ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 281, 2016-11-08 10:30

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אנחנו ממשיכים את הדיון בהמשך לסיור שעשינו בבוקר.

דוד אמסלם: אני ברשות

דוד אמסלם: כם קודם כל, רוצה לקבל איזושהי סקירה קצרה מרב הכותל, שהוא בעצם הגורם הממלכתי שמטפל בכל המתחם הזה.

דוד אמסלם: תן לנו, רב שמואל, מה קורה שם, איך זה התפתח, כמה הרחבה הקטנה, מתיי הגדולה, מהי החלטת הממשלה ומה קרה בשבוע שעבר?

<שמואל רבינוביץ': בוקר טוב לכולם.

<שמואל רבינוביץ': למעשה המאבקים שנמצאים ברחבת הכותל המערבי לא התחילו היום ולא אתמול, לא לפני שנה אלא לפני שנים.

<שמואל רבינוביץ': לפני בערך, אני לא מדייק בזמנים, לפני בערך עשרים שנה על פי הדנג"ץ הוקמה רחבה בצד הדרומי של רחבת הכותל המערבי שאמורה לתת מענה לכל הקבוצות שאינן רוצות לנהוג כמו המנהג הקיים ברחבת הכותל המערבי מזה חמישים שנה.

<שמואל רבינוביץ': בעקבות כך היו קבוצות שהשתמשו ברחבה הזאת והיו קבוצות שהמשיכו להיכנס לתוך עזרת הנשים או לתוך רחבת הכותל המערבי, למרות הפגיעה ברגישות ולמרות הפסיקה של בית המשפט העליון.

<שמואל רבינוביץ': לפני מספר שנים בית המשפט המחוזי, בעקבות המאבקים, בא ואמר שהפרשנות של משרד המשפטים לפסיקה של הדנג"ץ לא הייתה נכונה ואיפשר לקבוצת נשות הכותל להגיע לתוך עזרת נשים עם טלית ותפילין.

<שמואל רבינוביץ': לגבי ספר תורה יש נוהל ברחבת הכותל המערבי שאף אחד, לא אורתודוכסי ולא שאינו אורתודוכסי, יכול להכניס לרחבת הכותל המערבי ספרי תורה ואז המאבק - - -

דוד אמסלם: אני רוצה רק לחדד את השאלה ברשותך, אני - - -

מיכל רוזין: לא יקבלו ספר תורה - - -

דוד אמסלם: את תקבלי עוד מעט.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, שאלה אינפורמטיבית.

דוד אמסלם: אתה בעצם אומר שבית המשפט בעצם התערב בנוהלי ההתנהלות של רחבת הכותל.

<שמואל רבינוביץ': נכון.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הוא קבע שטלית זה בסדר, תפילין זה בסדר, מכנסיים קצרים לא בסדר.

דוד אמסלם: אני שואל.

<שמואל רבינוביץ': כן, בית המשפט למעשה בא ואמר לי, כרב הכותל, מה בסמכותי ומה לא בסמכותי והמאבק התחיל - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לשאול שאלה.

דוד אמסלם: תומר, ברחבת הכותל, את תנאי התפילה מי קובע, בית המשפט או הסמכות הדתית?

<תומר רוזנר: לפי המצב המשפטי הקיים יש חוק שנקרא המקומות הקודשים שהוא מבטיח חופש גישה למקומות הקדושים לכל אדם.

<תומר רוזנר: מכוח החוק הזה נקבעו תקנות המקומות הקדושים בהן נקבע בין היתר לגבי הכותל המערבי שיש לכבד את מנהג המקום ואז התעוררה השאלה איך מפרשים את המונח מנהג המקום.

<תומר רוזנר: זו שאלה משפטית והשופטים נחלקו בדעותיהם בנושא הזה.

<תומר רוזנר: נשמעו שלש דעות שונות בבית המשפט.

<תומר רוזנר: שר המשפטים לאורך שנים פירש בצורה מסוימת וכפי שאמר הרב רבינוביץ', בשלב מסוים בית המשפט המחוזי בעקבות עתירה שהוגשה אליו - - - על ידי משרד המשפטים לאותו פסק דין היסטורי, היא איננה נכונה ויש לפרש אותה בצורה אחרת.

<תומר רוזנר: המדינה בחרה שלא לערער על הקביעה הזו לבית המשפט העליון.

<תומר רוזנר: לכן זה כרגע המצב המשפטי.

<תומר רוזנר: יש פה שאלה משפטית - - -

דוד אמסלם: הסיפור של דרך מנהג המקום.

<תומר רוזנר: איך לפרש את המונח מנהג המקום.

דוד אמסלם: דרך אגב מנהג המקום הוא גם מצב עובדתי, אני מבין.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כשאני מתייחס למנהג המקום אני מתייחס למנהג העבר, הרי - - -

<קריאה: כמה עבר?

<קריאה: חמישים שנה - - - אל"ף ולפני כן זה בי"ת.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה את היועץ המשפטי - - -

<קריאה: נשמע שאתה קובע עובדות, לא שואל שאלות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני שואל אותו.

דוד אמסלם: ודרך אגב, מותר לי לקבוע עובדות, השנה - - -

<קריאה: לא, זה בסדר, לשאול שאלה - - -

דוד אמסלם: אתן לך את זכות הדיבור ואני שואל.

דוד אמסלם: תראי, לגבי מנהג המקום, כשבאתי לכנסת אמרו לי: אתה צריך לנהוג כמנהג המקום, אז שאלתי: מה היה מנהג המקום, אז אמרו לי - - -

<קריאה: למשל - - - דליה איציק אסור לבוא עם ג'ינס, יש מנהגי מקום משתנים, גם היהדות השתנתה ואנחנו לא חיים כמו בימי התנ"ך - - -

דוד אמסלם: אני שאלתי.

דוד אמסלם: תקבלי את זכות הדיבור אבל הבנתי.

דוד אמסלם: כבוד הרב, בבקשה.

אלעזר שטרן: אפשר לשאול שאלה רק על הזמנים שהוא אמר?

דוד אמסלם: בבקשה.

אלעזר שטרן: לא להכניס ספרי תורה, כמה זמן זה מנהג המקום?

<שמואל רבינוביץ': שש שנים או שבע שנים.

<שמואל רבינוביץ': צריך לזכור שכשאני נכנסתי להיות רב הכותל, הכותל המערבי, רוב ספרי התורה התברר, היו פסולים בכלל וגם היו בערך שמונה עשר תאים לאחסנת ספרי תורה פרטיים.

<שמואל רבינוביץ': לכותל היה - - - שגרתי, כל אחד היה בונה לו ארון קודש ומשתמש בארון קודש.

<שמואל רבינוביץ': במשך השנים האלו יש בכותל המערבי מאה ספרי תורה חדשים מהודרים וספרי התורה האלה נותנים מענה לכל מי שצריך ברחבת הכותל המערבי.

דוד אמסלם: לא חסרים ספרי תורה - - -

<שמואל רבינוביץ': מי שצריך - - -

<קריאה: מה אתם - - -

<שמואל רבינוביץ': אנחנו יודעים, בחג השבועות - - -

מיכל רוזין: לרפורמים - - -

<שמואל רבינוביץ': היו הרבה מאד אנשים - - -

אורן אסף חזן: מיכל, לא נהוג שאנשים - - -

דוד אמסלם: דקה, דקה.

אורן אסף חזן: לא, אבל הם רוצים להמציא את הדת מחדש.

דוד אמסלם: אורן, אורן.

מיכל רוזין: זה לא - - - לענות - - -

אורן אסף חזן: תני לשמוע.

דוד אמסלם: סליחה, שניה.

אורן אסף חזן: תכבדי.

דוד אמסלם: חבר'ה, שניה, דקה, דקה.

<קריאה: אני שאלתי - - -

אורן אסף חזן: היא לא יודעת לכבד, היא רוצה שכולם יכבדו אותה.

<קריאה: אורן, אתה מכבד - - -

אורן אסף חזן: אנחנו מדברים יפה - - -

מיכל רוזין: לא, ממש לא.

אורן אסף חזן: למה, כי יש פה - - -

דוד אמסלם: אורן, אורן, אורן.

מיכל רוזין: יש פה - - -

אורן אסף חזן: למה, כי יש מצלמות אז לא? זה לא - - -

דוד אמסלם: אורן, אורן.

אורן אסף חזן: זה לא יפה.

דוד אמסלם: אורן, אורן, מיכל.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להוציא אף אחד.

מיכל רוזין: לא צריך להוציא, שאלתי - - -

דוד אמסלם: כנראה, לא - - -

מיכל רוזין: הוא אמר לכולם, שאלתי האם זה כולל רפורמים - - -

דוד אמסלם: רק שניה, תקשיבי - - -

אורן אסף חזן: היתממות - - -

דוד אמסלם: אני לא רוצה להוציא אף אחד.

