ועדת המשנה לחינוך בלתי פורמלי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 6, 2017-02-27 12:00

מירב בן ארי: צהריים טובים.

מירב בן ארי: אנחנו פותחים את הוועדה של ועדת המשנה של ועדת החינוך, התרבות והספורט, לחינוך בלתי פורמאלי.

מירב בן ארי: אנחנו נעסוק היום בנושא של מפקד תנועות הנוער.

מירב בן ארי: קודם כל נתחיל בלהודות לראמ"ה על ביצוע המחקר המעמיק תקופה ארוכה.

מירב בן ארי: הספקתי לקרוא קצת גם אתמול וגם היום, לפחות את המצגת.

מירב בן ארי: אין ספק שנעשתה כאן עבודת עומק מאד מרשימה.

מירב בן ארי: תיכף כמובן את תציגי אותה, חגית.

מירב בן ארי: אני גם ראיתי בסך הכל את הנתונים והנתונים הם טובים ויש גם עלייה ותיכף את תתייחסי אליה.

מירב בן ארי: גם עלייה בכלל בגופים וגם עלייה באחוז בפריפריה, שזה חשוב מאד.

מירב בן ארי: את תתחילי עם ה - - -, והכי הרבה נשאל שאלות תוך כדי.

מירב בן ארי: משרד החינוך יתייחס וכמובן תנועות הנוער, שאני מאד מודה לכם שבאתם.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שמהרגע ששמעתי על המפקד, כבר כמעט חודשיים, אז ביקשתי לראות וביקשתי לדעת מה זה.

מירב בן ארי: הבנתי שכבר לפני שנה היה איזה שהוא אירוע עם השר והשר התייחס, אבל עכשיו זה בעצם ניתוח עומק של הנתונים, שאז השר התייחס אליהם.

מירב בן ארי: זה דיון מאד חשוב בעיני.

מירב בן ארי: אני גם רוצה לומר שבנושא הזה של חינוך בלתי פורמאלי, שהוא נושא מאד מורכב ויש בו הרבה שלוחות, אין ספק שאחד הנושאים הכי חשוב זה תנועות הנוער, כי הן בעצם מייצגות את החינוך הבלתי פורמאלי בצורה מאד משמעותית במדינה.

מירב בן ארי: נתחיל עם חגית גליקמן, מנכ"לית ראמ"ה, משרד החינוך, בבקשה.

<חגית גליקמן: צהריים טובים לכולם.

<חגית גליקמן: אני רוצה לסקור מספר נתונים, מבחר נתונים מתוך הדו"ח הארצי של מחקר אומדן תנועות הנוער.

<חגית גליקמן: כפי שאמרת, חברת הכנסת, הנתונים הכמותיים של גודל תנועות הנוער, אומדן גודל תנועות הנוער, הוצגו כבר בשנה שעברה, על מנת לאפשר את ה - - -

מירב בן ארי: מה הוא הציג בעצם, את הגודל של תנועות הנוער?

<חגית גליקמן: רק את הגודל, על מנת לאפשר חלוקת תקציב.

<חגית גליקמן: ניתוח הנתונים לעומק בהשוואה לשנים קודמות נעשה במהלך השנה הנוכחית.

<חגית גליקמן: אז באמת משרד החינוך תומך בתנועות הנוער במטרה לקדם ולטפח את החינוך הערכי, חברתי.

<חגית גליקמן: תחומים שונים – אהבת הארץ, דו קיום, סובלנות, מנהיגות, דמוקרטיה, מעורבות חברתית ועוד נושאים חשובים ביותר.

<חגית גליקמן: התמיכה נעשית בהתאם למבחן תמיכה הקובע תנאי סף והגדרות לאופן חלוקת תקציב התמיכה ובהתאם למבחן התמיכה מחולק חלק ניכר מהתקציב, שהוא מהווה כמחצית מהתקציב ומחולק על פי גודל יחסי של תנועות הנוער.

<חגית גליקמן: זה פרויקט באמת מאד מאד מורכב.

<חגית גליקמן: תקציב התמיכה בתנועות הנוער היום עומד על 102.5 מיליון שקלים, לפי מה שאני יודעת.

מירב בן ארי: ובשנת 2017?

<חגית גליקמן: בשנת 2016.

מירב בן ארי: כן, ובשנת 2017 אנחנו יודעים כבר כמה התקציב.

מירב בן ארי: כמה התקציב של תנועות הנוער?

<דני רוזנר: כרגע זה התקציב.

<דני רוזנר: יתווספו, אני מעריך, למעלה מ-10 מיליון שקלים גם עבור החברה הערבית, גם עבור שילוב מטבי ליוצאי אתיופיה.

מירב בן ארי: לא הבנתי, אבל יש לך גידול טבעי בכל מקרה בתנועות נוער, אז התקציב אמור - - -

<דני רוזנר: לא, בסיס התקציב כרגע - - -

מירב בן ארי: בסיס התקציב הוא כמו שנת 2016?

<דני רוזנר: נכון ועל זה אמור להתווסף גם - - -

<נפתלי דרעי: אין גידול טבעי בתקציב תנועות הנוער.

מירב בן ארי: אבל יש גידול טבעי ב - - -

<נפתלי דרעי: כן.

מירב בן ארי: אוקיי, מה-9.22 של הערבים, 10 מיליון שקלים רק?

<דני רוזנר: אני אומר, למעלה מ-10 מיליון שקלים ועוד ליוצאי אתיופיה.

מירב בן ארי: יותר.

<דני רוזנר: אני עוד לא יודע להגיד את הסכום המדויק.

<דני רוזנר: זה יהיה למעלה מ-10 מיליון שקלים.

<חגית גליקמן: בשנת 2015 פעלו 13 תנועות נוער בכל מגזרי האוכלוסייה – חילונים, דתיים - - -

מירב בן ארי: מאיזה כמות זה תנועת נוער?

<חגית גליקמן: 2,500.

מירב בן ארי: מ-2,500 חניכים?

<חגית גליקמן: בדיוק.

<חגית גליקמן: מכל שכבות האוכלוסייה, מכל מגזרי האוכלוסייה.

<חגית גליקמן: אומדן הגודל היחסי של התנועות נערך במהלך השנים תשע"ד, תשע"ה, כלומר 2014-2015 באמצעות הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך, בהזמנת מינהל חברה ונוער ובליווי ועדת היגוי מקצועית.

<חגית גליקמן: מה רצינו להשיג?

מירב בן ארי: מה זה היכלי ענג?

<חגית גליקמן: עונג.

מירב בן ארי: מה זה?

<מאשה בורזיקובסקי: הנה, אני נמצאת פה המזכ"לית.

<מאשה בורזיקובסקי: תנועה חרדית, חסידית.

מירב בן ארי: יפה, לא ידעתי.

<מאשה בורזיקובסקי: בנות.

מירב בן ארי: רק של בנות?

<מאשה בורזיקובסקי: רק של בנות.

<מאשה בורזיקובסקי: היכלי עונג.

מירב בן ארי: מעניין.

<קריאה: של חסידות גור בעיקר.

<מאשה בורזיקובסקי: שבת עונג.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

מירב בן ארי: לא ידעתי שיש תנועה חרדית חסידית של בנות.

<קריאה: זה בעיקר של חסידות גור, נכון?

<מאשה בורזיקובסקי: חסידות גור.

<מאשה בורזיקובסקי: אבל יש הרבה קהילות שמצטרפות, כן.

<חגית גליקמן: אז מה היו מטרות התהליך – דבר ראשון לבחון את העמידה של תנועות הנוער בתנאי הסף המופיעים במבחני התמיכה, למדוד את גודלן היחסי של תנועות הנוער לצורך תקצוב ומתן משוב למטה משרד החינוך ולתנועות הנוער על פעילויות, עמדות, הכשרה, ערכים ועוד במטרה לשפר את הפעילות של התנועות.

<חגית גליקמן: מערך המדידה התבסס על שלושה מקורות מידע: ביקורים בסניפים בתנועות הנוער, שבמסגרתם נערכו תצפיות על פעילויות וראיונות עם רכזים ומדריכים צעירים; שאלוני חניכים שהועברו לתלמידים בבתי הספר באמצעות סקרי המיצ"ב.

<חגית גליקמן: מדובר על כ-610,000 תלמידים במהלך שתי שנות האומדן; ושאלונים טלפונים למדריכי תנועות הנוער.

<חגית גליקמן: בכל שנה של האומדן נסקרו כ-36,000 מדריכים.

<חגית גליקמן: אז אני אתחיל קצת מתוך הנתונים על מה אנחנו יכולים קצת ללמוד על החניכים, המדריכים והפעילות בתנועות עצמן ואחר כך נדבר על נתונים של גודל.

<חגית גליקמן: אז רק אם אנחנו מסתכלים על חניכי תנועות הנוער, לראות אותם לפי שכבות הגיל, אז אנחנו יכולים לראות שבשכבות הגיל היסודי – ד', ה', ו' – ודרך אגב, תנועות הנוער פועלות מכיתה ד' עד כיתה י"ב.

<חגית גליקמן: ד'-ה'-ו' – מדובר על בממוצע 16% מהתלמידים.

<חגית גליקמן: בכיתות ז'-ח'-ט' – השיעורים מעט יורדים לכ-10% ו-י"א-י"ב אנחנו מדברים על 7% ו-5%.

<חגית גליקמן: הכוונה היא לפלח העוגה.

<חגית גליקמן: זו עוגה.

<חגית גליקמן: מתוך כלל חניכי הנוער, איך מתפלגות שכבות הגיל.

מירב בן ארי: אבל אם כל כך מעט נשארים ב-י"ב, אז בעצם ה-ש"ש - - -

<חגית גליקמן: 5% מכלל ה - - -

מירב בן ארי: הם יוצאים י"ב, לא?

<נפתלי דרעי: נכון, זה 5% מתוך 250,000.

<נפתלי דרעי: מדובר על 11,500.

<נפתלי דרעי: יש 1,260, ש-10% מהם הולכים להיות ש"ש.

מירב בן ארי: כן, ומתוך ה-5% יוצאים הש"ש?

<נפתלי דרעי: כן.

<חגית גליקמן: נכון.

<חגית גליקמן: קצת יותר בנות מבנים.

<חגית גליקמן: 56% בנות ו-44% בנים.

<חגית גליקמן: זה לא משתנה בגילאים.

<חגית גליקמן: עכשיו אנחנו לא מסתכלים על הכלל.

<חגית גליקמן: הנתונים נעים ונסתכל על ההתפלגות בתוך התנועות, בתוך החניכים ובין ההתפלגות נסתכל על שיעור החניכים מבין כלל התלמידים בשכבות הגיל המתאימות.

<חגית גליקמן: אני אזכיר את ד' עד י"ב.

<חגית גליקמן: אז כאן אנחנו מסתכלים על כלל התלמידים בשכבות ד' עד י"ב ומסתכלים איזה שיעור מהם הם חניכי תנועות הנוער לפי מגזר ולפי פיקוח.

<חגית גליקמן: אז אנחנו רואים שבפיקוח הממלכתי כרבע מהתלמידים; בפיקוח הממלכתי דתי כ-40%, קצת יותר מ-40% וחרדי 3%, אבל רובם הם בארגוני הנוער.

<חגית גליקמן: במגזר הערבי 10%, בדרוזי למעלה ממחצית ובמגזר הבדואי 17% מהתלמידים.

מירב בן ארי: זה הרבה דרוזים.

<חגית גליקמן: כן.

<חגית גליקמן: הייתה קפיצה מאד מאד גדולה במגזר הדרוזי בין השנים.

<קריאה: גם הרבה בדואים.

<חגית גליקמן: כן והייתה גם קפיצה גם במגזר הבדואי.

<קריאה: עבודה של השנים האחרונות.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אבל במגזר הערבי המצב לא משהו.

<חגית גליקמן: כן, אפשר לשפר.

<חגית גליקמן: גם שם הייתה עלייה.

<חגית גליקמן: אם אנחנו מסתכלים על המאפיין החברתי כלכלי, כאן אנחנו מדברים - - -

<סיגל גבעולי: חגית, רק מילה לגבי המגזר הערבי.

<סיגל גבעולי: אנחנו צופים שעכשיו - - -

מירב בן ארי: כן, נפתלי אמר לי פה.

<סיגל גבעולי: עם החלטת הממשלה 922 - - -

מירב בן ארי: תשמעי, לדעתי אתם צריכים לעשות פה עבודת עומק עם המגזר הערבי.

<סיגל גבעולי: נכון.

מירב בן ארי: כי גם החלטה 922 מבחינת מימון, אבל גם את יודעת, כל כך מעט חניכים.

<נפתלי דרעי: אני מאמין שאם הכסף שניתן ל-922 ילך לייעודו, אז אפשר לעשות את המהלך הזה.

<נפתלי דרעי: אם הוא יתחיל להתפזר לדברים אחרים שהוא לא מיועד, אז לא תהיה צמיחה.

מירב בן ארי: כן.

<חגית גליקמן: נסתכל על הנתונים בהתייחס לרמה החברתית כלכלית של בית הספר.

<חגית גליקמן: מדובר על מדד הטיפוח של משרד החינוך.

מירב בן ארי: של שטראוס, כן.

<חגית גליקמן: כן, שטראוס, ברמה בית ספרית ואנחנו רואים שמבין בתי הספר, מכלל בתי הספר ברמה גבוהה, אנחנו מחלקים את זה לשלוש קטגוריות – רמה גבוהה, ביניים ונמוכה.

<חגית גליקמן: אז אנחנו רואים ברמה סוציו אקונומית גבוהה כשליש מהתלמידים משתתפים בפעילויות תנועות הנוער וזה יורד ברמת הביניים וברמה הנמוכה ל-18% ול-13% בהתאמה.