דוד אמסלם: לפי ההתנהלות עד עכשיו אני צריך להוציא אתכם בגלל שאי אפשר לקיים את הדיון.

דוד אמסלם: הוא שאל שאלה, הרב רוצה לענות ויש פה התפרצות.

דוד אמסלם: אי אפשר עכשיו.

דוד אמסלם: אני יודע שזה ככה אבל אני לא אסכים לזה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, רבותי, כל אחד יקבל זכות דיבור, כולם רשומים.

דוד אמסלם: גם אלה שלא ביקשו לדבר.

דוד אמסלם: אני אעבור.

דוד אמסלם: כל אחד יקבל.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: בבקשה, כבוד הרב.

<שמואל רבינוביץ': כל מי שיודע בחג השבועות אנשים נזקקו לספרי תורה, היום יש מענה לדבר הזה, ברוך השם.

<שמואל רבינוביץ': בעקבות כך אתר הכותל המערבי נהפך לאתר הפגנות.

<שמואל רבינוביץ': זה לא ויכוח דתי, זה ויכוח שאנשים מנסים לקחת את הכותל כפלטפורמה למאבק שקיים בכלל וכל ראש חודש נוצר איזשהו גימיק, כדי לעשות - - -

תמר זנדברג: במה - - - אתה קובע את זה?

<שמואל רבינוביץ': אנחנו - - -

דוד אמסלם: שמענו, למה - - -

תמר זנדברג: סליחה, אתה הצגת אותו כגורם - - -

<קריאה: אני לא מצליח להבין - - -

דוד אמסלם: רגע, רגע, רגע, תמר - - -

תמר זנדברג: לא, אני לא יכולה - - - כשהדברים האלה - - -

דוד אמסלם: תמר - - -

אורן אסף חזן: תמר, מותר להביע דעה, נו.

דוד אמסלם: גברת זנדברג - - -

אורן אסף חזן: את לא חייבת להסכים אתם אבל תני לו להגיד את דבריו.

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, חברת הכנסת זנדברג - - -

תמר זנדברג: אתה הצגת אותו - - -

דוד אמסלם: חברת הכנסת - - -

תמר זנדברג: כגורם הממלכתי - - -

אורן אסף חזן: הוא הגורם הממלכתי והוא אומר את דעתו.

אורן אסף חזן: תיכף המשטרה תגיד את דעתה וגורמים אחרים יגידו את דעתם.

דוד אמסלם: רק שניה, את רוצה להחליף אותי?

אורן אסף חזן: אולי הם רוצים להחליף אותו.

תמר זנדברג: מה זה קשור?

תמר זנדברג: אני לא רוצה להחליף אותך, אני רוצה - - -

דוד אמסלם: אז אל תגידי לי מה לעשות.

תמר זנדברג: שזה יעבור - - -

דוד אמסלם: לא, לא, אל תגידי לו מה להגיד.

תמר זנדברג: לא אומר - - -

דוד אמסלם: את תקבלי את זכות הדיבור - - -

תמר זנדברג: אני מעירה על מנת שהנוכחים והפרוטוקול יבינו שדבריו הם לא ממלכתיים - - -

דוד אמסלם: תקשיבי - - -

תמר זנדברג: ולא מייצגים - - -

דוד אמסלם: רק שניה, אורן, למה אתה - - -

תמר זנדברג: זה הכול.

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, תקשיבי.

דוד אמסלם: אתם מכירים אותי כבר שנה וחצי.

דוד אמסלם: אם יש דבר שמוציא אותי מדעתי זה אלימות מילולית, שאתם משתלטים בתוקף איזשהו - - -

תמר זנדברג: מה שהוא אמר היה אלימות מילולית - - -

דוד אמסלם: תני לי - - -

תמר זנדברג: כי הוא - - - את הלגיטימציה - - -

דוד אמסלם: אבל את לא רוצה - - -

תמר זנדברג: לאחוז - - -

דוד אמסלם: תקשיבי, הנה, גם עכשיו את ממשיכה בזה.

תמר זנדברג: הדתית שלהם - - -

דוד אמסלם: את ממשיכה בזה.

תמר זנדברג: רוצים - - -

<קריאה: נושא הדיון - - -

דוד אמסלם: לכן אני - - -

תמר זנדברג: אנחנו לא נשב כאן בשקט - - -

דוד אמסלם: דקה - - -

תמר זנדברג: בזמן שהגורם הממלכתי - - -

אורן אסף חזן: אנחנו לא נשב בשקט כשאתם רוצים להפוך את המדינה היהודית למדינת כל אזרחיה.

דוד אמסלם: רק שניה.

דוד אמסלם: אורן, אורן.

תמר זנדברג: ההגדרה היהודית של אחרים - - -

דוד אמסלם: את ממשיכה.

דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

תמר זנדברג: תקרא לי לסדר - - -

דוד אמסלם: אז אני אקרא לך לסדר אם תמשיכי אני אקרא לך לסדר פעם שניה.

תמר זנדברג: אפילו - - -

דוד אמסלם: אין בעיה, לא צריך שאני אוציא אותך, אין בעיה.

דוד אמסלם: אני אמרתי, משתלטים באופן אלים באופן קבוע בשם איזשהו חופש ביטוי ופלורליזם - - -

<קריאה: אנחנו - - -

דוד אמסלם: אתם בדיוק עושים את ההפוך.

<קריאה: נכון.

דוד אמסלם: את תקבלי את זכות הדיבור שלך ואני לא אתן לאף אחד להפריע לך וזה לא משנה - - -

<קריאה: אילנה דיין - - -

דוד אמסלם: ומה זה קשור לאילנה דיין?

דוד אמסלם: למה זה קשור?

דוד אמסלם: הכול בגלל שתמיד אתם מדברים דברים לא קשורים ומשתלטים על כל דבר ואתם חושבים שמותר לכם הכול.

<קריאה: גם על זה - - -

תמר זנדברג: גם אם תגיד שיום זה לילה ולילה זה יום זה לא יהפוך את זה - - -

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, אם תמשיכי ככה אני אוציא אותך.

דוד אמסלם: בבקשה, כבוד הרב.

דוד אמסלם: ותגיד מה שאתה רוצה.

<שמואל רבינוביץ': אנחנו מנסים להתמודד כל הזמן.

<שמואל רבינוביץ': הייתה תקופה שבאו אלפי בנות להתפלל מתוך כאב והייתה תקופה - - -

מיכל רוזין: שארגנו אותן המפלגות החרדיות להגיע.

<קריאה: עוד פעם?

מיכל רוזין: אנחנו מדייקות את העובדות, שלא - - -

אורן אסף חזן: הוא מדבר - - -

מיכל רוזין: מדייקות.

<שמואל רבינוביץ': והכותל - - -

בצלאל סמוטריץ': את היית שם?

<שמואל רבינוביץ': בגלל המאבקים הללו לצערי הגדול - - -

בצלאל סמוטריץ': לא - - - להיפך, אנחנו - - -

דוד אמסלם: חבר'ה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<שמואל רבינוביץ': נהפך בסופו של דבר, לקחת את כל המאבק שיש למקום שהכותל הוא הפלטפורמה והוא המקום שבו נעשים המאבקים.

<שמואל רבינוביץ': נכון להיום, מיד אחרי ההחלטה של בית המשפט המחוזי נקט השר בנט בהחלטה להרחיב את הרחבה שהייתה בצד הדרומי, היא רחבה גדולה, אני מתאר לעצמי שהייתם שם היום.

דוד אמסלם: כן.

<שמואל רבינוביץ': היא פתוחה היום 24 שעות 7 ימים בשבוע, דבר שלא היה עד לפני החלטת בית המשפט המחוזי, עד אז - - -

דוד אמסלם: רק שניה, השר בנט מתוקף איזה סמכות?

<שמואל רבינוביץ': היה שר התפוצות אז.

דוד אמסלם: שר תפוצות.

<קריאה: גם דתות.

<שמואל רבינוביץ': עד אז זה היה פתוח פעמיים בשבוע, בשני וחמישי, עוד קצת מועדים ולטובת הבר מצוות.

<שמואל רבינוביץ': הוא פתח רחבה גדולה, בדרך כלל היא ריקה, נדיר מאד שיש שם אנשים, למעט שני וחמישי.

<שמואל רבינוביץ': למרות זאת אנחנו נאלצים להתמודד כל ראש חודש עם משהו אחר.

<שמואל רבינוביץ': בראש חודש האחרון היה אירוע מאד מצער, לקחו ספרי תורה, השתמשו בהם ככלי להפגנה - - -

דוד אמסלם: הם רצו להיכנס לרחבה הזו או לרחבה המרכזית?

<שמואל רבינוביץ': לרחבה המרכזית.