מירב בן ארי: גם פה זה 50% מבני הנוער במדינת ישראל, שנמצאים בתנועות נוער, מגיעים משכבות ביניים-גבוהות לתנועות נוער.

<חגית גליקמן: נכון.

מירב בן ארי: גם זה משהו שצריך לשים לב אליו, וזה מתחבר דרך אגב גם עם הערבים.

<דני רוזנר: אבל זה נתון בקורלציה.

<דני רוזנר: רוב הנמוך זה ערבים וחרדים.

מירב בן ארי: כן, זה בדיוק מה שאמרתי לו.

<חגית גליקמן: נכון, החרדים.

<חגית גליקמן: זהו, צריך לקחת בחשבון שבעצם היכלי עונג, התנועה החרדית היחידה בתנועות הנוער וזה באמת פלח מהרמה הנמוכה.

<קריאה: אפשר שאלה לגבי החברה הערבית?

מירב בן ארי: לא, לא, לא, ממש אין שאלות.

מירב בן ארי: זה בסוף.

<חגית גליקמן: פה יש לנו מבט על שיעור חניכי תנועות הנוער מכלל התלמידים לפי ארצות לידה, ארץ לידה בשכבות הגיל המתאימות.

<חגית גליקמן: כמובן מדובר על עולים דוברי עברית.

<חגית גליקמן: אנחנו רואים שתלמידים שנולדו בארצות הברית או בקנדה – 38% פעילים בתנועות הנוער, מה שמתאים לתרבות באותן מדינות.

<חגית גליקמן: כנ"ל – 28% ילידי מערב אירופה.

<חגית גליקמן: 18% מדינות ערב.

<חגית גליקמן: יוצאי אתיופיה – כרגע אנחנו מדברים על 16% מתלמידים שנולדו באתיופיה.

<חגית גליקמן: אבל אם אנחנו מסתכלים על יוצאי אתיופיה בכלל – כלומר עולים ובני עולים – מדובר על 20% מהאוכלוסייה הזו.

<חגית גליקמן: ברית המועצות לשעבר 10% וממדינות שונות אחרות זה 24%, בהשוואה לילידי ישראל, שהם כמעט 30%.

<ניסים שלם: מירב, אני רוצה שתתייחסי לנושא של ה-20% מבני העדה האתיופית.

<ניסים שלם: זה נתון מדהים.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: בדיוק במקרה, פשוט לא דיברתי על זה, כי אני ואירית דיברנו על זה אתמול בערב, על ההשוואה.

מירב בן ארי: קודם כל על ההשוואה שהיא נכונה פה בין כאלה שנולדו באתיופיה לבין אלה שכבר חלק ממדינת ישראל כי הם כבר נולדו כאן, וזו השוואה שהיא נכונה.

מירב בן ארי: וגם על העניין שזה אחוז מאד גבוה שלוקחים חלק.

<ניסים שלם: כן, של קליטה בתנועות הנוער.

מירב בן ארי: נכון, אתה צודק.

<חגית גליקמן: אם אנחנו מסתכלים על שיעור החניכים מכלל התלמידים לפי מחוז גיאוגרפי, אנחנו רואים שבמחוז יו"ש יש כמעט כשליש מהתלמידים שפעילים בתנועות הנוער, במחוז מרכז רבע מהתלמידים.

<חגית גליקמן: במחוז צפון ובתל אביב וגם קצת בחיפה כחמישית, ובירושלים רק כעשירית.

<חגית גליקמן: אבל שוב, צריך לזכור את אופי האוכלוסייה במחוזות השונים.

מירב בן ארי: כן, - - -

<חגית גליקמן: כן.

<חגית גליקמן: צורת יישוב – הסתכלנו על מושב, קיבוץ, יישוב כפרי, עיר קטנה, עיר בינונית, עיר גדולה, לפי הגדרות הלמ"ס.

<חגית גליקמן: אז במושבים – איפה שגם אני גרה – 85% מהילדים הולכים לתנועות הנוער שבמושב.

<חגית גליקמן: קצת פחות ביישוב העירוני.

מירב בן ארי: - - - יחסית כל כך מעט.

<חגית גליקמן: מה זה?

מירב בן ארי: שבקיבוץ יחסית מעט.

<חגית גליקמן: נכון, מעט יחסית.

מירב בן ארי: ממש.

מירב בן ארי: ציפיתי שיהיה הרבה יותר.

מירב בן ארי: ובמושב זה כמעט, מה זה, כל ילד שני?

<חגית גליקמן: כמעט כל ילד, כן.

מירב בן ארי: מדהים.

<חגית גליקמן: כן.

<חגית גליקמן: שאלנו את הילדים למה הצטרפת לתנועה, מה גרם לך להצטרף לתנועה.

<חגית גליקמן: אז דבר ראשון, מה שככה מאד משמח זה לראות שהילדים דיווחו שהם יכלו לבחור כמה אפשרויות, זו לא הייתה אפשרות אחת.

<חגית גליקמן: הם יכלו להגיד באיזו מידה, בגלל שערכי התנועה חשובים, הצטרפתי לתנועה, ואנחנו אוספים את אחוז הילדים שענו במידה בינונית עד רבה מאד.

<חגית גליקמן: אז דבר ראשון, חשוב לראות ש-78% מהילדים אמרו שערכי התנועה חשובים.

מירב בן ארי: זה מאד מפתיע.

<קריאה: למה?

מירב בן ארי: כי אמרתי לנפתלי עכשיו שאתה מצפה מילד בכיתה ד' שלא יגיד ערכי התנועה.

מירב בן ארי: הוא לא יודע.

מירב בן ארי: מילא חברים, זה הגיוני.

מירב בן ארי: חברים הולכים, אז הוא הולך גם.

מירב בן ארי: אבל ילד בכיתה ד' יודע מה הם ערכי התנועה?

<חגית גליקמן: כן, שאלנו מכיתה ה', אבל זה לא משנה.

מירב בן ארי: כן, גם ה'.

מירב בן ארי: אפילו כיתה ז'.

מירב בן ארי: ילד שאומר ערכי התנועה חשובים לי לכן אני הולך לתנועת נוער, זה מעניין.

מירב בן ארי: זה חשוב.

<חגית גליקמן: זה באמת משהו מעניין.

<אירית ברוק: לפעמים מפתיע כמה חינוך זה דבר חזק.

מירב בן ארי: כן.

<אירית ברוק: זאת אומרת עומדים מול תוצאות ושוכחים, אבל אנשים פה יודעים שכשלוקחים ילדים מגיל צעיר בחינוך מסוים, בתלם מסוים, זה נותן תוצאות.

<אירית ברוק: חינוך זה כלי מאד מאד חזק.

<חגית גליקמן: כמובן שיש גם סיבות אחרות, חברתיות ובאמת מה שגם מעודד, שרק 5-10% שאמרו שזה התנועה שיש בבית הספר.

<חגית גליקמן: זאת אומרת הבחירה היא בחירה קצת יותר שקשורה לערכים ולחברים.

<חגית גליקמן: שאלנו, וזה חלק ממבחני התמיכה, אבל אני מציגה כאן - - -

מירב בן ארי: תצטרפו למעגל.

<חגית גליקמן: סליחה.

מירב בן ארי: כן, תמשיכי.

<חגית גליקמן: שאלנו את הילדים על אופי הפעילויות בקבוצה, מה הם עושים בתנועות הנוער.

<חגית גליקמן: זה חלק ממבחן התמיכה ושוב, כמו קודם הם יכלו לבחור כמה וכמה אפשרויות.

<חגית גליקמן: אנחנו רואים ש-95% אמרו שהם משחקים, 86% אמרו שהם מדברים על נושאים שהמדריך מעלה, דיונים למיניהם, טקסים, פעילויות יצירה, הרצאות ורק מעט מעט עושים שיעורי בית או מבחנים, שגם את זה אולי כדאי היה לצמצם.

<אירית ברוק: לא, למה?

<חגית גליקמן: לא?

<ניסים שלם: לא, זה דווקא עזרה לאוכלוסיות חלשות במקומות מסוימים.

<ניסים שלם: הם מגיעים אחרי הצהריים ועוזרים להם בתוך הסניף עצמו.

מירב בן ארי: כן, בשיעורי בית.

<ניסים שלם: לא קשור לבית הספר.

<חגית גליקמן: קיבלתי את התיקון.

<אירית ברוק: זה מעניין אם כבר אומרים על זה מילה, שבשנים האחרונות תנועות הנוער פותחות את הסניפים יותר מפעמיים בשבוע ומרחיבות את הפעילויות שלהן גם באמת לסיוע במה שהילד צריך.

<אירית ברוק: גם בשיעורי בית, יש סניפים גם שיש בהם ארוחות.

<אירית ברוק: זה בניסיון להגיע לאוכלוסיות לא שגרתיות יותר נגיד בתנועות, יותר מאתגרות.

<חגית גליקמן: נושאים חינוכיים – באיזו מידה הם עוסקים בנושאים החינוכיים הבאים, אז אנחנו מדברים על תלמידים שענו במידה בינונית, במידה רבה, במידה רבה מאד.

<חגית גליקמן: אז אנחנו רואים ש-93% עוסקים בסבלנות, בייחודיות התנועה, בנושאים שקשורים למגילת העצמאות, מימוש עצמי, מעורבות חברתית.

<חגית גליקמן: ומעבר לכל הנושאים ששאלנו, בסך הכל בממוצע 84% מהחניכים דיווחו על עיסוק בנושאים שמבחן התמיכה מבקש מהם לעסוק.

מירב בן ארי: אז זה מגשים את מה שאתם עוסקים בו, כי אלה נתונים גבוהים.

<חגית גליקמן: מאד.

<חגית גליקמן: אני אתן קצת טעימה מתוך הממצאים האיכותניים.

<חגית גליקמן: הרי עשינו ביקורים בסניפים, תצפיות, ראיונות עם רכזים.

<חגית גליקמן: אז באמת קיים דמיון גדול באופי הפעילות של התנועות השונות.

<חגית גליקמן: רוב תנועות הנוער פועלות בפרישה ארצית בכלל מגזרי השפה, סוגי היישובים.

<חגית גליקמן: בסניפים שנערכו בהם הראיונות עם הרכזים והמדריכים הצעירים ותצפיות על הפעולות, רוב הסניפים היו ממוקמים במבנים משלהם ונראו חיוניים, שוקקים, חניכים מחוברים, פעילים וככה נראתה עשייה.

<חגית גליקמן: בסניפים התקיימה פעילות סדירה, בימים קבועים.

<חגית גליקמן: הכל באמת בהתאם לתקנת תנועות הנוער, לרוב פעמיים בשבוע.

<חגית גליקמן: קבוצות קבועות.

<חגית גליקמן: כלומר ילדים קבועים שבאים ולא קבוצות משתנות וברוב המקרים על ידי מדריכים קבועים שעברו הכשרה מלאה והשתתפו אפילו בפעילויות.

מירב בן ארי: איך זה עובד בסופי שבוע?

מירב בן ארי: הפעילות היא פעמיים בשבוע?

<ניסים שלם: לא, תלוי.

<נפתלי דרעי: בדרך כלל שלישי ו/או שישי או שבת.

<נפתלי דרעי: כל תנועה בוחרת.

<ניסים שלם: חלקן במוצאי שבת.

<נפתלי דרעי: יש בשבת, צופים זה חלק בשישי, חלק בשבת.

<נפתלי דרעי: תלוי.

מירב בן ארי: הבנתי.

<חגית גליקמן: מרבית הסניפים כללו קבוצות גילאים שונות בשכבה צעירה ושכבה בוגרת שפעלו בנפרד וזה אחד מהקריטריונים בתקנה.

<חגית גליקמן: ראינו שהקוד הבלתי פורמאלי שוהה בתנועות.

<חגית גליקמן: החניכים מתנסים במגוון פעילויות רחב, גם פעילויות של הפוגה ופנאי, התנדבות, מחנאות, טקסים, קבוצות דיון ולמידה.

<חגית גליקמן: שוב, זו התרשמות שלנו, של החוקרים שלנו מהסניפים.

<חגית גליקמן: הן מתאפיינות בקשת רחבה של נושאים וערכים, השקעה בבניית הנהגה צעירה, מימוש עצמי, הכוונה להגשמה עתידית, מעורבות ואחריות חברתית וקהילתית.

<חגית גליקמן: תודעת ייחודיות, אווירה פתוחה, וולונטרית.

<חגית גליקמן: הקפדה על העיקרון של נוער מחנך נוער.

<חגית גליקמן: אם משווים את ההתרשמויות שהיו באומדן הקודם, לפני 9 שנים לאומדן הנוכחי, באמת חלה התקדמות רבה ומה שאני מתארת כאן הורגש והיה נוכח במידה הרבה יותר גדולה בסניפים.

<חגית גליקמן: פעילות של תנועות הנוער שמושתת על אידיאולוגיה מגדירה את דרך התנועה, את יעד התנועה, כאשר העוגן או האידיאולוגיה של מרבית התנועות היה מבוסס על ערכים אוניברסאליים, הומניסטיים, מגילת העצמאות, חזון ומאפיינים ייחודיים של כל תנועה.

<חגית גליקמן: אחת הדרישות זה האוטונומיה למול מערכות חיצוניות בכלל, אבל בהחלט אפשר היה לראות את זה.

<חגית גליקמן: גם למול החינוך הפורמאלי, הרבה מאד התבסס על בסיס וולונטרי.

<חגית גליקמן: סדר יום גמיש שנקבע על ידי הצוותים בהתאם לערכי התנועה, מותווה על פי רוב על ידי מרכז ההדרכה, שמרכז ההדרכה נוכח והיה קיים בכל התנועות בסניפים שביקרנו.

<חגית גליקמן: אז זו ההתרשמות האיכותנית שלנו.

<חגית גליקמן: לפני שנעבור לגודל, אני רוצה לספר קצת גם על המדריכים, ממש קצת.

<חגית גליקמן: יש הרחבה בדו"ח המלא.

<חגית גליקמן: מדריך צעיר עד כיתה י"ב?

<חגית גליקמן: נכון.

<חגית גליקמן: 90% הם מדריכים צעירים.

<חגית גליקמן: מתנדבי שנת שירות הוא שנת י"ג – 3%.

<חגית גליקמן: מתנדבי שירות לאומי או אזרחי – 2%, ומדריכים בוגרים 5%.

<חגית גליקמן: מה שמעניין לציין, שאם אנחנו מסתכלים בקרב המדריכים הבוגרים, שנת שירות, שירות לאומי ומדריכים בוגרים, אנחנו רואים את הקשר לתנועה שבה הם היו חניכים.

מירב בן ארי: גדלו בה, כן.

מירב בן ארי: ברור.

<חגית גליקמן: כן.

<חגית גליקמן: 92% מהמתנדבים, 84% מהמדריכים הבוגרים ו-80% מהשירות הלאומי והאזרחי הם היו חניכים בתנועה בה הם מדריכים.

<חגית גליקמן: באמת הרוב המכריע של החניכים, קרוב ל-90% מהמדריכים אכן קיבלו את ההכשרה, כפי שקובעת תקנת תנועות הנוער.

<חגית גליקמן: זה ככה התפלגות גודל התנועה, גודל הקבוצות בכל תנועה.

<חגית גליקמן: אנחנו רואים שהשכיח – 30% זה בין 10 ל-15 חניכים והטווח פחות או יותר הוא באמת בין 7 חניכים ל-20 חניכים במרבית הקבוצות.

<חגית גליקמן: עוד דבר אחד על מדריכי שנת שירות ושנת י"ג.

<חגית גליקמן: מה תחום העיסוק שלהם מחוץ להדרכה בתנועה – אז באמת הרוב המכריע עוסק בחינוך והדרכה.

<חגית גליקמן: כמחצית באוכלוסיות נזקקות, קליטת עלייה – חמישית, בריאות, חקלאות וגם 5% בשמירה.

<חגית גליקמן: אז בואו נסתכל על אומדן גודל תנועות הנוער בין 2006 ל-2015.

<חגית גליקמן: אז כמו שאמרנו, אומדן הגודל משמש לתקצוב על פי תנאי מבחן התמיכה, כאשר התקציב של כל תנועה נקבע על פי גודלה, יחסית לגודל התנועות.

<חגית גליקמן: מדובר בעוגה שצריך לחלק אותה.

<חגית גליקמן: הגודל לצורך תקצוב נקבע על ידי שקלול של מספר החניכים ומספר המדריכים ויש לנו לפעמים כמה מספרים – לכל כמה חניכים יש כמה מדריכים, כמה מספרים לצורך תקצוב ויש כאלה שפעילים גם ולא נספרו לתקצוב, כי צריכים לעמוד על פי תנאי התמיכה.

<חגית גליקמן: למשל ההכשרה והליווי הנדרשים ממדריך צעיר, גודל קבוצה ועוד תנאים מהסוג הזה.

<חגית גליקמן: אז מה אנחנו ראינו, וזה באמת כבר פורסם בשנה שעברה.

<חגית גליקמן: תוצאות האומדן הנוכחי לשנים 2014-2015 מלמדות כי ב-9 שנים האחרונות חל גידול של 65% בגודל תנועות הנוער, מכ-150,000 חניכים ומדריכים לכ-250,000 חניכים ומדריכים.

<חגית גליקמן: אני רוצה להתייחס לנושא של פריפריה.

<חגית גליקמן: אז משרד החינוך באמת מעודד את תנועות הנוער לפעילות בפריפריה חברתית-גיאוגרפית על ידי הפניית תקציבים ייעודית לפעילות מסוג זה.

<חגית גליקמן: תוצאות האומדן מראות כי מספר חניכי תנועות הנוער ביישובים בפריפריה, כלומר ביישובים שלהם מדדי טיפוח של משרד החינוך 6 ומעלה, גדל פי שניים מ-40,000 בשנת 2006 לכ-80,000 בשנת 2015.

<חגית גליקמן: גידול של 100%.

<חגית גליקמן: כלומר הגידול בפריפריה היה יותר גדול מהגידול הכללי.

מירב בן ארי: כן, גידול של כל תנועות הנוער.

<חגית גליקמן: היה גידול של 65% ופה - - -

מירב בן ארי: כן, 100%.

מירב בן ארי: יופי.

<חגית גליקמן: הגידול במספר החניכים והמדריכים בתנועות הנוער לאורך השנים התרחש במקביל לגידול בתקציב, בתמיכה, עם תקציב תמיכה של כ-50 מיליון שקלים בשנת 2006 לתקציב של 87 מיליון שקלים בשנת 2015, שבו הייתה שנת האומדן; וכאמור בשנת 2016 זה גדל עוד.

מירב בן ארי: גם בתקציב - - -

<נפתלי דרעי: יש הלימה.

<חגית גליקמן: הנה אומדן גודל התנועות לפי התנועות.

<חגית גליקמן: אנחנו יכולים לראות שכשלושה רבעים, קצת פחות, מחניכי תנועות הנוער, משתייכים לשלוש התנועות הגדולות – תנועת הצופים, הנוער העובד והלומד ובני עקיבא.

<חגית גליקמן: השאר הם בתנועות הקטנות יותר.

<חגית גליקמן: פה בשקף הזה אנחנו יכולים לראות את העלייה במספר החניכים והמדריכים שנמנו לצורך תקצוב בשלוש תנועות הנוער הגדולות ובאמת העלייה היא גדולה.

<חגית גליקמן: גם בתנועת הצופים, גם בנוער העובד זו עלייה באמת מרשימה, גם בתנועת בני עקיבא.

<חגית גליקמן: אבל העלייה לא הייתה רק בתנועות הגדולות, היא הייתה גם בתנועות הקטנות.

<חגית גליקמן: בנוער הדרוזי באמת קפיצה גדולה וראינו קודם את השיעור, שקרוב ל-50% מהתלמידים בבתי הספר במגזר הדרוזי, חברים בתנועה.

<חגית גליקמן: אנחנו רואים את העלייה גם בתנועות האחרות.

<חגית גליקמן: באמת עלייה מרשימה.

מנואל טרכטנברג: רק שאלה קצרה לגבי זה.

מנואל טרכטנברג: התקצוב הוא פר חניך ומדריך, או איך זה?

<נפתלי דרעי: זו תקנת תמיכה.

<נפתלי דרעי: יש סכום, הוא מחולק לא משנה אם יש 100,000 חניכים, 200,000 חניכים או 300,000 חניכים.

מנואל טרכטנברג: לא, אני מתכוון בין התנועות.

<נפתלי דרעי: בין התנועות – 50% הולך לפי מספר החניכים בגדול, 50% לפי פעילות.

מנואל טרכטנברג: מה זאת אומרת לפי פעילות?

<נפתלי דרעי: כמה משתתפים בטיולים, כמה משתתפים במחנות, כמה משתתפים בהכשרות.

<נפתלי דרעי: לפי נפח הפעילות של כל תנועה.

<נפתלי דרעי: אם בצופים יש 40,000 ובתנועה אחרת יש 10,000, אז אלה יקבלו פי ארבעה.

מנואל טרכטנברג: לא, אתה אומר לפי נפח פעילות של מה?

מנואל טרכטנברג: שסופרים כמה חניכים משתתפים?

<נפתלי דרעי: כן.

<אירית ברוק: או כמה חניכים, לא תמיד.

<אירית ברוק: או סופרים כמה התנועה השקיעה בפעילות מסוימת.

<אירית ברוק: למשל אני אתן לך דוגמא בחוברות הדרכה – כמה חוברות הדרכה התנועה הוציאה, חוברות הדרכה חדשה.

<אירית ברוק: אז יכול להיות שתנועה קטנה תוציא הרבה חוברות הדרכה ותנועה גדולה אולי לא תוציא בכלל בשנה מסוימת.

מנואל טרכטנברג: טוב.

<אירית ברוק: יש כמה שיטות בתוך הפעילויות.

<חגית גליקמן: אם אנחנו חוזרים לפריפריה החברתית גיאוגרפית, אז כאמור אמרנו עלייה של 100% מכ-40,000 ל-80,000.

<חגית גליקמן: אם אנחנו מסתכלים על אחוז החניכים שבאים מיישובים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, אנחנו רואים שהייתה עלייה.

<חגית גליקמן: אם משנת 2006 27% מחניכי תנועות הנוער באו מיישובים שבפריפריה, בשנת 2015 הייתה עלייה ל-32%.

<חגית גליקמן: אנחנו יכולים לראות את העלייה הזאת גם בתנועות השונות.

<חגית גליקמן: זה קצת שונה.

<חגית גליקמן: יש תנועות שהייתה עלייה גדולה יותר ותנועות שאולי גם הייתה ירידה קלה.

<חגית גליקמן: עלייה גדולה במיוחד אפשר לראות בתנועת הנוער העובד והלומד, שם מ-22% ל-32%.

<חגית גליקמן: נתון אחרון לגמרי על מדריכים והתפלגות המדריכים הצעירים לפי שכבת גיל.

<חגית גליקמן: זאת אומרת אנחנו מסתכלים על כל המדריכים הצעירים ורואים באיזה כיתה הם לומדים.

<חגית גליקמן: אני רוצה להסב את תשומת הלב לכיתה י', שאם בשנת 2006 – 35% מהמדריכים הצעירים היו בכיתה י', בשנת 2015 – 45%.

<חגית גליקמן: אני חושבת, ואולי יתקנו אותי אנשי משרד החינוך, שזה חלק מעניין ההתרחבות של המחויבות האישית בכיתה י', שהדרכה בתנועות הנוער נחשבת להם כפעילות של מחויבות אישית.

<נפתלי דרעי: לא.

<ניסים שלם: לא, לא בדיוק, לא, לא.

<ניסים שלם: אין שום קשר.

<נפתלי דרעי: לא.

<נפתלי דרעי: זו השנה של הכשרת ההדרכה, אז הייתה שם המאסה הגדולה ואחר כך זה יורד.

מירב בן ארי: כן?

מירב בן ארי: זה נחשב בכלל מחויבות אישית?

<חגית גליקמן: אז למה יש עלייה בשיעור התלמידים בכיתה י'?

<אירית ברוק: אני אגיד, יש לי רעיון.

<אירית ברוק: נפתלי, תגיד מה דעתך.

<אירית ברוק: אני חושבת שבכלל ב - - -

מירב בן ארי: רגע, שנייה אירית, אני רוצה לתת לה רק לסיים.

<חגית גליקמן: אני סיימתי.

<חגית גליקמן: תודה רבה.

מירב בן ארי: אוקיי, בסדר.

מירב בן ארי: אז רק נשמע את משרד החינוך.

מירב בן ארי: תמשיכי.

<אירית ברוק: רציתי להשלים לשאלה הזאת, לסיומת הזאת.

<אירית ברוק: אני חושבת שב-10 השנים האחרונות מה שמאד בולט זה שתנועות הנוער מאד הסדירו את הפעילות שלהן.

<אירית ברוק: זאת אומרת אם בשנת 2006 היו פחות מדריכים מוכשרים, היום כמעט ואין מדריכים שלא עברו הכשרה.

<אירית ברוק: וגם מבחינת הסדר הנכון, שהרוב עוברים בכיתה י' וזה מדריכים שאחר כך משמשים גם ב-י"א וגם ב-י"ב, אז פשוט השיטתיות נהייתה טובה יותר.

<אירית ברוק: ככה אני מסבירה את זה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: את רוצה להתייחס עוד משהו בעניין המצגת?

<אירית ברוק: דני יענה.

<אירית ברוק: אני אשלים אחריו.

מירב בן ארי: אז דני.

<דני רוזנר: אני אגיד כמה דברים.

<דני רוזנר: דני רוזנר, מנהל מינהל חברה ונוער במשרד החינוך.

<דני רוזנר: אני רוצה להגיד קודם כל תודה על כינוס הוועדה בנושא החשוב הזה.

<דני רוזנר: הרבה הרבה תודה לראמ"ה, שבאמת עבדו קשה ולאירית ולוועדה והכי חשוב לתנועות הנוער, שבסוף עושות את העבודה וזה אולי הדבר הכי חשוב.

<דני רוזנר: אני אתייחס בארבעה ממדים.

<דני רוזנר: אחד ברמה הלאומית, השני ברמה המקצועית, ברמה הרגולטורית ואני אסיים בנימה אופטימית.

<דני רוזנר: אז ברמה הלאומית, אנחנו בעידן שהחברה שמה הרבה סימני שאלה על הרבה עוגנים מקודשים.

<דני רוזנר: אני חושב שבתקופה הזאת אנחנו צריכים כמה אתוסים מכוננים ותנועות הנוער הן אחד מהם, הם איזה עוגן ציוני, ערכי, בסיסי, שבתקופות של בלבול תמיד אפשר להתכנס ולחזור אליו ולהתאחד סביבו; ובמובן זה טוב שיש לנו את תנועות הנוער.

<דני רוזנר: ברמה המקצועית, כמי שאמון על התחום של החינוך הבלתי פורמאלי, אין חינוך בלתי פורמאלי בלי תנועות הנוער.