דוד אמסלם: מה הקשר - - -

<שמואל רבינוביץ': הרי הם יכלו להיכנס לרחבה שלהם, שם היה פתוח.

דוד אמסלם: אז איפה הייתה - - -

<שמואל רבינוביץ': הם באו משער האשפות - - -

דוד אמסלם: שניה, דקה, זה מפריע לי.

<שמואל רבינוביץ': צעדה של ספרי תורה.

<שמואל רבינוביץ': בעקבות כך שראיתי שהסדרנים שלנו נשארו לבד אני הוריתי להם לא להמשיך במאבק, כדי שלא תיווצר אלימות.

<שמואל רבינוביץ': נכנסו לרחבה.

<שמואל רבינוביץ': בחלקה נכנסו גברים לתוך עזרת נשים והאירוע הזה היה אירוע מצער מאד, אני מקווה שלא יקרה עוד.

דוד אמסלם: תודה רבה לכבוד הרב.

דוד אמסלם: מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אני רוצה בסוף.

דוד אמסלם: בסוף.

דוד אמסלם: או.

דוד אמסלם: קיי.

דוד אמסלם: אורן חזן, בבקשה.

דוד אמסלם: אני מבקש, כל אחד שלש דקות.

אורן אסף חזן: אני אתחיל מהסוף.

אורן אסף חזן: שמעתי אחרי שכבו המצלמות והלכו כולם, שמעתי מהפרובוקטורים, אותם שלושה יח"צנים שמנסים לנכס לעצמם יהדות חדשה, שמעתי שאני - - - לא יודע מה זה להיות יהודי או לא מכיר במיהו יהודי אז קודם כל אני רוצה להגיד להם מה שהם לא מבינים.

אורן אסף חזן: צריך לעשות הפרדה.

אורן אסף חזן: בתפיסה שלנו כמדינה, אם אתם שואלים אותי מיהו יהודי, בעיניי יהודי הוא כל מי שהיטלר ראה בו יהודי.

אורן אסף חזן: זה בתפיסה שלנו כמדינה.

אורן אסף חזן: ברמת הדת יש כללים ואי אפשר לבוא אחרי אלפי שנים ולנסות להמציא אותם מחדש.

אורן אסף חזן: לשמוע אתכם אומרים אמירה כמו "אנחנו צריכים להתאים את עצמנו לעולם המודרני" זה תחילת הסוף.

אורן אסף חזן: זו אמירה לא מקוממת, זו אמירה מסוכנת, שאין לה מקום.

אורן אסף חזן: ישנה מציאות שבה מדינת ישראל היא מדינה יהודית, כשהקימו את המדינה קראו לכל היהודים בעולם לבוא לכאן, לא דיברו על כלל אזרחיה, על כלל זרמיה, על דמוקרטית או אוטוקרטית, על שום דבר, דיברו רק על מדינה יהודית.

אורן אסף חזן: זה בכלל לא רלבנטי אם אדם הוא חובש כיפה או לא חובש כיפה, שומר תורה ומצוות או לא שומר תורה ומצוות, אם פעם היו אומרים שיש שבעים פנים לתורה זה בסדר אם יהיו אפילו טיפה יותר, אבל זה לא בסדר לנסות להמציא אותם מחדש.

אורן אסף חזן: זה לא בסדר לנסות למחוק שנים על גבי שנים של היסטוריה ומורשת שעל שמן גם מתו אנשים על קידוש השם.

אורן אסף חזן: אני ברמה האישית חושב כמו מה שאמרת, היושב ראש דודי אמסלם, שהוויכוח הוא בכלל מהותי.

אורן אסף חזן: לא אם הרחבה תהיה שמונה עשר מטרים או שנים עשר מטרים, אם תהיה נמוכה יותר מהעתיקות או עליונית לעתיקות, זו לא השיחה, זה לא הוויכוח.

אורן אסף חזן: הוויכוח הוא אחד: אותי לימדו גם בבית וגם בבית הספר שמנהג הופך לדין, כך אם מנהג המקום הוא במשך אלפיים שנים.

אורן אסף חזן: המנהג שלנו ביהדות הוא לשמור על ההפרדה ולדעת כל אחד את מקומו ורק כך אנחנו שומרים על הזהות שלנו.

אורן אסף חזן: זה הדבר היחיד שמחבר ומאגד את כולנו כנגד כל שונאינו בכל העולם ואגב, גם שונאינו מבית כמו שאני רואה את המציאות הזו, אז אסור לנו להיכנע לדבר הזה.

דוד אמסלם: תודה.

אורן אסף חזן: לא בשם חופש ביטוי, לא בשם פלורליזם, לא בשם - - - ובטח שלא כמו שאומרים - - -

דוד אמסלם: תודה, אורן.

דוד אמסלם: מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: קודם כל תודה על הסיור הבוקר.

מיכל רוזין: זה היה מאד מלמד.

מיכל רוזין: רב הכותל ואני נפגשנו בכמה וכמה מקרים.

מיכל רוזין: צר לי, כל עוד גם רב הכותל וגם נציגי המפלגות החרדיות, ימשיכו להתייחס לזה כאל איזושהי פרובוקציה פוליטית ולא יבינו שיש פה באמת משבר בתוך העם היהודי, שהיהדות שלנו, כמו שכולכם יודעים היא לא רק - - - היא הלאום שלנו, היא המסורת שלנו, היא ההיסטוריה שלנו, התרבות שלנו וזה מה שמחבר את כולנו, את כולנו.

מיכל רוזין: לכן, כאשר יש נשים רבות, לא רק נשות הכותל, גם נשים אורתודוכסיות שלא מצליחות למצוא את עצמן ברחבת הכותל, בעזרת הנשים, שאינן יכולות להתפלל על פי דתן ואמונתן, אינן יכולות לשים טלית, להניח תפילין, להחזיק ספר תורה שאתה אומר "אנחנו בעצם לא נותנים לאף אחד, אנחנו מספקים" כאשר אתם לא מספקים באופן שוויוני - - -

<קריאה: אבל את הצהרת שאת לא מאמינה באלוקים - - -

אורן אסף חזן: שאלתי אותה לפני כן - - -

<קריאה: אל תפריע לה, אל תפריע לה.

<קריאה: לא מפריע.

דוד אמסלם: אל תפריע לה, בבקשה.

<קריאה: אם לבוא - - -

<קריאה: לא, מי אתה - - -

דוד אמסלם: הרב אייכלר, שניה, דקה, דקה, דקה, דקה, דקה, שניה, דקה, נחמן - - -

נחמן שי: לא, זה - - -

דוד אמסלם: נחמן, נחמן.

נחמן שי: כן, שומע אותך.

דוד אמסלם: אני לא צריך את העזרה שלך פה.

נחמן שי: קצת.

דוד אמסלם: לא, לא צריך קצת.

דוד אמסלם: בבקשה.

מיכל רוזין: הרבה נשים, גם ברחבה השוויונית, דרך אגב, הרב, נשים אורתודוכסיות, הרחבה גם לא תפתור עבורן את העניין.

מיכל רוזין: אין ספק שאתר הכותל אינו בית כנסת אורתודוכסי, הוא לא.

מיכל רוזין: הוא אתר יהודי לאומי וכאשר מתקיימים שם, ואתה זה שמנהל את הטקסים הרשמיים של ממשלת ישראל שם, אם זו הדלקת נרות בחנוכה או טקסים אחרים והנשים ממודרות, כמו שהיום לתפילה אני לא יכולתי להיכנס מכיוון שאני אישה, לא יכולתי ללכת - - -

אורן אסף חזן: יש לך רחבת נשים.

דוד אמסלם: אתה - - -

אורן אסף חזן: לא - - -

דוד אמסלם: אורן, אורן, אני אוציא אותך.

אורן אסף חזן: אין לי בעיה שתוציא אותי אבל - - -

דוד אמסלם: אורן, אם אתה רוצה, אם אתה רוצה לצאת אז תצא, אל - - -

אורן אסף חזן: היא לא יכולה - - -

דוד אמסלם: אל תפריע.

אורן אסף חזן: להגיד: אני לא יכולה - - -

<קריאה: אל תפריע.

דוד אמסלם: אורן, אתה לא תפריע לה.

<קריאה: אל תפריע ליושב ראש הוועדה.

מיכל רוזין: כאשר מדובר - - -

אורן אסף חזן: גם - - -

מיכל רוזין: ואני לא יכולה להיות חלק במרכז אלא בצד, בחצר האחורית, בירכתי האוטובוס.

מיכל רוזין: כאשר מגיעות שרות ואינן יכולות לקחת חלק בטקס אלא נמצאות למעלה על המרפסת – יש פה בעיה.

מיכל רוזין: זה אינו בית כנסת אורתודוכסי, לא ביקשתי לבוא להתפלל אצלך בתוך עזרת הגברים - - -

ישראל אייכלר: אל אלוהים, מה את רוצה?