<דני רוזנר: הן חוד החנית של החינוך הבלתי פורמאלי ברמת חדשנות, ברמת מהירות התגובה, ברמת היכולת להגיב לאירועים.

<דני רוזנר: דיון איתן בשנה שעברה סביב 20 שנה לרצח רבין ומה יהיה האלה והשנה הם כבר מצאו פתרונות חדשניים ואחרים, שרלבנטיים לתקופה ודברים קורים בצורה מאד מאד טובה.

<דני רוזנר: ברמה הרגולטורית, אני לא הייתי פה בעידנים שהיו פיצוצים בין הממשלה לבין תנועות הנוער, אבל אני יכול להגיד שאנחנו הרחק הרחק משם.

<דני רוזנר: היכולת לנהל דיאלוג, להציב ביחד יעדים לאומיים, לחלום חלומות ולעבוד נכון, במובן הזה הכלי הזה של תנועות הנוער עובד מצוין, ויושב פה חבר הכנסת טרכטנברג, שאמון על חלק מהשינויים שאנחנו רואים בתוך האומדן הזה, במסגרת ההמלצות.

<דני רוזנר: כל מה שקורה פה – חיזוק העבודה בפריפריה – זה פשוט חלק מההמלצות שלו שייושמו.

<דני רוזנר: תנועות הנוער הרימו את הדגל - - -

מירב בן ארי: אתה רואה למה רציתי שתדבר אחריו?

מנואל טרכטנברג: מאה אחוז.

<דני רוזנר: והלכו גם ליעדים האלה.

<דני רוזנר: וברמה האופטימית, אני חושב שזה שאנחנו מסיימים אומדן עם גידול ב-100,000 משתתפים, עם זה שאף גוף מתנועות הנוער אין לגביו סימן שאלה – ימשיך, לא ימשיך, ישרוד לא ישרוד - - -

מירב בן ארי: כן, כי הבנתי שבאומדן הקודם היו ארגונים מסוימים ש - - -

<נפתלי דרעי: שהיו על הקשקש.

<דני רוזנר: נכון.

<דני רוזנר: הרחבת הקהלים, ארגונים יציבים, יעדים להמשך, חברה ערבית, עבודה מדהימה בחינוך המיוחד.

<דני רוזנר: באמת דברים טובים שקורים.

<דני רוזנר: זה נותן הרבה הרבה אופטימיות, אז להגיד הרבה תודה לכל מה שמשתקף דרך הדו"ח הזה, בעיקר לתנועות הנוער, שהיום יום שלהן זה לקום ולעבוד קשה.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת טרכטנברג, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: כן, גברתי יושבת הראש, אני באמת מברך על הדיון הזה ואני רוצה לברך על העבודה שנעשתה כאן כדי לשקף מצב.

מנואל טרכטנברג: הרבה פעמים אנחנו מדברים על נושאים חשובים ואין לנו נתונים ואין במה להיאחז.

מנואל טרכטנברג: יש התרשמויות, אבל צריך את הראיות האמפיריות ביד, כדי להבין מה קורה, מה השתנה, לאן אנחנו הולכים, מה הפערים שנותרו וכו'.

מנואל טרכטנברג: אז באמת תבורכו על העבודה.

מנואל טרכטנברג: תראו, בדיוק דיברנו, אני נדרשתי לנושא הזה לפני 5 שנים במהלך עבודת הוועדה, וסיפרתי לנפתלי שכשאני העליתי את זה בוועדה, הרימו גבה – מה זה שייך?

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, מה עניין שמיטה בהר סיני?

מנואל טרכטנברג: מה הקשר בין תנועות נוער לצדק חברתי?

מנואל טרכטנברג: ליוקר המחייה?

מנואל טרכטנברג: לדיור?

מנואל טרכטנברג: אמרתי רבותי, העם דורש שם משהו וחלק ניכר מהזעקה זו זעקה ערכית.

מנואל טרכטנברג: וכדי שנוכל לבנות במדינת ישראל חברה ערכית, שדואגת למרכיבים השונים שלה, זה לא רק עניין של להוזיל את יוקר המחייה.

מנואל טרכטנברג: זה קודם כל להציף ערכים ואין דרך טובה יותר מלהציף ערכים דור דור, מאשר דרך תנועות הנוער.

מנואל טרכטנברג: אני חייב להגיד שאני לא בא ממקום נטרלי.

מנואל טרכטנברג: אני גדלתי בתנועות נוער, אני הייתי מדריך בגיל מאד מאד צעיר.

מנואל טרכטנברג: אני תמיד אומר – אני הייתי מדריך ונשארתי מדריך בתנועה וזו לא אמירת כנף, זה אמיתי.

מנואל טרכטנברג: יש משהו בעיצוב האישיות, במחויבות לכלל, לקהילה, לזולת וכו' וכו', שנוצר שם ואין תחליף לזה.

מנואל טרכטנברג: בית הספר לא עושה את זה.

מנואל טרכטנברג: בית הספר הוא מקום תחרותי.

מנואל טרכטנברג: בית הספר הוא מקום שאתה נבחן ויש ציון יותר גבוה ויותר נמוך וכו'.

מנואל טרכטנברג: זה מכין אותך למשהו אחר.

מנואל טרכטנברג: תנועות הנוער מקנות לך גם בית, גם סולידיות עם אחרים, גם ערכים.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם, זה לא חשוב מה, אין דרך אחרת מוכרת - יכול להיות בעתיד תהיה - מאשר דרך תנועות הנוער.

מנואל טרכטנברג: אני מסתכל על הנתונים ואני רואה שהייתה התקדמות מאד מאד גדולה ואני מברך על כך.

מנואל טרכטנברג: ממש.

מנואל טרכטנברג: זה לא קל.

מנואל טרכטנברג: צריך תקציבים וצריך הרבה יותר מזה.

מנואל טרכטנברג: אבל עדיין הפערים ישנם ואני מפנה אתכם לשקף מספר 9.

מנואל טרכטנברג: בטח דיברתם על זה.

מנואל טרכטנברג: אני לא הייתי, אני מצטער.

מנואל טרכטנברג: בין רמה נמוכה לרמה סוציו אקונומית גבוהה, הפער הוא עצום, הוא כמעט פי שלושה בשיעור המשתתפים.

מנואל טרכטנברג: גם לפי מוצא יש פערים מאד משמעותיים.

מנואל טרכטנברג: אני לא בא בטענות, אני אומר שזה משקף מצב וזה גם אומר איפה צריך לשים את הדגשים מכאן ואילך, גם פערים גיאוגרפיים, בוודאי לפי צורת יישוב.

מנואל טרכטנברג: עיר גדולה – רק 14%.

מנואל טרכטנברג: זה פשוט נתון שקשה לי מאד איתו.

מנואל טרכטנברג: הרי אתה יודע, כיום במדינת ישראל רוב רובה של האוכלוסייה מתגוררת בערים גדולות.

מנואל טרכטנברג: אין מה לעשות.

מנואל טרכטנברג: ולכן מבחינת מספרים אבסולוטיים, אם לא תהיה פריצת דרך כאן, לא תהיה פריצה בסך הכל.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שצריך להציף.

מנואל טרכטנברג: ודרך אגב, עוד משהו.

מנואל טרכטנברג: אני מסתכל על שקף 15 – דיווח חניכים על עיסוק בנושאים חינוכיים.

מנואל טרכטנברג: אני מאד מאד מרוצה מזה שסובלנות הוא הגבוה ביותר.

מנואל טרכטנברג: לטעמי, הייתי רוצה לראות את נושא מגילת העצמאות קופץ לאותה רמה של סובלנות.

מנואל טרכטנברג: למה אני אומר את העצמאות יש ערכים בסיסיים שמאחדים אותנו.

מנואל טרכטנברג: ולא בכדי, תראו, זה כמעט ב-10 נקודות האחוז יותר נמוך מייחודיות התנועה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה שזה יתהפך.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה שמגילת העצמאות תהיה שם למעלה וייחודיות התנועה פחות ממגילת העצמאות.

מנואל טרכטנברג: אלה הן מטרות שאפשר להציב אותן ואפשר לנסות לקדם אותן.

מנואל טרכטנברג: זה לא בשמיים.

מנואל טרכטנברג: זה אפשרי אם מציבים את זה כמטרה.

מנואל טרכטנברג: לבסוף אני רוצה להגיד, כן התקציבים עלו ובאמת כיום השיח עם הממשלה הוא אחר לגמרי מאז, אבל אנחנו צריכים לדאוג שהתקציבים יעלו.

מנואל טרכטנברג: אלף, ברובד הראשון לפי קצב גידול המחזורים ושנית עוד רובד, שזה היעדים שאמרתי קודם.

מנואל טרכטנברג: אם אנחנו רוצים נניח שבערים הגדולות האחוז יגיע ל-20%, בואו נעשה תכנית רב שנתית – אחוז לשנה על פני 5-6 שנים.

מנואל טרכטנברג: האם זה אפשרי?

מנואל טרכטנברג: אפשרי, רק צריך את התקציב לזה.

מנואל טרכטנברג: זה לא תקציבים בשמיים.

מנואל טרכטנברג: תראו, אני לעולם לא בא עם בקשות שכרוכות בפריצות תקציביות.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מדברים על סדרי גודל של עשרות מיליונים בודדים על פני זמן, שיכולים לחולל שינוי גדול במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: מילה אחרונה.

מנואל טרכטנברג: הנשיא ריבלין מרבה לדבר על השבטים השונים ויש שבט חמישי.

מנואל טרכטנברג: הוא מדבר על ארבעה שבטים ויש שבט חמישי, שהוא לא מדבר עליהם.

מנואל טרכטנברג: זה אלה שלא שייכים לשום שבט במובן שתחושה של שייכות.

מנואל טרכטנברג: ואנחנו חייבים לשים לב לאותו "שבט" וזה מי שחש בשולי החברה ולעשות הרבה מאמץ דווקא דרך החינוך הלא פורמאלי כדי להגיע אליהם.

מירב בן ארי: תודה רבה לחבר הכנסת טרכטנברג, תודה רבה.

מירב בן ארי: נפתלי דרעי, בבקשה.

<נפתלי דרעי: נפתלי דרעי, מזכ"ל מועצת תנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: אז ראשית באמת תודה למירב על היוזמה לקיים את הדיון הזה.

<נפתלי דרעי: אנחנו דיברנו הרבה בשנה האחרונה על תהליך אומדן תנועות הנוער ועצם העובדה שאנחנו יושבים פה היום ויש לנו את הדו"ח מול העיניים, זה התקדמות גדולה.

<נפתלי דרעי: התנועות יקבלו במהלך השבוע גם את הדו"חות שספציפיים לכל אחת מהתנועות, עם הנתונים שלהן וזה משמש כלי, כמו שאמרת, לראות איפה החזקות, איפה החולשות ומה אנחנו הולכים לעשות בשנים הקרובות.

<נפתלי דרעי: אני רוצה להגיד תודה רבה לחגית ולסיגל מראמ"ה על עבודה נהדרת, עבודה מקצועית.

<נפתלי דרעי: שנתיים לא קלות.

<נפתלי דרעי: אין ספור דיונים.

<נפתלי דרעי: אני גם באופן אישי חבר בוועדת ההיגוי שמלווה את התהליך הזה ולאורך כל השנתיים האלה, כל בקשה שהייתה, כל תקלה שחשבנו שקורית בבית ספר כזה או אחר או בתהליך, ביקור כזה או אחר, קיבלה התייחסות רצינית ותשובה ואת התוצאה של העבודה המקצועית אנחנו רואים בדו"ח הזה.

<נפתלי דרעי: יש לנו גם את הדו"ח של השנים 2005-2006, כך שאנחנו רואים תהליך, רואים התפתחות וחלק מהדברים גם הוצגו איך התקדמו תנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: ראינו את זה בפריפריה ובהחלט אמרתי את זה גם קודם בשקט לפרופסור טרכטנברג, שכיושב ראש הוועדה וגדעון סער כשר חינוך הביאו את ה-20 מיליון, סעיף ה2 בפרק החינוך.

<נפתלי דרעי: אני זוכר אותו, שיועד לפריפריה.

<נפתלי דרעי: זה עשה את המהפכה.

<נפתלי דרעי: אני התקשרתי אחרי שהדו"ח הזה פורסם לגדעון סער, להגיד לו תודה על מה שהוא עשה ולשמחתנו המהלך הזה ממשיך גם עם שרי החינוך, גם עם נפתלי בנט וגם עם שי פירון לפניו.

<נפתלי דרעי: מוסיפים תקציבים והדברים הולכים.

<נפתלי דרעי: אני חושב שכשמסתכלים על הדו"ח הזה ועל התוצאות שלו, אז לרגע אפשר להישען אחורה ולהיות שבעי רצון, אבל מהר מאד צריך להתעשת ולהמשיך בעבודה.

<נפתלי דרעי: יש עוד הרבה עבודה לעשות בתנועות הנוער וראינו שרואים את זה לפי אזורים גיאוגרפים.

<נפתלי דרעי: לפי סוגי אוכלוסייה אנחנו רואים איפה החולשות ואיפה צריך לתת את החיזוק.

<נפתלי דרעי: אז יש החלטת ממשלה 922 שבאה להגביר את פעילות תנועות הנוער בחברה הערבית.

<נפתלי דרעי: אנחנו רואים את הנתונים של ה-10% - היעד שקבענו לעצמנו בחמש השנים הקרובות לעלות ל-20%.

<נפתלי דרעי: יש תנועות שעוסקות באוכלוסייה הזאת וזה יקרה.

<נפתלי דרעי: התקנה תתוקן, יושב פה חנן, יעזור לנו, נמצא את הפתרונות והכסף ילך לייעודו, אני מעריך.