מיכל רוזין: ולכן אנחנו ראינו הבוקר, מעבר לזה שממשלת ישראל התחייבה, מעבר לעובדה שמתווה הכותל הוקפא, מעבר לכך שיש ששה מיליון יהודים בעיקר בארצות הברית ובתפוצות, שמרגישים שמדינת ישראל כורתת אתם גט כריתות, גט כריתות, כי הם בעצם לא חלק מהעם היהודי וזה אובדן אדיר לעם היהודי ולמדינת ישראל.

מיכל רוזין: מעבר לזה, היום ראינו שגם הרחבה השוויונית וגם המתווה עצמו, סליחה, הופכים את הרחבה השוויונית לחצר האחורית של הכותל.

מיכל רוזין: ראית את זה כמוני.

מיכל רוזין: זה נחבא בצד, חצר אחורית.

מיכל רוזין: עשרים המטר שהראו לנו ששם תהיה אפשרות בכלל להגיע לקיר, מנסים לעשות את זה משהו צדדי שהנשים לא ירצו להגיע, שרק יודעי דבר ידעו איך להגיע לשם, היא לא נותנת מענה הרחבה השוויונית.

מיכל רוזין: אני מצפה שהממשלה תעמוד בהתחייבות שלה לכל יהדות העולם וליהדות בישראל, השוויונית והפלורליסטית, להקים את הרחבה אבל מן הראוי שבאמת תהיה פה שוויוניות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב ראש, חבריי, חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': קודם כל תודה על הסיור.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה כרגע לפתוח את הדיון המהותי כי זה בעיקר לא יועיל, אני לא חושב שזה הזמן והמקום.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר משפט אחד עקרוני ואחריו כמה דברים פרקטיים שמפריעים כאן לוועדה.

דוד אמסלם: מפריע לי.

דוד אמסלם: חבר'ה.

אורן אסף חזן: לא, הוא לא יגיד שיש רחבה היום שעומדת - - -

דוד אמסלם: אורן, אתה מפריע לי לאורך כל הזמן.

דוד אמסלם: הוא שואל אותך שאלה, אל תענה לו.

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: אל תעזור לו.

בצלאל סמוטריץ': מה, לא קוראים לי איימן עודה אז אתה צריך לקפוץ - - - מה קרה?

דוד אמסלם: אורן, אורן, אורן חזן.

אורן אסף חזן: זה שאתה עם עודא בשולחן והוא - - - מדינת ישראל לא אמרת - - -

דוד אמסלם: אורן.

אורן אסף חזן: לא, הוא, סליחה.

דוד אמסלם: אורן.

אורן אסף חזן: הצביעות הזאת לא מקובלת עליי.

דוד אמסלם: אורן.

דוד אמסלם: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר משפט אחד עקרוני ואחר כך כמה אמירות שקשורות כאן לוועדה.

בצלאל סמוטריץ': ברמה העקרונית, תפארתנו וגאוותנו כעם היהודי זה באמת החיבור שלנו לשרשרת דורות היסטורית של אלפי שנים, עם הלכות ומנהגים ותרבות ומסורת ומי שרוצה לבוא לכותל המערבי ולכבד את קדושתו של המקום בהתאם לאותה מסורת מפוארת – אהלן וסהלן, אף אחד לא בודק בציציותיו אבל לבוא למקום, לנסות להמציא כל מיני המצאות שבסוף פוגעות בקדושתו של הכותל, בעיניי זה בעייתי מאד בלשון המעטה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רוצה לדבר על הדברים הפרקטיים לוועדה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, בעיניי, אדוני יושב הראש, שני דברים שפגשנו, ראינו אותם גם בסיור, הם מחדל שאני לא מצליח להבין אותו במדינת חוק מתוקנת.

בצלאל סמוטריץ': העובדה שמישהו במשטרה מחליט שמותר לו להחליט איזה חוק הוא אוכף ואיזה חוק הוא לא אוכף, הפרובוקציה שבוצעה בשבוע שעבר הייתה בלתי חוקית בעליל.

בצלאל סמוטריץ': יש חוק בכותל שקיים כיום.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להתווכח אם הוא נכון או לא נכון, רוצים לשנות או לא רוצים לשנות אבל כל עוד הוא חוק משטרת ישראל מחויבת לאכוף אותו.

בצלאל סמוטריץ': היא הייתה צריכה לעצור את הפרובוקציה הזאת מראש.

בצלאל סמוטריץ': היא ידעה על קיומה מראש והיא החליטה שהיא לא - - -

<קריאה: לא תיתן לעורכי דין - - -

מיקי לוי: שום דבר כזה או אחר - - -

דוד אמסלם: עוד מעט, עוד מעט, מיקי.

מיקי לוי: כזו או אחרת.

<קריאה: זו אמירה מסוכנת מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: שניה.

מיקי לוי: מפקד המחוז לא אמור - - -

מיכל רוזין: אם - - -

דוד אמסלם: מיקי ,מיקי, מיקי, מיקי, מיכל.

דוד אמסלם: את דיברת, לא?

מיכל רוזין: אני רק אמרתי לו - - -

דוד אמסלם: אל תגידי, לא הבנת.

דוד אמסלם: מפקד המחוז ידבר על העניין הזה, אל תדאגי.

דוד אמסלם: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': יש חוק ויש תקנות והעובדה היא שעד שבוע שעבר משטרת ישראל עסקה בדבר הזה ופיזרה הפרות סדר כאלו ואני קודם כל רוצה שנתנהג על פי החוק.

בצלאל סמוטריץ': זו נקודה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': בעיניי זה מחדל קולוסאלי שאנחנו נצטרך לקבל עליו תשובות.

בצלאל סמוטריץ': נקודה שניה היא הבמה הזאת ועוד פעם, אפשר להתווכח אם היא נכונה או לא נכונה, היא היום בלתי חוקית בעליל.

בצלאל סמוטריץ': יש צביעות בלתי נסבלת בעובדה שכשנוח למשרד המשפטים ולפרקליטות אז שלטון החוק הוא חזות הכול ו"צריך לפנות את כל המאחזים כי זה לא חוקי" וכשנוח למערכת אז אפשר לבנות במה בלתי חוקית על אתר עתיקות ושמענו שם איזו התפתלות כזאת "זה זמני", "זה קונטור דומה", אין לזה היתר בניה.

בצלאל סמוטריץ': אין לזה היתר בניה.

בצלאל סמוטריץ': אם הוגשה בקשה להיתר היא לא אושרה ואם ניבנה משהו לא קשור, דומה, כן, דומה, אני אבנה בית - - -

<קריאה: פתאום אכפת לך מדברים שנבנים בהיתר, בחוקיות.

בצלאל סמוטריץ': מעניין אותי מה תהיה תגובת משרד המשפטים אם אני אבנה בית דומה לזה שבבקשה להיתר שהגשתי.

בצלאל סמוטריץ': רק עוד איזה 120 מטר, נורא דומה לבקשה שהגשתי.

<קריאה: אז תראה כמה בתים לא חוקיים - - -

בצלאל סמוטריץ': חברים, אם - - -

דוד אמסלם: בבקשה, חבר'ה, תנו לו לסיים.

בצלאל סמוטריץ': יש חוק במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': תפקידנו כאן להתווכח עליו, לשנות אותו, לתקן אותו.

בצלאל סמוטריץ': once יש חוק מבחינתי את הבמה הזאת צריך להרוס מחר בבוקר כיוון שהיא לא חוקית.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע איך אתם נותנים לנשים להיכנס לשם.

בצלאל סמוטריץ': אם יקרה שם משהו חס וחלילה זה על הראש שלכם.

<קריאה: אז יתפרצו ויגידו - - -

בצלאל סמוטריץ': אני - - - לוקחים אחריות.

בצלאל סמוטריץ': ונושא אחרון.

בצלאל סמוטריץ': תראו, יש היום בג"ץ תלוי ועומד בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': לא יודע אם יש נציג ממשרד המשפטים - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, הבג"ץ, מה בעצם הבקשה מבג"ץ?

בצלאל סמוטריץ': יש עתירה שהוגשה לבג"ץ נגד הממשלה ליישם את מתווה הכותל, את החלטת הממשלה.

דוד אמסלם: מה החלטת הממשלה הייתה?

בצלאל סמוטריץ': החלטת הממשלה - - - את מתווה הכותל, ששרטט אביחי מנדלבליט בתפקידו כמזכיר הממשלה - - -

דוד אמסלם: מה שהוסבר לנו שם?

<קריאה: כן, הרחבה - - -

בצלאל סמוטריץ': החלק היותר גדול.