<נפתלי דרעי: צריך לזכור שפעילות תנועות הנוער, כדי שהיא תקרה והיא תצמח – דיברת על הערים הגדולות – זה לא רק רצון טוב של תנועת הנוער והכשרת עוד כמה אלפי מדריכים והעסק קורה.

<נפתלי דרעי: קודם כל התשתית של פעולות תנועות הנוער היא המבנים שבהם אנחנו פועלים, וכאן יש כשל גדול מאד של המדינה, שלאורך שנים לא ראתה יעד בעניין הזה ואני כבר שנים - - -

מירב בן ארי: בתוך התקציב של ה-102 מיליון שקלים, כמה אחוז זה לתשתיות?

<נפתלי דרעי: אין ייעוד לתשתיות, אפס.

<נפתלי דרעי: וגם מתקציב משרד החינוך לתשתיות, שהוא מיליארדים, בעבר גם כשהיו תקציבים אחרי המחאה החברתית, וגדעון סער ניסה לקחת מה-400 מיליון שנתתם אז, להביא 20 מיליון שקלים, 30 מיליון שקלים לתנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: הייתה התנגדות מוחלטת.

מירב בן ארי: שנייה רגע נפתלי, תעצור שנייה.

מירב בן ארי: אז איך, אם מישהו רוצה לשפץ עכשיו את הסניף?

<נפתלי דרעי: יש ככה, אם ראש העיר שנתן את הסניף הזה, מוכן לתת, אם הוא הצליח באמצעות הכסף של מפעל הפיס להגדיר יעד ואפשר לבדוק ולראות שמבנים בודדים לתנועות הנוער בכל שנה.

<נפתלי דרעי: אנחנו הכנו תכניות.

<נפתלי דרעי: יש לי פה מסמך לדיון הבא שלך על מבני תנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: פנינו למפעל הפיס ומפעל הפיס אומר אני מוכן למצ'ינג של 50%.

<נפתלי דרעי: שיבוא שר החינוך, יבוא האוצר, אנחנו ניתן 50% הוא ייתן, נבנה תכנית לחמש שנים, לעשר שנים, איך בונים כל שנה ולא צריך פה הרבה, כמו שאמרת.

<נפתלי דרעי: זה כמה עשרות מיליונים בודדים ופותרים את הבעיה.

מירב בן ארי: כן, כי האמת שהרבה פעמים אתה שומע בתקשורת על המצב הרעוע של הסניפים.

<נפתלי דרעי: כן, אנחנו מתחת לאדמה.

<נפתלי דרעי: לפעמים אנחנו צוחקים שאנחנו במקלטים מתחת לאדמה וצריך להעלות את תנועות הנוער מעל פני האדמה.

<נפתלי דרעי: עכשיו, כשאתה מסתכל על המגזר הערבי ואתה רואה מה הסיבה והתוצאה שיש שם רק 10% - מרבית הסניפים של תנועות הנוער במגזר הערבי הן במבנים שכורים, כי מדינת ישראל לא בנתה מבני ציבור ביישובים הערבים וצריך לתת לזה פתרון.

<נפתלי דרעי: אז אני מקווה שבאמצעות החלטה 922, ואנחנו גם שותפים בוועדה הבין משרדית לנושא המבנים, גם שם נצטרך למצוא.

<נפתלי דרעי: יש לנו רעיונות גם איך לעשות את זה.

<נפתלי דרעי: לא חייבים מבנים מפוארים לתנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: מספיק שניים שלושה מבנים יבילים בחצר בית ספר, שהיא נותנת את המרחב המגודר של בית הספר לפעילות והמבנים למדריכים ולקיים את הפעילות, והנה יש לנו סניף של תנועות נוער.

<נפתלי דרעי: אז אני מקווה שגם לזה נגיע.

<נפתלי דרעי: עכשיו לעצם התהליך.

<נפתלי דרעי: אני חושב שכל חוקר שמסתכל על הדו"ח הזה מחכך את ידיו בהנאה.

<נפתלי דרעי: אחלה.

<נפתלי דרעי: יש פה דברים, יש פה גרפים, יש פה תוצאות, יש פה מספרים, אפשר לעשות פה חגיגה מחקרית.

<נפתלי דרעי: אני יכול להגיד לכם שבמועצת תנועות הנוער אנחנו חוקרים את מה שקורה בתנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: רק אתמול יצא המחקר האחרון שלנו על טיולי תנועות הנוער היום, בשנת 2015.

<נפתלי דרעי: לפני חצי שנה יצא המחקר של עין משוטטים, שמדבר על תנועות הנוער בין 1912 ל-1948 ואנחנו חוקרים את מה שקורה.

<נפתלי דרעי: לא צריך לעשות מפקד או תהליך אומדן לתנועות הנוער כדי לדעת מה קורה.

<נפתלי דרעי: אנחנו לא מתנגדים לתהליכים האלה, אפשר לבדוק ולראות מה קורה.

<נפתלי דרעי: אבל אתם צריכים לדעת שתהליך כזה הוא תהליך שמעבר לתוצאה היפה שלו, יש לו מחיר יקר מאד.

<נפתלי דרעי: קודם כל הוא עולה הרבה כסף למדינת ישראל.

<נפתלי דרעי: תהליך כזה של שנתיים, סדר גודל, תקני אותי חגית, 8 מיליון שקלים, משהו כזה בקירוב, עולה למדינת ישראל.

<קריאה: כמה מבנים אפשר לבנות?

<נפתלי דרעי: ובסופו של דבר זה בונה את אותה עוגה שראינו בסוף המצגת, של כמה אחוז יהיו הצופים וכמה הנוער העובד וכמה בני עקיבא.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לעצור אותך פה, בנקודה הזאת.

מנואל טרכטנברג: אתם ניסיתם – ואני מניח שכן – לדבר עם הלמ"ס בנושא הזה?

מנואל טרכטנברג: אני אגיד לך למה.

מנואל טרכטנברג: הלמ"ס בשנים האחרונות עושה את הסקר החברתי, שזה לא היה פעם.

מנואל טרכטנברג: זה התחיל לפני אולי ארבע שנים או משהו כזה.

מנואל טרכטנברג: אפשר להיכנס למשא ומתן איתם על הוספת שתיים-שלוש שאלות לסקר החברתי, שבליווי לשאלות האחרות, יכולות בהחלט לתת תמונת מצב שתאפשר לך לעקוב על פני זמן בצורה מאד שיטתית על זה.

מנואל טרכטנברג: ואז אתה יודע, הלמ"ס תדרוש כסף מסוים, אבל זה סדר אחר לגמרי, מתמחרים את השאלה וכו'.

מנואל טרכטנברג: כלומר מה שאני מציע לכם, תיכנסו לשיג ושיח עם הלמ"ס, כדי להכניס שאלות על תנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: מי שעושה את התהליך הזה זה משרד החינוך, לא אנחנו, אבל אנחנו בהחלט שותפים לו.

<נפתלי דרעי: אנחנו חושבים שתהליך של שנתיים, שאתה מוסר את אותם נתונים של 30,000 מדריכים צעירים ובוגרים, שזה כולל את השם, את העובדים, את תעודת הזהות, את הטלפון, את הכתובת.

<נפתלי דרעי: רק לאסוף את הדטא הזאת ולעבד אותה ולהביא אותה, אתם מתארים לעצמכם איזה תהליך קורה ובמהלך השנה כל תנועה צריכה לעקוב אחרי התהליך של הבדיקה הזאת ולוודא שכשמתקשרים למדריך אז הוא ענה והוא ענה את התשובות הנכונות והוא נתן את הנתונים, כי בסוף זה קובע את התקציב של התנועה.

<נפתלי דרעי: זה תהליך שכמעט משתק את תנועות הנוער במשך שנתיים.

<נפתלי דרעי: זה לא תהליך פשוט.

<נפתלי דרעי: לדעתי צריך לפשט אותו.

<נפתלי דרעי: צריך לעשות אותו הגיוני.

<נפתלי דרעי: אנחנו בביזנס הזה של מפקדים 20 שנה.

<נפתלי דרעי: התחלנו את זה בשנת 1997, בדיוק 20 שנה של מפקדים בכל מיני.

<נפתלי דרעי: פעם עשינו, כשלא הייתה ראמ"ה, עשינו את זה עם המדען הראשי.

<נפתלי דרעי: עשו את זה בשיתוף כזה או אחר עם הלמ"ס.

מנואל טרכטנברג: עוד מילה אחת על זה, בסדר?

מנואל טרכטנברג: אני הייתי יושב ראש הות"ת.

מנואל טרכטנברג: הות"ת מתקצבת את כל המוסדות להשכלה גבוהה, בין היתר לפי מספר תלמידים, סטודנטים, לפי תחומים.

מנואל טרכטנברג: מאיפה באים הנתונים?

מנואל טרכטנברג: מהלמ"ס.

מנואל טרכטנברג: כלומר אנחנו עשינו הסכמים עם הלמ"ס - - -

מירב בן ארי: כן, עושים גם עם משרד השיכון, עם משרד הרווחה.

מירב בן ארי: זאת אומרת עם כל המשרדים הממשלתיים.

מנואל טרכטנברג: זה לא זול, כי שם מדובר על 300,000 סטודנטים.

<נפתלי דרעי: גם פה 300,000 חניכים.

מנואל טרכטנברג: בסדר, אבל זה סדר גודל אחר לגמרי, של אינפורמציה וכו'.

מנואל טרכטנברג: מה שאני מנסה להגיד שעל פי זה מתקצבים.

מנואל טרכטנברג: כלומר במובן הזה, אני אומר לכם שתחשבו על השימוש כדי לנסות, אבל שזה יהיה בעומק.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שמה שאתם עשיתם הוא מצוין כדי לשקף מצב לעומק.

<נפתלי דרעי: כן, אין ספק שזה מצוין.

מנואל טרכטנברג: כי הלמ"ס לא יעשה את זה.

מירב בן ארי: העניין של מה שאומר נפתלי, שלעומק הזה יש גם מחיר.

<נפתלי דרעי: כן.

<נפתלי דרעי: הטענה שלי היא לא לראמ"ה.

<נפתלי דרעי: לראמ"ה יש לי רק שבחים.

מנואל טרכטנברג: בסדר, תראי, אדרבא, לכן אני מציע דרך אחרת לשוטט, אם נקרא לזה ככה.

מירב בן ארי: כן, כן.

מירב בן ארי: זה לדעתי רעיון ששווה לבדוק אותו.

<נפתלי דרעי: אנחנו עובדים עם מינהל חברה ונוער עשרות שנים ומשתפים פעולה וכו', אבל אנחנו גם רואים מה קורה סביבנו במינהל חברה ונוער.

<נפתלי דרעי: אנחנו לא מכירים גופים אחרים מתוקצבים שעוברים את התהליך הזה.

<נפתלי דרעי: אנחנו לא מבינים מה הסיפור של ה-20 שנה האלה של מפקדי תנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: זו שאלה שצריך לשים אותה על השולחן ולראות מי המנוע מתחת לדבר הזה.

<נפתלי דרעי: מי ידליק את המדורה שמחממת את הדבר הזה ולמה זה קורה.

<נפתלי דרעי: כי אם יש גופים אחרים שמתוקצבים בעשרות מיליונים, לא פחות, והם נדרשים רק להגיש רשימה שמית של נבדקים, אם השמות שם אכן קיימים במרשם התושבים ומקבלים כסף, ופה אתה צריך לעבור תהליך של מיצ"ב ותהליך של טלפונים.

<נפתלי דרעי: אתם צריכים להבין, כשמדריך צעיר כזה מתקשרים אליו הביתה, הוא נשאל 120 שאלות.

<נפתלי דרעי: זה ראיון של 15-20 דקות.

<נפתלי דרעי: אתם יודעים כמה סבלנות יש לבני הנוער בגילאים 16,17 – ל-120 שאלות.

<נפתלי דרעי: ועצבנת אותו, אז הוא לא ענה, והנה הלכה קבוצה של חניכים.

מירב בן ארי: רגע, אבל זה חוץ ממה שיש גם במיצ"ב בבית הספר.

<נפתלי דרעי: איך?

מירב בן ארי: חוץ מהמבחן שמצורף.

<נפתלי דרעי: זה תהליך לא פשוט, זה תהליך קשה.

<נפתלי דרעי: אני בכוונה שם את זה על השולחן ואני אומר, פעם שלישית אני אומר, זה לא מכוון נגד ראמ"ה.

<נפתלי דרעי: ראמ"ה עושה עבודה מקצועית ואין לנו תלונות על זה, רק שבחים.

<נפתלי דרעי: אבל אנחנו שואלים את עצמנו אם זה באמת נדרש היום, התהליך הזה, בשביל לקבוע את אותה עוגה של תקציב תנועות הנוער.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: רציתם להתייחס, דני?

<דני רוזנר: כן, אני רציתי להתייחס דווקא בפן החיובי, לא בפן השלילי ולהגיד.

<דני רוזנר: אלף, טענתן של התנועות בעיני נכונה ואני מקווה שנמצא את הדרך לא לחזור על המאמץ הזה עוד פעם, הוא מאמץ שבעיני הוא ברזולוציה גבוהה מדי, עם גופים טובים שיודעים לעבוד וזה לא נדרש.

<דני רוזנר: אני מקווה - זרקו פה כמה רעיונות, יש לנו גם רעיונות אחרים - אני מקווה שלא נצטרך לחזור שוב על התחנה הזאת.

<דני רוזנר: לא אצלם וגם לא אצל אחרים.

<דני רוזנר: זה אחד.

<דני רוזנר: ובהיבט של אחרים, אין עוד היקף תקנה של 100 מיליון שקלים היום.