בצלאל סמוטריץ': להזיז את המקום של הבידוק וכו'.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין למה מי שאמור לייצג את הממשלה ועורך דין אמור בדרך כלל למצוא כל טיעון שאמור להצדיק את הממשלה, לא טוען את הטענה הכי טריוויאלית וזה שלבית המשפט אין סמכות לפי סעיף 2 לדבר המלך והמועצה של ארץ ישראל, אגב, שתקף גם היום ויש על זה לא פסק דין אחד ולא שניים, אין סמכות לבית המשפט לעסוק בסכסוכים שנוגעים למקומות קדושים.

בצלאל סמוטריץ': מי שמוסמכת זו ועדה שאמור להקים שר הדתות.

בצלאל סמוטריץ': לא ברור לי איך טענה כל כך טריוויאלית - - -

תמר זנדברג: מה זה קשור?

תמר זנדברג: זה נגד החלטת הממשלה.

תמר זנדברג: לא הבנתי, דבר המלך - - - חוק יסוד, מה אתה - - -

דוד אמסלם: דקה, חברת הכנסת זנדברג, אני קורא לך לסדר פעם שניה אז כדאי לך לא לדבר כי אנחנו עוד מעט מגיעים אלייך לזכות דיבור.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש חצי דקה.

דוד אמסלם: אל תפריעי עד שנגיע אלייך.

תמר זנדברג: אני לא אומרת לך איך לנהל את הישיבה.

דוד אמסלם: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני חצי דקה מסיים.

בצלאל סמוטריץ': באמת אני אומר, לא מבין איך הטענה הזאת לא נטענת, נראית לי טענה בסיסית.

בצלאל סמוטריץ': חוסר סמכות עניינית היא הדבר הראשון שעורך דין שמייצג לקוח, בהנחה שהוא לא מייצג את עצמו אלא את הלקוח - - - .

בצלאל סמוטריץ': דבר שני, תראו, אני מזכיר לכולם את הביקורת המאוד נוקבת - - -

ישראל אייכלר: מה אומר הסעיף הזה?

בצלאל סמוטריץ': שסכסוכים בנוגע למקומות קדושים אף בית משפט לא מוסמך להכריע בהם אלא ועדה שמקים שר הדתות.

בצלאל סמוטריץ': יש לזה גם - - - פסק דין מפורט מאד של בית המשפט העליון, השופט אנגלהרט, שמסביר את כל הרציונל של הדבר הזה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת סמוטריץ', חמש עשרה שניות.

בצלאל סמוטריץ': הדבר האחרון.

בצלאל סמוטריץ': תראו, אני רוצה להזכיר, אדוני היושב ראש, את הביקורת המאוד נוקבת שבית המשפט העליון מתח על הפרקליטות שלא אפשרה לרבנות הראשית ייצוג עצמאי בתיק של הכשרות האלטרנטיבית.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן עמדה מסוימת שמציג משרד המשפטים, לא ברור לי בשם מי.

בצלאל סמוטריץ': יש עמדה אחרת לחלוטין של הרבנות הראשית.

בצלאל סמוטריץ': לא יתכן שהרבנות הראשית לא יתאפשר לה ייצוג עצמאי בבית המשפט באמצעות עורך הדין שלה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': זה בעיניי הדבר הכי טריוויאלי בעולם.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר להסתיר את העמדה של הגורם המוסמך.

<קריאה: אתה חושב שזה - - -

בצלאל סמוטריץ': נכון להיום משרד המשפטים לא מאפשר לרבנות הראשית ייצוג עצמאי - - -

דוד אמסלם: הבנתי, הבנתי.

דוד אמסלם: תודה.

בצלאל סמוטריץ': בבית המשפט.

<קריאה: אה, רגע, סליחה, אם אני לא טועה, השרה שלך יושבת שם.

דוד אמסלם: מיקי, מיקי, מיקי, אתה לקחת את זכות הדיבור עכשיו?

מיקי לוי: לא, סליחה.

דוד אמסלם: אני אחזור אליך.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר - - - ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

אלעזר שטרן: אני לא בטוח שאני שמח אבל היא גם לא מדינה דתית.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה לכל החברים שלי.

אלעזר שטרן: אני מתפלל בכותל בעזרת הגברים ואני אמשיך להתפלל בעזרת הגברים אבל, אני אמשיך להילחם על כך שאנשים שיש להם מנהגים אחרים יוכלו גם הם לממש את היותם חלק מהעם היהודי.

אלעזר שטרן: אני חושב שהמונח פשרה הוא פשרה.

אלעזר שטרן: אנחנו, לטובת אחדות העם היהודי, צריכים ללכת לפשרות והמתווה שהושג הוא אכן מתווה של פשרה שמאפשר אחדות.

אלעזר שטרן: אני חושב שהוא מכבד את כולם.

אלעזר שטרן: זה כבר נאמר שדווקא נשים אורתודוכסיות משלמות את המחיר על זה שהן לא יכולות לומר קדיש ליד המחיצה, כמו שאצלנו בישוב הדתי נשים יכולות לומר קדיש, כמו שנשים אמרו בליטא קדיש, בתוך בתי כנסת דתיים.

אלעזר שטרן: לכן אני חושב שכל - - - האלו שאנחנו אוספים ובסוף משתמשים בהם לפילוג, הם פועלים נגדנו אבל זאת הפשרה.

אלעזר שטרן: גם אני נאלץ לכבד את הפשרה הזאת.

אלעזר שטרן: אני מצר על כך שלצערי הרב, חבריי מהזרמים האחרים, בסיוע אולי אורתודוכסים שגם הם גילו כוחניות, הפכו ספרי תורה ותפילה להפגנה פוליטית ובעיניי ספר תורה אסור שהוא יהיה מכשיר להפגנה פוליטית, לא משנה מה העמדה.

אלעזר שטרן: ולכן אני, שאני תומך בזכויותיהם, לא הצטרפתי לאף הפגנה שבה יש ספר תורה.

אלעזר שטרן: אני מרגיש שמרוקנים אותו מהקדושה שלו אבל, פעם שהתקבלה החלטה כזאת על ידי ממשלת ישראל וישבו בה אנשים - - - העמדות שלהם הוא אולי יותר ארוך מהציצית שלי, לא יודע ביחס לחברים אחרים שיושבים פה.

אלעזר שטרן: אני גם חושב שלטובת עם ישראל נכון היה שתיושם הפשרה.

אלעזר שטרן: השער, איפה נמצא השער זו לא שאלה פשוטה, כי זה אומר שאדם נכנס, האם הוא מרגיש שהוא נמצא במקום הכי קדוש לעם היהודי כן או לא וגם כך צריך לומר את האמת, שמי שעומד ברחבה ורואה את הסוללה שעולה לשער המוגרבים, יכול לחשוב שזה לא הכותל, במקום לומר את האמת.

אלעזר שטרן: אם מנהג המקום הוא מנהג המקום, אז שיגיד רב הכותל אם לפני חמישים שנה מנהג המקום היה להתפלל שם.

אלעזר שטרן: ולא היה מנהג המקום להתפלל שם ולכן על הפשרה הזאת צריך ללכת.

אלעזר שטרן: עוד דבר.

אלעזר שטרן: כבר שמענו שמנהג המקום של ספרי תורה הוא שש שנים, לא להכניס ספרי תורה, הרי ברור לנו למה הוא נעשה מנהג המקום, כדי שחס וחלילה לא יוכנסו ספרי תורה לקרוא שם.

אורן אסף חזן: חישבת אולי - - -

אלעזר שטרן: לא הפרעתי לך.

דוד אמסלם: אורן, אני קורא לך - - -

אורן אסף חזן: אולי אחרת - - -

דוד אמסלם: אורן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: נו, באמת, נו.

אלעזר שטרן: אני חושב במסגרת ההנחיה הזו, שנועדה להוציא - - - מחוץ למרחב, אם אני אבוא עם ספר תורה או מישהו אחר שסבא שלו קרא בו בתורה וסבא רבא שלו קרא בתורה, היום - - - לא יכול להיכנס לכותל.

אלעזר שטרן: לכן התפקיד שלנו הוא לא להמציא את הפשרה מחדש.

אלעזר שטרן: נשברו הרבה קולמוסים והרבה שעות של מיטב האנשים, כולל רב הכותל בתוך זה.

אלעזר שטרן: לכן מה שאני חושב שתפקיד הוועדה הוא, להבדיל ממה שחושב חברי ודרך אגב, אין לי פספורט טורקי וגם לא אנגלי, ולגבי דבר המלך ודתו, קמה פה מדינה ואם רוצים ללכת לאותם זמנים של דבר המלך ודתו, לא הייתה מחיצה בכותל לפי הזמנים האלה.

אלעזר שטרן: לכן אני חושב שצריך לפעול כדי ליישם כמה שיותר מהר את ההסכם.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: אדוני, אם אפשר הייתי מבקש לשמוע את - - - השונים - - -

דוד אמסלם: אתה רוצה לדבר אחריהם?