<דני רוזנר: אני מסתכל רגע אחורה, ואל מול זה שבתנועות הנוער נעשה אומדן, התחלנו תהליך בדיקת ייתכנות עם ראמ"ה גם בגופים אחרים, כדי לבחון האם נדרש גם בגופים אחרים לבצע את האומדן.

<דני רוזנר: צריך לזכור שיש פה גם דרישה מהחשב הכללי, גם דרישה ממשרד המשפטים.

<דני רוזנר: זאת אומרת אנחנו לא לבד במשחק הזה.

<נפתלי דרעי: דני, גם כשהיו לנו 20 מיליון, 40 מיליון ו-60 מיליון עשינו מפקד.

<נפתלי דרעי: זה לא קשור ל-100 מיליון.

מירב בן ארי: כן, כן.

מירב בן ארי: זה משנת 1997.

<דני רוזנר: אז היום אנחנו במקום אחר, בעידן טכנולוגי ויש כלים אחרים, אני חושב, להביא את המידע.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את תנועות הנוער.

מירב בן ארי: נתחיל עם אילן גזית.

מירב בן ארי: בבקשה אילן.

<אילן גזית: טוב, קודם כל אילן גזית, מזכ"ל תנועת מחנות העולים.

<אילן גזית: קודם כל מירב, אני רוצה להודות לך לא רק בעניין הוועדה, אלא בכלל, את מלווה אותנו במגוון תחומים ועניינים, אז באמת הרבה מאד תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: יש לי ולאילן שיחה שבועית.

מירב בן ארי: עד שנפתור את הש"ש, בסדר.

מירב בן ארי: לא סיימנו שם.

<אילן גזית: ונפתור.

מירב בן ארי: נכון.

<אילן גזית: אני גם מצטרף להערכה שהובעה פה כלפי ראמ"ה.

<אילן גזית: אני חושב שחגית, סיגל, עופר, שהיה מתחילת הדרך ולא נמצא פה, אני חושב שברמת השיח היה שיפור מדהים לעומד המפקד הקודם ואני חושב שלמדתם אותנו.

<אילן גזית: אנחנו למדנו אתכם והצלחנו לייצר שיח.

<אילן גזית: גם כשיש מחלוקות והיו ועדיין יש, אז הוא שיח טוב ומכבד, וכמובן גם למשרד החינוך בעניין הזה.

<אילן גזית: הנתונים מאד מרשימים.

<אילן גזית: אני חושב שבגדול, אם נלך לא 10 שנים אחורה, אלא 20 שנים אחורה, אני חושב שהיו רבים שהספידו את תנועות הנוער בכלל, בכללן.

<אילן גזית: המשבר הקשה שהיה אז לחברה הישראלית ועדיין מלווה אותנו, התנועות היו חלק ממנו ואני חושב שהיינו מאד קרובים למצב שקודם כל הוביל לזה שחלק מהתנועות שהיו אז לא קיימות היום.

<אילן גזית: אבל היינו גם מאד קרובים למצב שהיו הרבה פחות תנועות במדינת ישראל ואני חושב שהתנועות הצליחו דווקא לצמוח מהמשבר הזה ולהיות היום אחד הגופים המובילים חברתית.

<אילן גזית: זה מאד משמח אותי.

<אילן גזית: הנתונים משקפים את זה.

<אילן גזית: הנתונים מאד מרשימים, אבל חשוב לי לחזק את הדברים שנפתלי אמר ביחס למה שהאומדן תבע מאיתנו.

<אילן גזית: במשך שנתיים הנהגות התנועות, מטות התנועות התעסקו רק בזה.

<אילן גזית: היה צוות מאד רציני ברמא"ה שעסק בזה והיה צריך להעמיד צוותים מאד רציניים בתנועות.

<אילן גזית: הם דרשו מאיתנו נתונים ותיקוני נתונים בטווח של שבועיים, לא להכין דו"חות אחרי שנה.

<אילן גזית: אנחנו עבדנו שנתיים באומדן הזה.

<אילן גזית: זה מה שעשינו.

<אילן גזית: ואין לי ספק שזה לקח אותנו אחורה.

<אילן גזית: אין לי ספק בזה.

<אילן גזית: המחיר של קיום האומדן הוא מחיר כבד מדי בשביל מה שהוא משיג.

<אילן גזית: אני חושב שצריך לחזור לוועדת שפירא.

<אילן גזית: אני מחזיק ביד את דו"ח שפירא שיצא בשנת 2003, שבגדול כל הזמן חוזרים ואומרים לנו זה האורים והתומים לאיך נכון לנהוג כלפי תנועות הנוער.

<אילן גזית: זו ועדה שהוקמה על ידי שרת החינוך דאז, ברשות הפרופסור רינה שפירא והוועדה הזאת קבעה יחס אחר לגמרי לגבי תהליך ההערכה של מספר החניכים בתנועות נוער.

<אילן גזית: אני רק רוצה להקריא משפט אחד: בתנועות הנוער קיימת תחלופה גבוהה של חניכים, שנובעת מאופי הפעילות הוולונטרית והבלתי פורמאלית שלה.

<אילן גזית: לא ניתן משום כך לעקוב אחר מספר החניכים במדויק.

<אילן גזית: וזה אגב בניגוד מוחלט למה שקורה באוניברסיטאות ובמכללות ובחינוך הפורמאלי, שניתן לקבוע במדויק כמה תלמידים יש.

<אילן גזית: בתנועות הנוער זה לא המצב.

<אילן גזית: זה לא המצב באופן מובנה.

<אילן גזית: גם הדו"ח של ראמ"ה - - -

מירב בן ארי: אבל אתה צריך לדעת עם כמה התחלת ועם כמה אתה מסיים.

מירב בן ארי: זה כן חשוב.

<אילן גזית: אבל מבנה הפעילות וגם דו"ח העומק מראה שיש תחלופה גבוהה של חניכים.

<אילן גזית: הוא מראה את זה שיש חניכים שהם היו אתמול חניכים והם היום לא.

<אילן גזית: הדלת פתוחה, אתה יכול לחזור ואתה גם חוזר ואחר כך אתה עוזב.

<אילן גזית: זה חלק מאופי הפעילות שלנו.

<אילן גזית: ועדת שפירא לא אמרה אנחנו לא רוצים להעריך כמה חניכים יש בתנועות הנוער, אבל הם אמרו צריך להיכנס להערכה שהיא הערכה רציפה, לא לצלם תמונת מצב.

<אילן גזית: למרות שצריך להיכנס להערכה, שהיא אומרת, היא קובעת.

<אילן גזית: הערכה של כמה חניכים, לא לקבוע מספר מדויק.

<אילן גזית: לצורך העניין היא אמרה שצריך לקבוע שלוש מדרגות גודל ולחלק את תנועות הנוער לפי מדרגות הגודל.

<אילן גזית: זאת הערכה גסה.

<אילן גזית: אני חושב, ויש גם כמובן רעיונות איך הופכים את האמירות הגדולות האלה ולוקחים אותן למקום פרקטי, אבל אני מבין שדני כבר התייחס לזה ואמר שזה הכיוון ואני מברך על זה.

<אילן גזית: אני רק רוצה לתת לזה רוח גבית, כי באמת המחירים הם מחירים מאד מאד גבוהים, מחיר כספי ומחיר של משאבים רבים בתנועות שהלכו על העניין הזה ולא לפעילות עצמה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את חגי ממשרד המשפטים.

מירב בן ארי: חגי, אתה רוצה להתייחס?

<חנן ארליך: חנן.

מירב בן ארי: חנן, סליחה.

<חנן ארליך: חנן ארליך, מחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.

<חנן ארליך: אנחנו באמת היינו חלק מהדרישה המקורית לערוך את האומדן מחדש, אחרי שהאומדן הקודם היה בשנת 2006.

<חנן ארליך: חלפו קרוב ל-10 שנים מאז אותו אומדן והסיבה בראייה שלנו, כפי שכבר הוזכר, שהתמיכות, התקציב של התנועות מחולק, קרוב למחצית ממנו בהתאם לגודל של התנועות וככל שנקבע שמרכיב הגודל מהווה מרכיב משמעותי וחשוב בתקצוב, אז צריך שהנתונים יהיו נתוני אמת.

<חנן ארליך: כשחולף קרוב לעשור מאז אומדן קודם ויש שינויים גיאוגרפיים, יש שינויים בכלל באוכלוסייה, בקרב התנועות, אז צריך שהנתונים יעודכנו, כי אם לא אז נוצר מצב של חוסר שוויון.

<חנן ארליך: אם יש תנועה למשל שגדלה והתפתחה, השקיעה והתעצמה ביחס לא רק באופן מוחלט, אלא כמובן גם ביחס לכל האחרות, כי אנחנו מדברים פה על גידול כללי שיש באוכלוסייה, לא תהנה מהפירות של אותו גידול ואותה השקעה; לעומת תנועה במצב שונה.

<חנן ארליך: לכן אנחנו ביקשנו ממשרד החינוך, או הסבנו את משרד החינוך לצורך לערוך אומדן בהקדם, כדי שהנתונים ישקפו מצב אמת וגם התמיכה תחולק באופן אמיתי.

<חנן ארליך: כיצד ייערך האומדן, מה בדיוק עומק המחקר ויסודיות הנתונים וכו', זה כבר לא היה מענייננו.

<חנן ארליך: אנחנו לא הכתבנו, לא הכוונו ולא ביקשנו דברים כאלה.

<חנן ארליך: ביקשנו את הנתונים הרלבנטיים לגבי המבחנים, שיהיו מעודכנים.

<חנן ארליך: אני רוצה לומר שיש הרבה מאד מבחני תמיכה.

<חנן ארליך: אני עוסק בכלל מבחני התמיכה שמשרדי הממשלה מקיימים ופועלים לפיהם, ומרכיבים של גודל, היקפים וכמויות, זה מרכיב בסיסי, יסודי בכמעט כל מבחני התמיכה, וכשזה לא נמצא שם אז אנחנו דורשים שזה ייכנס לשם, כי זה בסופו של דבר מרכיב אובייקטיבי ודרך זה מושג אותו שוויון.

<חנן ארליך: אגב, זו לא איזו אמירה בעלמא, יש סעיף חוק, סעיף 3 א' בחוק יסודות התקציב, שאומר שתמיכה במוסדות ציבור – בין היתר תנועות נוער – תהיה לפי מבחני תמיכה שוויוניים; והפסיקה הסבירה, פסיקת בית המשפט העליון, או קבעה, יותר הגיוני מהנחתה, שהשוויון הזה יושג בין היתר ואולי אפילו בעיקר באמצעות נתונים אובייקטיביים, כמותיים, מדידים במידת האפר.

<חנן ארליך: משרד התרבות מנהל דרך קבע מערך שלהם של - - - נתונים - - -

מירב בן ארי: כן, אנחנו יודעים.

<חנן ארליך: וכו', וכו', ולכן זה לא משהו חריג.

<חנן ארליך: פה זה נעשה אחת לכמה שנים, לא עושים את זה כל שנה, כל שנתיים, אבל על זה מבוססת התמיכה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אלעד כהן, מזכ"ל מכבי צעיר.

מירב בן ארי: לא נמצא?

מירב בן ארי: ניסים, בבקשה.

<ניסים שלם: רציתי לקרוא קריאה, מירב.

<ניסים שלם: אני צריך את העזרה שלך בזה, למשרד האוצר.

<ניסים שלם: שמי ניסים שלם, יושב ראש נוער לאומי בית"ר ואני ממלא מקום יושב ראש מועצת תנועות הנוער.

<ניסים שלם: צריכה לצאת פה קריאה למשרד האוצר, לשר האוצר, ואנחנו צריכים את העזרה שלך.

<ניסים שלם: דיברנו על נושא של מפעל הפיס ותקצוב למבנים.

מירב בן ארי: כן, את זה אנחנו ניקח מפה, מהוועדה.

<ניסים שלם: תיקחי את ה-14% של הערים הגדולות, כמו תיקחי את תל אביב.

<ניסים שלם: יציאה, ותהיה יותר יציאה מתל אביב.

<ניסים שלם: אנחנו בשנים האחרונות סגרנו סניפים בתל אביב ואנחנו הולכים לסגור עוד סניפים בערים גדולות.

<ניסים שלם: ואני אגיד לך למה.

מירב בן ארי: למה?

<ניסים שלם: כל הכסף - ומפעל הפיס מסביר לנו - כל הכסף שהוא נותן היום לרשויות מקומיות, צבוע לא לנושא של בלתי פורמאליים.

<ניסים שלם: צבועים על היכלים.

<ניסים שלם: יש עיר מסוימת שהוא אמר לנו, שחמש שנים מראש הכסף סגור על היכלי ספורט, על דברים.

<ניסים שלם: אין שום סיכוי בשנים הקרובות לבנות מבנה בלתי פורמאלי לתנועת נוער.

<ניסים שלם: ואז מה קורה?

<ניסים שלם: משרד האוצר שמקבל את האחוז שלו בכסף, בונה את אותן כיתות לימוד והוא אמר, ואמר לנו יושב ראש מפעל הפיס.

<ניסים שלם: אם אתם תשבו עם האוצר, אני מבחינתי ואני חושב שאת צריכה להרים את הכפפה הזאת בעניין הזה.

<ניסים שלם: זה משהו שלא צריך להוסיף כסף.

<ניסים שלם: זה אותו כסף שילך לאותם מבנים, שזה בעצם החיתוך הבלתי פורמאלי שלנו.

<ניסים שלם: המצב הולך להתדרדר בערים הגדולות.

מירב בן ארי: אנחנו קדם.