אמיר אוחנה: אני אשמח, תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אכרם חסון.

אכרם חסון: בוקר טוב לכולם.

אכרם חסון: אולי ישאלו מה לגוי כמוני כאן

אכרם חסון: בישיבה המיוחדת הזאת, ללכת ולהסתבך עם הדתיים, עם החילוניים.

אכרם חסון: כמובן - - -

בצלאל סמוטריץ': הוא גם בקשר - - - הדרוזים.

אכרם חסון: אני - - - של החברה בישראל - - -

בצלאל סמוטריץ': הוא ביקש.

<קריאה: תפסיק להפריע, נו.

אכרם חסון: ואני גם נבחנתי בבגרות בתנ"ך, ומי ששומר על הכותל שם הם החיילים שלנו ואנחנו חלק מעם ישראל.

אכרם חסון: קודם כל באתי לבדוק אולי פה - - -

ישראל אייכלר: הדרוזים הם אנשים מאמינים, אכרם.

אכרם חסון: מה?

ישראל אייכלר: הדרוזים הם אנשים מאמינים "כי ביתי בית תפלה ייקרא".

דוד אמסלם: אייכלר.

ישראל אייכלר: יש לך קשר יותר מאשר הכופרים.

דוד אמסלם: אייכלר, כשאתה תקבל את זכות הדיבור אף אחד לא יפריע לך.

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: תכבד אותו, אל תעזור לו בבקשה.

אכרם חסון: באתי לבדוק אם יתרו השאיר לנו הצוואה שיש לנו חלק בפרויקט - - -

אורן אסף חזן: יש לנו כבר אחד שמדבר, יש לנו את זה.

<קריאה: צריך לומר את האמת - - -

אכרם חסון: לא, בגלוי - - - אז שאלתי את הרב גפני האם גוי כמוני יכול ללכת ולטבול, אמר כן.

אכרם חסון: בא - - - ואמר לא, אז בוודאי שהנושא הזה מבלבל אבל אני כאיש שמכבד את היהדות, מכבד את העם היהודי ואנחנו אחים, אני אומר עצה, אחים, צריך ללכת לפשרות, גם בדת, גם בבתי המשפט, גם הרבנים, צריכים פשרות כדי לפתור בעיות.

אכרם חסון: האמונה היא אותה אמונה והיהודים הם אותם יהודים ואף אחד לא יכול לקחת מונופול על הדת.

אכרם חסון: צריך להיות דמוקרטים, מסוגננים וכך שכולנו נחיה ביחד.

אכרם חסון: אנחנו מבטיחים שנמשיך לשמור על עיר הקודש והחיילים שלנו יעשו עבודה נאמנה שם.

<קריאה: אמן.

דוד אמסלם: תודה רבה, חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': ישר כוח.

דוד אמסלם: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה אדוני היושב ראש.

דוד אמסלם: אני מבקש לא להפריע לה.

תמר זנדברג: אני רוצה שלש נקודות.

תמר זנדברג: אחת מהותית, אחת פרקטית ואחת על מה שקורה בינתיים.

תמר זנדברג: למהותית, שמעתי כאן הרבה מלים, על העם היהודי, על שרשרת הדורות, על המנהגים, על המסורת.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול כאן את החברים שיושבים סביב השולחן, מאיפה כל אחד ואחד מכם שואב את הלגיטימציה לחשוב שרק הדרך שלכם זו הדרך הנכונה להיות יהודי.

תמר זנדברג: מי שָׂמכם להפקיע את המנהגים ואת האמונה של יהודי או יהודייה שמגדירים את עצמם בהגדרה עצמית ומשתייכים לקהילה שקיימת עשרות או מאות או אלפי שנים, זה בכלל לא משנה - - -

אורן אסף חזן: משנה מאד.

תמר זנדברג: את עצמם בצורה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא משנה אם זו זכות או - - -

דוד אמסלם: בצלאל.

תמר זנדברג: בצורה שהיא לא פחות לגיטימית משלך.

תמר זנדברג: ודווקא אתה, חבר הכנסת סמוטריץ', אתה יודע איך זה מרגיש.

תמר זנדברג: הזרם שאתה משתייך אליו יודע בדיוק איך זה מרגיש להרגיש פְּחות כבוד כשמסתכלים עליך מלמעלה מהזרם שליד.

תמר זנדברג: אתם יודעים את זה.

תמר זנדברג: מי שמכם לעשות את אותו הדבר לאחרים?

תמר זנדברג: העובדה שמדינת ישראל עם קוּמה, העניקה את המונופול, את המפתח הממלכתי האזרחי של המדינה הדמוקרטית לזרם אחד, זרם צר - - -

יעקב אשר: לוואקף, לוואקף את מתכוונת.

תמר זנדברג: היהדות - - -

יעקב אשר: מדברת על הר הבית, אפשר - - -

דוד אמסלם: לא להפריע לה.

תמר זנדברג: זה לא - - -

דוד אמסלם: לא, אני לא אתן, לא להפריע לה.

יעקב אשר: היא מדברת על הוואקף.

דוד אמסלם: אל תדבר אתה עכשיו.

דוד אמסלם: בבקשה.

תמר זנדברג: העובדה שמדינת ישראל העניקה את המפתחות למונופול - - -

דוד אמסלם: יעקב.

תמר זנדברג: העובדה שמדינת ישראל העניקה את המפתחות למונופול על ההחלטה מה נחשב בעיני חוקי המדינה, לא בבית הכנסת, לא בקהילה ולא במנהג המקום, זו תקלה שיש הרבה מתנגדים לה אבל היא לא אומרת שזה מעניק את הסמכות ובית משפט חזר ואמר את זה כמה פעמים.

תמר זנדברג: הוא אמר את זה בנושא המקוואות, הוא אמר את זה בנושא הכותל, הוא אמר את זה בכמה הזדמנויות שונות, שזה לא מעניק את הזכות לנהוג באי שוויון ולנהוג באפליה.

תמר זנדברג: זה לנושא המהותי.

יעקב אשר: בהר הבית.

תמר זנדברג: לנושא הפרקטי, מדינת ישראל הכירה בכל מה שאני אומרת.

תמר זנדברג: היא מינתה אחראי מטעמה, אגב, בשום שכל, כי היא ידעה שזה נושא - - - רלבנטי מאוד לקהילות.

תמר זנדברג: מדינת ישראל, לא פעם ולא פעמיים רואה את עצמה כמייצגת את העם היהודי כולו, לא רק את היהודים בישראל ולא רק את הישראלים.

תמר זנדברג: לכן היא מינתה אנשים שמייצגים את הקהילות ברחבי העולם באמצעות הסוכנות היהודית וישבו על המדוכה, בשקט, בלי פרובוקציות, במשך כמעט שלש שנים והגיעו לפשרה שהיא פשרה לשני הצדדים.

תמר זנדברג: היא פשרה שאני יודעת ומבינה שהיא כואבת להרבה מהחרדים כאן בבית ואולי אפילו לרב הכותל, אני לא יודעת, למרות שהשמועות אומרות שזה היה ידוע לו ומקובל עליו מאחורי הקלעים.

תמר זנדברג: היא בוודאי כואבת הפשרה הזו, לנציגי הגברים הלא אורתודוכסים.

תמר זנדברג: מדובר על פשרה מרחיקת לכת מבחינתם.

תמר זנדברג: לא יצאו עם כל תאוותם בידם ולא יצאו עם כל תאוותן בידן – נשות הכותל.

תמר זנדברג: זו מהותה של פשרה ובכאב רב משני הצדדים ותוך הכרה בחשיבות העניין התקבלה הפשרה והפכה, לא לסכסוך על המקומות הקדושים אלא הפכה להחלטת ממשלה.

תמר זנדברג: דמוקרטית.

תמר זנדברג: ומאז נגוזה.

תמר זנדברג: אולי זה כאן בבית לא מפתיע, כי יש עוד הרבה החלטות ממשלה והרבה חוקים שנגוזו ונעלמו - - -

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, עוד שלושים שניות יש לך.

תמר זנדברג: במקרה הזה, מפאת חשיבות העניין, יש כאב מיוחד להרבה אנשים שיושבים כאן ולמען הגילוי הנאות אני לא נמנית עליהם.

תמר זנדברג: אני לא חיה את חיי מן האופן הזה אבל אני רואה את הכאב שהוא באמת כאב אישי והוא כאב אמוני וכל מי שמאמין - - -

אורן אסף חזן: היכלים של שכר - - -

תמר זנדברג: כל מי שמאמין כאן סביב השולחן לא יכול להרשות לעצמו להתכחש לכאב הזה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

תמר זנדברג: הממשלה קבעה עוד דבר וזה המשפט האחרון לגבי מה שהיה גם בשבוע שעבר.