מירב בן ארי: תשמע, זה נתון - - -

<ניסים שלם: ומה שקורה, הערים המתכננות, קחי את מודיעין למשל.

<ניסים שלם: בתכנית הרב שנתית מה שקורה שם, הם לא מכניסים מראש חלק מהדברים האלה, בגלל שזה עלות כספית, אין מי שנותן ואין תנועת נוער גם בשכונות החדשות שנבנות.

<ניסים שלם: והמצב הולך ומתדרדר.

מירב בן ארי: אין לזה תשתיות.

<ניסים שלם: אין תשתיות, הם לא נותנים.

<ניסים שלם: תנועת נוער יכולה לפעול.

<ניסים שלם: כמה היא יכולה לפעול בתוך בית ספר?

<ניסים שלם: גם אנחנו לא רוצים לפעול בחינוך הפורמאלי בתוך כיתות.

<ניסים שלם: אז נוצר מצב שאנחנו עוזבים.

<ניסים שלם: עכשיו להדגיש משהו לפרוטוקול.

<ניסים שלם: אנחנו מדברים על 250,000 מספר מוחלט, אבל תנועות הנוער זה לא 250,000.

מירב בן ארי: מתוקצבים.

<ניסים שלם: מתוקצבים.

<ניסים שלם: זה אומר היום בתנועות הנוער, בערך כ-15% - 20% יותר ילדים וחניכים בתנועות הנוער מהמספר המוחלט הזה, המתוקצב.

מירב בן ארי: כלומר?

<ניסים שלם: זה אומר שמחר לא תצא הודעה לעיתון ש-250,000.

<ניסים שלם: היום מדובר בסביבות ה-280,000-300,000, והנה משרד החינוך יושב פה - - -

<קריאה: 300,000.

<ניסים שלם: 300,000, סליחה.

<ניסים שלם: 280,000.

<ניסים שלם: כי יש קבוצות שירדו וקבוצות שלא נכללות.

<ניסים שלם: כשסופרים את האומדן בבתי הספר וכל זה מדובר בין 280,000 ל-300,000 וחשוב שזה יודגש.

<ניסים שלם: גם שזה ייצא מהוועדה שזה המספרים.

<ניסים שלם: תודה רבה.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: רועי, בבקשה.

<רועי יסוד: רועי יסוד, מרכז הנוער העובד והלומד.

<רועי יסוד: אני רוצה לומר כמה הערות לדיון הזה.

<רועי יסוד: קודם כל תודה רבה על קיום הדיון ותודה רבה לך, חברת הכנסת מירב בן ארי ולנציגים ממשרד החינוך ומראמ"ה.

<רועי יסוד: אנחנו בתהליך של ריפוי משנים מאד מאד אינטנסיביות והתהליך הזה בסך הכל הולך כמו שצריך.

<רועי יסוד: הערה אחת ביחס למה שחבר הכנסת טרכטנברג אמר לגבי השקף שבעצם עומד על ההתאמה לאוכלוסיית מדינת ישראל.

<רועי יסוד: אני סבור שאם לוקחים את זה במקרו, תנועות הנוער היום נוגעות במרב חלקי האוכלוסייה של מדינת ישראל, בהיקפים פחות או יותר דומים.

<רועי יסוד: על מה בעצם מדבר הדבר?

<רועי יסוד: תראו, מי יושב בשלושת העשירונים התחתונים במדינת ישראל – ערביי ישראל.

<רועי יסוד: ואז כשיש פה איזו שהיא בעיה עם האוכלוסייה, שהיא סוציו אקונומית נמוכה, היא גם קשורה למה הנרטיב המרכזי של תנועות הנוער.

<רועי יסוד: תנועות הנוער הן הראש החלוף של הציונות.

<רועי יסוד: בראשית תנועות הנוער אין את הציבור הערבי.

מירב בן ארי: כן, הן הוגדרו גם כתנועות ציוניות.

<רועי יסוד: ולעומת זאת, בא משרד ראש הממשלה עכשיו כבר בפעם השלישית ברציפות ואומר, הציבור הערבי – עדיף שתנועות הנוער יטפלו בו.

<רועי יסוד: זאת אומרת עדיף שראש החץ הציוני יטפל בציבור הערבי.

<רועי יסוד: זאת אומרת ייכנס - - -

מירב בן ארי: אבל זה עושה לך קצת דיסוננס ל - - -

<רועי יסוד: לא, לא, לא.

<רועי יסוד: ממש לא.

<רועי יסוד: מי שקורא בספרו של הרצל, ומי שקורא היטב את מגילת העצמאות, מזהה שהפוטנציאל הכי גדול לעבוד ולחנך ולהיות יחד עם ערביי ישראל, זה של הציבור היהודי, שלוקח על עצמו את המלאכה הזו של קיום המדינה יום אחרי יום.

<רועי יסוד: זה אחד.

<רועי יסוד: דרך אגב, אני סבור שאחרי החלת תכנית 922, המטען יהיה לא 90% אלא 100% לאוכלוסייה הישראלית ובתנאי אחד.

<רועי יסוד: שאנחנו לא נשמוט אף פעם את העמדה שלנו, של לחנך לשירות צבאי משמעותי מלא, או לשירות לאומי אזרחי.

<רועי יסוד: זה אחד.

<רועי יסוד: שניים, לגבי הנתונים חשוב לי להגיד מה אנחנו אמרנו.

<רועי יסוד: אנחנו במשך העשור האחרון – אני מדבר אנחנו זה מועצת תנועות הנוער והמזכ"לים, בכל מקום אומרים שני נתונים.

<רועי יסוד: בתנועות הנוער יש 250,000 חניכים מינימום ואחד מכל שלושה חיילים בצבא הוא בוגר תנועת נוער.

<רועי יסוד: מה קרה בשנה האחרונה?

<רועי יסוד: אחרי שאנחנו באנו ואמרנו את זה בכל מקום, קיבלנו שני אישורים מהדרגים הגבוהים ביותר.

<רועי יסוד: ראמ"ה אמרו בעצם את מה שאנחנו אמרנו ובנושא הזה אני אסיר תודה.

<רועי יסוד: סוף כל סוף קיבלתי על זה חותמת.

<רועי יסוד: והדבר השני, קצין חינוך ראשי, לפני חודשיים, הוציא בסקירת מצב של צה"ל את הנתון המטורף הזה, שאחד מכל שלושה חיילים בצה"ל הוא בוגר תנועת נוער.

<רועי יסוד: זאת אומרת שאם חושבים על התרומה המשמעותית של תנועות הנוער במדינת ישראל, אני אומר את זה בצורה מאד פשוטה – לתנועות הנוער יש מניית יסוד בקיומו של צבא העם.

<רועי יסוד: זה דבר שני.

<רועי יסוד: דבר שלישי לגבי התהליך.

<רועי יסוד: אנחנו לא סתם קיבלנו בהזמנה לדיון את ההזמנה לדיון בנושא מפקד תנועות הנוער.

<רועי יסוד: זה לא הייתה הכוונה המקורית.

<רועי יסוד: הכוונה המקורית הייתה ליצור אומדן.

<רועי יסוד: אומדן אומר שלא פוקדים.

<רועי יסוד: זאת אומרת שלא סופרים ראשים אלא אומדים את גודלה של התנועה.

<רועי יסוד: מספיק פה.

<רועי יסוד: ואני אוסיף עוד משהו.

<רועי יסוד: אמר פה נפתלי ודני תיקן.

<רועי יסוד: האומדן עלה 10 מיליון שקלים למשרד החינוך.

<רועי יסוד: אני יודע כמה הוא עלה בנוער העובד והלומד.

<רועי יסוד: אני מעריך שזה הגיע ל-25 מיליון שקלים סך כל האומדן הזה.

<רועי יסוד: עכשיו, אם ניקח את האנרגיה המטורפת הזאת - הרי כסף זה אנרגיה - ונשים אותו קודם כל על האמירה שלנו, מלפני האומדן, שאנחנו 250,000, נכון, צריך לבדוק את זה.

<רועי יסוד: ונשקיע את הכסף הזה במקום הנכון.

<רועי יסוד: יכול מאד להיות שבסוף הסיבוב הזה היינו כבר עם 350,000.

<רועי יסוד: נקודה אחרונה לגבי נושא המבנים.

<רועי יסוד: תראו, מהרגע שאני נכנס לחדרים, יש לי איזו נטייה לאמוד את הגודל של החדר.

<רועי יסוד: אני מעריך אותו ב-90 מ"ר.

<רועי יסוד: אני מעריך, כן, למרות שאין פה משבצות וקשה לספור.

<רועי יסוד: 90, 95 מ"ר.

<רועי יסוד: הפרוגראמה שהגענו אליה להסכמה עם מפעל הפיס ועם משרד החינוך, היא על 150 מטר.

<רועי יסוד: זאת אומרת חדש ועדה ועוד חצי חדר ועדה ויש לנו סניף של תנועת נוער, שמכיל בממוצע 250 חניכים.

<רועי יסוד: זה מטורף עד כמה הדבר הזה הוא פשוט ובר השגה.

<רועי יסוד: ואני אגיד אפילו נתון שיכול טיפה לעצבן, אבל אני עומד מאחוריו בתור חייל מילואים קרבי.

<רועי יסוד: חמקן אחד שווה 133 מבנים לתנועות נוער.

מירב בן ארי: טוב, זה - - -

<רועי יסוד: אני אומר את זה לא כדי להתריס כנגד מישהו, חלילה - - -

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: אמרת דברים - - -

<רועי יסוד: אלא כדי להראות את זה שבאים לוועדה כזאת ואני דרך אגב חייב להגיד, אני בא לכאן כמו חבריו כמו ילד יום הולדת.

מירב בן ארי: תודה.

<רועי יסוד: הרי בסופו של דבר אנחנו עשינו מהלך מאד גדול וקשה ואני חושב שזה האתגר הבא.

מירב בן ארי: תודה רבה רועי.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע מהמגזר הדרוזי ואז אני רוצה לשמוע אתכם גם, כי אין ספק שהנתונים מראים פה על עלייה מאד גדולה.

מירב בן ארי: מה הצליח כל כך במגזר הדרוזי להביא את בני הנוער לתנועות הנוער?

<הזימי עמאר: הזימי עמאר מתנועת הנוער הדרוזית.

<הזימי עמאר: קודם כל אני רוצה להודות לכם על קיום הוועדה, להודות למשרד החינוך, לאתי גור.

מירב בן ארי: בגלל שמעכשיו אנחנו בזמן פציעות, אז את התודות נשאיר לסוף.

מירב בן ארי: הוועדה הבאה בשעה 13:30.

<הזימי עמאר: הגידול של תנועת הנוער הדרוזית נבע מזה שבמגזר הדרוזי אין שום גוף, אין שום פעילות לנוער.

<הזימי עמאר: המתנ"סים פשוט רגל.

<הזימי עמאר: תנועת הנוער הדרוזית פועלת חמישה ימים בשבוע וככה לתלמידים ולחניכים של התנועה זה הבית שלהם ומזה נבע הגידול.

<הזימי עמאר: כי אין שום פעילות אחרת לנוער, חוץ מתנועת הנוער הדרוזית במגזר הדרוזי.

מירב בן ארי: אז זה מעבר לזה, כי לבוא להצטרף לתנועה כי אין לך פעילות סבבה, אבל אתה גם מחזיק אותם פה.

מירב בן ארי: מה גורם להם להישאר בתוך התנועה עצמה?

מירב בן ארי: באמת הנושא הציוני או החברים?

<הזימי עמאר: זה אלף הערכים של התנועה והחברים.

מירב בן ארי: כמה יש אצלכם היום?

<הזימי עמאר: בתנועה יש 12,000 חניכים.

מירב בן ארי: יפה מאד.

<הזימי עמאר: יש 24 סניפים בתנועה ואני חוזר למה שדיבר - - -

מירב בן ארי: והתשתיות של הסניפים?

<הזימי עמאר: בדיוק, על זה אני מדבר.

<הזימי עמאר: כל הסניפים של תנועת הנוער הדרוזית הם סניפים שכורים.

<הזימי עמאר: אין לנו מבנים - - -

מירב בן ארי: אין מבנים של המדינה.

<הזימי עמאר: לא, אין.

מירב בן ארי: טוב, תודה רבה.

<נפתלי דרעי: באוכלוסייה הדרוזית פעילה תנועת הנוער הדרוזי, שהיא תנועה גדולה, הנוער העובד, הצופים.

<נפתלי דרעי: יש עוד תנועות שפועלות שם, אבל בהחלט היה גידול גדול בתנועה הדרוזית.

מירב בן ארי: כן, אירית.

<אירית ברוק: אירית ברוק, מנהלת המחלקה לתנועות נוער, קהילה והגשמה.

<אירית ברוק: קודם כל אני כן רוצה להגיד תודה, למרות הזמן, כי אני חושבת שהליווי שלך מירב, הוא משמעותי בכלל לכל השדה של החינוך הבלתי פורמאלי.

<אירית ברוק: אני רוצה להגיד תודה לחברותי מראמ"ה ובכלל לכל החדר הזה.

<אירית ברוק: אני חושבת שהדיון הזה מתנהל בחדר של שותפים.

<אירית ברוק: זאת אומרת של שותפים לעבודה, של שותפים לדאגה לתנועות הנוער לטיפוח שלהן ושל שותפים בשדה החינוך.

<אירית ברוק: יושבים פה מחנכים מאד מאד רציניים, שהוכיחו ושלאורך השנים הולכים ומתחזקים במגמת החינוך שלהם והתרומה שלהם למדינה ואני חושבת שזה חשוב שזה ייאמר.