תמר זנדברג: החלטת הממשלה קבעה עוד דבר, שעד אשר ייושם המתווה באופן מלא וכמו שהתכוונו אליו הצדדים, ימשיכו גם נשות הכותל וגם הזרמים הלא אורתודוכסים, להתפלל ברחבה המרכזית.

תמר זנדברג: לכן לכל אותן טענות שנשות הכותל מגיעות לעזרת הנשים הרגילה, מי שרוצה שהרחבה הרגילה תישאר אורתודוכסית, זה כואב כאן לכמה אנשים סביב השולחן אבל מי שרוצה את זה חובה עליו ליישם במהירות - - -

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל כהן פארן, בבקשה.

אורן אסף חזן: לא זיהיתי אותך בלי הטלית.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: תודה אורן.

יעל כהן-פארן: קודם כל אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה על הדיון ועל הסיור.

יעל כהן-פארן: אני גם אציין שהייתה הצעה לסדר שאני וחברי כנסת נוספים הגשנו - - -

אורן אסף חזן: את באה לתפילה?

יעל כהן-פארן: בסוף המושב הקודם ואני שמחה, אני לא יודעת אם זה עם קשר או בלי קשר אבל שהנושא עולה כאן היום.

יעל כהן-פארן: תראו, הנושא הוא לא הכותל, הנושא הוא קבלה או אי קבלה של הזרמים הלא אורתודוכסים במדינת ישראל, כחלק אינטגרלי של העם היהודי.

יעל כהן-פארן: תראו, אנחנו עדים היום והיום יותר מתמיד, להסתה בלתי נתפסת, להסתה פרועה נגד אותם זרמים.

יעל כהן-פארן: הדברים שאמר אתמול מעל במת הכנסת שר הפנים אריה דרעי, הם פשוט עליית מדרגה בהסתה הזאת שאני הייתי - - -

ישראל אייכלר: את פשוט משקרת.

ישראל אייכלר: לא הייתה אף - - -

יעל כהן-פארן: אני הייתי בשוק מהדברים - - -

דוד אמסלם: תעצרי.

יעל כהן-פארן: אני רוצה - - -

ישראל אייכלר: בישראל - - -

יעל כהן-פארן: הוא שיקר - - -

דוד אמסלם: רק שניה, רק שניה - - -

<קריאה: מה הוא אמר?

<קריאה: מה הוא אמר?

יעל כהן-פארן: מעל במת הכנסת - - - שר ומשקר - - -

אורן אסף חזן: מה הוא אמר?

דוד אמסלם: אורן.

יעל כהן-פארן: שקהילות רפורמיות הגישו אוכל ביום כיפור.

יעל כהן-פארן: זה שקר וכזב וזאת הכפשה - - -

<קריאה: זה לא כזה שקר.

יעל כהן-פארן: וזאת הסתה - - -

אורן אסף חזן: יש מקומות - - -

דוד אמסלם: אורן.

יעל כהן-פארן: אני אומרת לכם - - -

אורן אסף חזן: אני ראיתי במקומות - - -

דוד אמסלם: אורן.

דוד אמסלם: אורן חזן.

יעל כהן-פארן: אורן.

אורן אסף חזן: ראיתי אנשים, חברת הכנסת ואינטרס - - -

דוד אמסלם: אורן, תן לי - - -

אורן אסף חזן: לא, בבית שלו כל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: אורן.

אורן אסף חזן: אני לא כופה עליהם שום דבר.

דוד אמסלם: אורן.

דוד אמסלם: אורן.

דוד אמסלם: שניה, דקה.

אורן אסף חזן: אין בעיה.

אורן אסף חזן: לא ברמת המדינה.

דוד אמסלם: אורן - - -

אורן אסף חזן: לשמור על - - -

דוד אמסלם: אורן, אני אקרא לך לסדר פעם שניה.

דוד אמסלם: נחמן, אתה - - -

אורן אסף חזן: נכון, בבית שיעשו מה שהם רוצים.

אורן אסף חזן: לא - - -

דוד אמסלם: לא להפריע לחברת הכנסת פארן.

דוד אמסלם: בבקשה.

אורן אסף חזן: לא להגיד דברים - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, תרגישי, כשמישהו אחר מדבר, את ההתפרצויות.

יעל כהן-פארן: אני מבינה, בסדר, את אורן היית צריך כבר להוציא מזמן ואתה יודע את זה אבל לא ניכנס לזה.

אורן אסף חזן: כואב לך שאני אומר את האמת בפרצוף.

דוד אמסלם: אורן, אורן, אורן.

דוד אמסלם: בסוף אני אשמע לה.

דוד אמסלם: בבקשה.

אורן אסף חזן: בוועדה - - -

יעל כהן-פארן: אורן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אחרי שאומר שר הפנים של מדינת ישראל, של ממשלת ישראל, שקרים והסתות מעל דוכן הכנסת, אז אין שום הפתעה שהיום בבוקר, די, היום מפורסם ב"יתד נאמן", העורך הראשי כותב באחד מעיתוני הדגל של העדה החרדית ואומר שרצח רבין היה ממניעים רפורמיסטיים ומה שהניע, זה כתוב, אני לא הבאתי את זה.

דוד אמסלם: האם זה נושא הדיון?

אורן אסף חזן: מה זה קשור לדיון?

יעל כהן-פארן: אחרי שאומרים שרצח רבין היה רצח לא פוליטי אז כנראה אפשר גם להגיד הכול.

אורן אסף חזן: דרך אגב - - -

דוד אמסלם: אורן, אני קורא לך לסדר פעם שניה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר כאן - - -

דוד אמסלם: קראתי לו לסדר פעם שניה.

יעל כהן-פארן: זו כבר לא הסתה, סליחה, להגיד דברים כאלה זו התרת דם ואני דורשת, יושב ראש הוועדה, שהנושא הזה, זה הלב של העניין, יש כאן סיכום, יש כאן החלטת ממשלה על מתווה הכותל, מה שממשלת ישראל וראש הממשלה לא מסוגל לעשות ממניעים פוליטיים קואליציוניים נגד האינטרסים האסטרטגיים של מדינת ישראל - - -

אורן אסף חזן: אפשר לבטל את ההחלטה.

יעל כהן-פארן: וזה בגלל היחסים עם יהדות התפוצות ויהדות ארצות הברית, תתפלאו לשמוע ששני שליש ממנה הם חברים ובנים של התנועות האלו, האורתודוכסית והרפורמיות - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אני - - -

יעל כהן-פארן: ולא - - -

דוד אמסלם: שניה, אני רואה - - -

יעל כהן-פארן: ובסופו של דבר אנחנו - - -

דוד אמסלם: מה זה קשור לכותל?

יעל כהן-פארן: זה בדיוק קשור לכותל.

דוד אמסלם: למה?

יעל כהן-פארן: אתה שומע מה קורה - - -

דוד אמסלם: מה זה קשור - - -

<קריאה: בכמה כסף הם קנו את זה?

דוד אמסלם: אשר.

יעל כהן-פארן: הם עושים קמפיין על זה שישראל לא מוכנה להכיר בהם.

דוד אמסלם: מה זה קשור לארצות הברית?

אורן אסף חזן: כמה תורמים רפורמים יש לך?

יעקב אשר: כסף, כסף.

יעל כהן-פארן: אם הוא יפסיק להפריע לי - - -

דוד אמסלם: הוא יפסיק כי אני עוד מעט אוציא אותו.

יעל כהן-פארן: יש לנו פה מהלך שמכיר בתנועות האלו.

יעל כהן-פארן: התנועות האלו חשובות.

יעל כהן-פארן: הן קטנות יחסית - - -

דוד אמסלם: למי הן חשובות?

יעל כהן-פארן: הן חשובות אסטרטגית - - -

דוד אמסלם: למי?

יעל כהן-פארן: למדינת ישראל - - -

אורן אסף חזן: תראי כמה הן פעולות נגד - - -

דוד אמסלם: אורן, עוד משפט אתה בחוץ.

יעל כהן-פארן: הן רוב מוחלט של יהדות ארצות הברית.

דוד אמסלם: מה זה קשור לכותל ואלינו פה?

יעל כהן-פארן: נכס אסטרטגי - - -

דוד אמסלם: אנחנו עכשיו מנהלים את היהדות בארצות הברית?

יעל כהן-פארן: לשמור הקשר אתם, אתה מסכים אתי שזה אינטרס - - -

דוד אמסלם: מה זה קשור עכשיו?

יעל כהן-פארן: הקשר אתן, זה בדיוק קשור.

דוד אמסלם: זאת הבעיה, שאת לא מבינה שאין קשר בין הדברים.

יעל כהן-פארן: לא, יש קשר בין הדברים.