<אירית ברוק: בתוך הסיפור של אומדן תנועות הנוער, אחד הדברים המפחידים והקשים היו, שלראשונה האומדן הזה נעשה באותם כלים של האומדן הקודם.

<אירית ברוק: זה פעם ראשונה בכל שיטות האומדן שהדבר הזה נעשה ולכן היה בסיס להשוואה; והתוצאות חלילה היו עלולות להיות גם אחרת.

<אירית ברוק: זאת אומרת אם היו תוצאות אחרות, זה היה משקף אחר.

<אירית ברוק: והמצב הזה, כמו שרועי אמר, שאני חושבת שכולנו מרגישים פה ילדי יום הולדת, זה מצב שצריך לברך עליו.

<אירית ברוק: הוא מצב שמשקף מגמה מאד אמיתית ומאד רציפה של עלייה של תנועות הנוער החל אפילו מהעשור האחרון.

<אירית ברוק: זה עוד לפני שהאומדן נכנס, אבל אחד הדברים שלא הוצגו פה במצגת ואני מאד שמחתי עליהם ומאד ברכתי עליהם, זה שהתנועה הקטנה ביותר התייצבה על 3,600 חניכים.

<אירית ברוק: מאד רחוק מהסף התחתון שכמה תנועות נגעו בו בשנת 2006.

<אירית ברוק: המצב של תנועות הנוער היום לא דומה בכלל למצב שהוא היה בשנת 2006 ואת זה בלי ההשוואה בין הדו"חות לא היינו יכולים לומר.

<אירית ברוק: יש עוד דבר שצריך לומר וניסים נגע בזה, שיש התפתחות גדולה שכבר אחרי המפקד.

<אירית ברוק: זאת אומרת בעצם נתוני המפקד, סיימנו לאסוף אותם לקראת סוף שנת 2015.

<אירית ברוק: לפני שנה, בתקופת הביניים הזאת קמו 24 סניפים במגזר הבדואי.

<אירית ברוק: זאת אומרת קרו הרבה מאד תופעות שהתנועות ממשיכות בתנופה שאסור לעצור אותה וצריך להמשיך אותה, מקדמות ועושות וכובשות ממש אתגר אחרי אתגר.

<אירית ברוק: ובהחלט האתגרים שחבר הכנסת טרכטנברג הציב, זה אתגרים שחייבים לתת להם מענה ולחשוב עליהם.

<אירית ברוק: אני רוצה להגיד משהו שמאד קשה בסיפור של החינוך הבלתי פורמאלי, המדדים ותקנות משפטיות.

<אירית ברוק: השילוב הזה הוא שילוב מאד מאד בעייתי, מפני שבניגוד לשדות אחרים, אנחנו מודדים תופעה שהיא תופעה וולונטרית, תופעה של ילדים רכבים בשנים.

<אירית ברוק: זאת אומרת ילד בכיתות ד', ה', ו', הוא רוצה הוא בא, הוא לא רוצה הוא לא בא, ואיך את ענן ההסתברות הזאת אתה מודד כך שיעמוד בדרישות של תקנה משפטית ושאחר כך היא כמובן משתרשת לתקנה תקציבית, שצריך לעבור בוועדת תמיכות ולהגיד זה ככה וזה ככה וזה ככה.

<אירית ברוק: אנחנו לאורך כל הדרך אמרנו ומחפשים כבר שנים, שיטה אחרת שתהיה טובה יותר וחברנו פה בחדר יודעים שהם מוזמנים כולם לבוא ולנסות למצוא שיטה יותר טובה.

<אירית ברוק: זאת אומרת השיטה היא בוודאי לא מקודשת, היא בוודאי כמו שאמרו פה, המחיר שזה גובה מהתנועות הוא ברור, ואת המחיר שזה גובה מהראמ"ה אני חושבת שרק אני יודעת וחברותי פה, אבל זה גובה מחיר מאד מאד כבד מכל המערכת.

מירב בן ארי: מכל המעורבים.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: פשוט הזמן שלנו נגמר ואני רוצה עוד לשמוע שני דוברים.

<אירית ברוק: אין לנו שיטה אחרת.

מירב בן ארי: הנקודה הזאת ברורה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את עונג ואת בני עקיבא ואנחנו חייבים לסיים.

<מאשה בורזיקובסקי: שמי מאשה, אני מזכ"לית של היכלי העונג.

<מאשה בורזיקובסקי: גם אני שמחה בגידול של תנועות הנוער, אבל אני מצטערת קצת שרק אנחנו, בתור תנועה, קטנו במספר.

<מאשה בורזיקובסקי: יש לזה סיבות, יש לזה גורמים, למרות שיש לנו למעלה מ-5,000 חניכים היום ואנחנו מתוקצבים - - -

מירב בן ארי: חניכות.

<מאשה בורזיקובסקי: חניכות.

<מאשה בורזיקובסקי: ואנחנו מתוקצבים בסדר גודל, שלפחות 3,000 מהחניכות אנחנו צריכות לכסות אותן.

<מאשה בורזיקובסקי: אם שואלים אותי מה קרה, אז אני רק רוצה להסביר לכולם, לכל החברים שלי, שבתנועתנו גיל המדריך, שכבת הגיל יהיו י', י"א וי"ב.

<מאשה בורזיקובסקי: זאת אומרת הן כבר בוגרות.

<מאשה בורזיקובסקי: הן לא משכבת ט' ו-י', הן ב-י"א וב-י"ב.

<מאשה בורזיקובסקי: ולכן ההכשרות שלנו התחילו בדרך כלל בשכבות הגיל ט'-י' וגם ב-י"א.

<מאשה בורזיקובסקי: המדריכה המשיכה ב-י"ב.

<מאשה בורזיקובסקי: וכאן קרה משהו שאני נורא מצטערת עליו וכל חברותי רצו לעזור לי, אבל כנראה לא יכלו לעזור לי.

<מאשה בורזיקובסקי: בתקנה לא כתוב בשום מקום מאיזו תקופה מתחילים להכשיר ואני חשבתי שזה מצוין.

<מאשה בורזיקובסקי: ט'-י'-י"א הן כבר בוגרות, הן כבר יכולות להיות מוכשרות.

<מאשה בורזיקובסקי: אז הן תהיינה מוכשרות ב-י' ו-י"א, - - - י"ב.

<מאשה בורזיקובסקי: וכנראה זה לא היה לפי התקן, כך נאמר לי, שהדרכה צריכה להיות בשלב יותר מאוחר.

<מאשה בורזיקובסקי: וממילא, שהמדריכות שלי ענו שהן הוכשרו משכבת גיל ט', י' או י"א, אז קבעו שחלק גדול מהן, לא כולן, חלק, הן לא נחשבות כמדריכות.

מירב בן ארי: אוקיי, טוב.

מירב בן ארי: את זה אנחנו נצטרך לבדוק - - -

<מאשה בורזיקובסקי: ואני מערערת על זה, כי זה לא כתוב בתקנה.

מירב בן ארי: טוב, את זה אני יכולה לבדוק בנפרד.

<מאשה בורזיקובסקי: תבדקי בתקנה.

מירב בן ארי: כן, טוב.

מירב בן ארי: בני עקיבא.

<נתנאל אלק: נתנאל אלק, מזכ"ל תנועת בני עקיבא.

<נתנאל אלק: בגלל שאני אחרון, אני אנסה לעשות את זה בצורה חיובית.

<נתנאל אלק: אז התהליך הזה – כמה יתרונות חיוביים שגרמו לתנועות קודם כל בתוך התנועות תהליך של יצירת שיטות עבודה, שאם הולכים לשנות את זה, צריך לשנות גם את שיטות העבודה, כמו חלוקה לסניפים עם 100 חניכים בשכבת גיל, שינו את זה ל-25, כל מיני שיטות עבודה שהשתרשו, דווקא לאור מסקנות של המפקד הקודם.

<נתנאל אלק: לכן התהליך הזה, אם עושים שינוי, זה יכול להשפיע עליו.

<נתנאל אלק: אנחנו משתמשים בנתונים האלה ועוד יותר שהנתונים האלה יגיעו עכשיו גם החוצה, אנחנו הולכים להיפגש עם רשויות מקומיות ועם כל מיני אנשים בחוץ והם מאד נדהמים מהנתונים האלה.

<נתנאל אלק: אז למפקד הזה יש לו גם כל מיני רעשים נלווים שאנחנו משתמשים בהם החוצה.

<נתנאל אלק: אי אפשר בלי סוגית המבנים, אז גם כל פגישה ברשות מקומית מגיעה וכל ראש עיר בא ודורש מה אתם כתנועה שמתם למבנה.

<נתנאל אלק: רק שבוע שעבר היינו בשתי רשויות כאלה.

<נתנאל אלק: מה אתם שמים ואתה מראה להם את התקנות של משרד החינוך והם בשוק מזה.

<נתנאל אלק: לא כולם יודעים, עשינו תהליך בתנועות בשנים האחרונות גם בתחום הבטיחות.

<נתנאל אלק: התקדמנו.

<נתנאל אלק: היה קורס מנהלי בטיחות שעברו למעלה מ-30 רכזים בתנועות הנוער.

<נתנאל אלק: קורס מאסיבי מאד, שמקדם אותנו לתוך הרצון להתקדם לתחום הבטיחות.

<נתנאל אלק: עמד שם אריה מור, סמנכ"ל משרד החינוך ואמר בצורה מאד מפורשת - אני רוצה שהחניך יקבל אותו מוצר.

<נתנאל אלק: הוא נמצא בבוקר בבית הספר והוא הולך אחרי הצהריים למבנה שיהיו בדרישות כמו בבית הספר עצמו.

<נתנאל אלק: אנחנו מאד לא בדרך לשם ולצערנו זה דבר מאד משמעותי שממש מפריע לנו לקיום הפעילות.

מירב בן ארי: טוב, אני ממש חייבת לסכם יש לי שתי דקותו וגם ככה הם פה בלחץ.

מירב בן ארי: ראשית אני רוצה להודות לראמ"ה על המחקר החשוב הזה ועל העבודה הסיזיפית וגם העבודה המקצועית, כדי להגיע לתוך לא רק מבחינת מפקד כמו אמרו פה, אלא באמת אומדן הפעילות וזה מרתק.

מירב בן ארי: אני מאד מאד מודה לכם ואני מודה כמובן לצוות של משרד החינוך, לאירית ודני שהם שותפים שלי להכל.

מירב בן ארי: אני מודה לכל תנועות הנוער ולנציגים של שהתנועות שהגיעו לכאן וגם ליוו את כל האומדן הזה במהלך שנתיים, עם העליות - מהנפשיות לפיזיות - שזה עלה להם.

מירב בן ארי: אנחנו ניקח מהוועדה הזאת שלושה דברים.

מירב בן ארי: אחד, אנחנו נלך ונתעסק בנושא של התשתיות.

מירב בן ארי: אני אלווה אתכם בתהליך, נעשה את זה ביחד, כמו שאנחנו כבר עשינו דברים ביחד.

מירב בן ארי: גם מול מפעל הפיס, גם מול האוצר והחינוך, ביחד כמובן עם דני, לבוא ולהתחיל לקדם את הנושא הזה של תשתיות, כי זה נושא מאד מאד מטריד.

מירב בן ארי: בנוסף, גם אנחנו נשמח לשמוע בכלל כוועדה מה האתגרים שאתם לוקחים מתוך זה להמשך.

מירב בן ארי: דיברנו על ערבים, 922.

מירב בן ארי: דיברנו אפילו מבחינת הערים הגדולות, שהתייחסנו אליהן.

מירב בן ארי: דיברנו על העניין של הפריפריה, שכבר יש שיפור, אבל עדיין אנחנו צריכים לראות.

מירב בן ארי: אז באמת מה הם האתגרים שאנחנו לוקחים מתוך המפקד הזה.

מירב בן ארי: כמובן גם מה שחבר הכנסת טרכטנברג אמר כאן ובצדק, אתה יודע, גם הנושא של מגילת העצמאות שהוספנו כאן וגם העניין של הפערים בין מרכז לפריפריה, לכן כן יש כאן אתגרים חשובים שאנחנו לוקחים מכאן.

מירב בן ארי: בנוסף, אני קיבלתי גם את ההערות על המפקד, גם מבחינת ההתייעלות שלו.

מירב בן ארי: תראו, יכול להיות וקודם כל כמובן שהוועדה תפנה אל השר ותציע לו לעשות חשיבה מחדש על המפקד.

מירב בן ארי: גם כמובן האם הוא צריך להיות ברמה כזו של אותם 36,000 מדריכים עם רבע שעה שיחה בטלפון, עם המיצ"ב.

מירב בן ארי: לא יודעת.

מירב בן ארי: אולי צריך לקחת את אותו דו"ח שעשיתם פה עבודה נהדרת ואנחנו חלילה לא מזלזלים בה, ולבחון מחדש עד כמה זה דורש – אלף תקציבית, וב' מבחינת התמודדות של תנועות הנוער.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה לשר ונציע לו לעשות חשיבה מחדש, בעיקר לאור הדברים שהעליתם פה, שהם באמת מתישים את שני הצדדים.

מירב בן ארי: אני חייבת לסיים כי כבר גזלתי מחבר הכנסת מרגי חמש דקות, אבל כמובן אתם יודעים שאני אישית וגם הוועדה ממשיכים ללוות אתכם בכל ההתנהלות.

מירב בן ארי: תמשיכו עם העבודה החשובה שאתם עושים.

מירב בן ארי: דיברנו גם על אתוס ודני דיבר על זה בתחילת הדברים שלו, אנחנו מאד מאד מעריכים את העבודה החשובה של תנועות הנוער היום במדינת ישראל וגם הוועדה, גם אני ובכלל ועדת החינוך באופן כללי.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.