יעל כהן-פארן: אתה לא מבין שיש קשר בין הדברים.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר דבר אחרון - - -לפרוטוקול אני חייבת לומר אדוני היושב ראש, היום בבוקר נדהמתי, כמו שאר חברי הוועדה - - -

דוד אמסלם: רק שניה, אני רוצה לשמוע אותה.

יעל כהן-פארן: כמו חברתי - - -

דוד אמסלם: לא, לא, לא, תכבדי אותי.

יעל כהן-פארן: תשמע, בפתח הסיור היום בבוקר אתה פתחת בתפילה.

יעל כהן-פארן: אני אמרתי לך את זה שם וחשוב לי שזה ייאמר לפרוטוקול.

יעל כהן-פארן: ביררתי מול הוועדה כי אני גם קיבלתי לו"ז שכתוב בו תפילה.

יעל כהן-פארן: אין לי שום בעיה שתהיה תפילה אבל אני שאלתי איזו תפילה, הרי זה בדיוק לב העניין, אני מודרת מהתפילה שאתה ניהלת ולשים את זה - - -

דוד אמסלם: לא, הלכתי לקרוא תהלים קצת.

יעל כהן-פארן: מילאו את הוועדה וזה היה לא במקום - - -

דוד אמסלם: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: שהוועדה עדכנה אותי שאין שום תפילה - - - תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני גאה כיהודי שמגיע לכותל - - -

יעל כהן-פארן: אני גם גאה - - -

דוד אמסלם: וכחבר כנסת, רק שניה, תן לי - - -

יעל כהן-פארן: יש פה - - -

דוד אמסלם: את הערת, אני אענה לך, אני אענה לך.

דוד אמסלם: סבא שלי זכרונו לברכה בשמים, אני מניח שעשיתי לו נחת רוח וכך עשיתי לכל הדורות בהשתלשלות של העם היהודי, שהגענו היום לכותל וכחבר כנסת באתי ואמרתי קצת פרקי תהלים, אני חושב - - -

יעל כהן-פארן: יכול להיות - - -

דוד אמסלם: אני גם לא צריך לבקש ממך אישור - - -

יעל כהן-פארן: אתם - - -

דוד אמסלם: לא ממך ולא מהם להגיד את זה.

יעל כהן-פארן: זה לא צריך להיות בלו"ז של הוועדה - - -

דוד אמסלם: אל תגידי לי מה צריך ומה לא צריך.

אורן אסף חזן: הוא ייקח אותך לקרוא תהלים.

יעל כהן-פארן: שזה לא בלו"ז, כשזה בלו"ז - - -

דוד אמסלם: קשור - - -

אורן אסף חזן: אוי, יעל, את פשוט חצופה.

יעל כהן-פארן: אתה חצוף - - -

דוד אמסלם: אורן, רק שניה, אני לא צריך - - -

יעל כהן-פארן: שניכם - - -

דוד אמסלם: רק שניה, אני לא צריך, את לא משגיח הכשרות שלי ואני לא צריך לבקש ממך - - - על כמה פרקי תהלים.

אורן אסף חזן: אסור להתפלל בכותל?

דוד אמסלם: זה - - -

אורן אסף חזן: אתם רוצים למחוק את היהדות.

אורן אסף חזן: אתם רוצים למחוק את היהדות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אורן, אל תעזור לי.

אורן אסף חזן: חבל - - -

דוד אמסלם: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

<קריאה: זכותו, מה.

אורן אסף חזן: גם אם זה כתוב בלו"ז מותר לו - - -

דוד אמסלם: עזוב, עזוב, לא חשוב.

יעל כהן-פארן: הוא מתכחש לזה שזה בלו"ז - - -

דוד אמסלם: אני לא מתכחש לכלום.

דוד אמסלם: אורן, אני לא מתכחש לכלום, אני רק אומר לָך שאני לא שואל אותך מה אני עושה בכלל.

דוד אמסלם: את רוצה – תבואי, את לא רוצה – אל תבואי.

דוד אמסלם: את לא המשגיח כשרות שלי ולא אומרת לי מה לכתוב בלו"ז, הבנת?

יעל כהן-פארן: אם היה כתוב שם תפילה אולי לא הייתי באה.

יעל כהן-פארן: אני אומרת לך את זה - - -

דוד אמסלם: אז אל תבואי - - -

יעל כהן-פארן: אבל אתם שיקרתם - - -

אורן אסף חזן: אבל שמת טלית והתפללת.

יעל כהן-פארן: תקיים תפילה - - -

דוד אמסלם: אני רוצה לחדש לך שהוועדה לא הפיצה לו"ז.

דוד אמסלם: אומרת מנהלת הוועדה, אני לא מתעסק עם זה אבל מה זה משנה לך?

דוד אמסלם: הרי את תמיד מכפישה כל דבר, גם אם זה לחוק המקוואות וגם לחוק - - - יש לך שיטה.

יעל כהן-פארן: אתה עכשיו מכפיש אותי.

אורן אסף חזן: יעל, אבל - - -

דוד אמסלם: היא מנהלת את הוועדה פה - - - הזו.

דוד אמסלם: אני כותב לו"ז?

דוד אמסלם: מנהלת הוועדה לא הפיצה הלו"ז אבל מה זה משנה, בגלל שתמיד את משקרת במצח נחושה, תמיד ובשם הפלורליזם, הצדיקוּת, הנאורות, זה מה שאתם עושים כל הזמן פה.

יעל כהן-פארן: זה לא הלו"ז הנכון.

דוד אמסלם: את והחברות וכל מי שכמותך.

יעל כהן-פארן: אל תשקר, אל תשקר.

דוד אמסלם: אל תגידי לי אל תשקר, הרי יש פה, אל תגידי לי אל תשקר, יש פה מנהלת ועדה, את משקרת כרונית כמו תמיד.

יעל כהן-פארן: אני לא משקרת ותפסיק לדבר אלי ככה.

אורן אסף חזן: למה את הופכת תפילה לעניין פוליטי?

אורן אסף חזן: זכותו להתפלל.

דוד אמסלם: לא קשור.

דוד אמסלם: היא תמיד, יש לה שיטה, רק שניה, יש לה שיטה, היא חושבת שהיא באה, יש לה שיטה שהיא משקרת באופן קבוע כל הזמן.

יעל כהן-פארן: אתה לא תגיד עלי דברים כאלה.

יעל כהן-פארן: אתה לא תגיד עלי דברים כאלה, דודו.

יעל כהן-פארן: תתבייש לך.

אורן אסף חזן: את משקרת - - -

דוד אמסלם: אל תגידי לי תתבייש.

דוד אמסלם: את אמרת שאני הפצתי לו"ז.

דוד אמסלם: אני הפצתי לו"ז?

דוד אמסלם: מנהלת הוועדה - - -

יעל כהן-פארן: אני לא אמרתי - - -

דוד אמסלם: את אמרת.

דוד אמסלם: בלו"ז, לא היה לו"ז.

יעל כהן-פארן: אני אמרתי דבר ואני אגיד - - -

דוד אמסלם: מנהלת הוועדה מפיצה לו"ז.

דוד אמסלם: לא אני.

יעל כהן-פארן: אני קיבלתי לו"ז וביררתי עם הוועדה אם הלו"ז - - -

דוד אמסלם: עם מי ביררת?

יעל כהן-פארן: עם מנהלת הוועדה.

דוד אמסלם: הנה היא פה.

יעל כהן-פארן: אמרה לי: אין תפילה - - -

דוד אמסלם: היא לא הפיצה לו"ז, אני שאלתי אותה.

יעל כהן-פארן: אני שאלתי אותה על לו"ז שקיבלתי מחוץ לוועדה.

דוד אמסלם: לא קשור.

אורן אסף חזן: אבל היא אומרת לך שהיא לא הפיצה לו"ז.

יעל כהן-פארן: אבל היא - - -

אורן אסף חזן: תודי שטעית, יהיה לך יותר קל.

דוד אמסלם: לא חשוב, אורן, אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: זה לא הנושא עכשיו, עזוב.

דוד אמסלם: יש לה איזשהו דפוס גרוע תמיד.

יואב בן צור: אני מברך את ראש הוועדה, אני מברך - - -

דוד אמסלם: לא חשוב, לא צריך להתנצל בפניה, האם אני צריך להסביר לה למה אני צריך להגיד תהלים?

דוד אמסלם: לאן הגענו?

<קריאה: חבל, חבל.

יואב בן צור: אדוני היושב ראש - - -

<קריאה: שימו לב לאינקוויזיציה, אינקוויזיציה, אסור לוועדת הפנים להגיד תהלים.

דוד אמסלם: בבקשה, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תגידו תהלים, אין שום בעיה - - -

אורן אסף חזן: בחו"ל היו קוראים לזה אנטישמיות, יעל.

דוד אמסלם: כנראה שזה מפריע לה כל כך שקראתי תהלים - - -

יעל כהן-פארן: אני אשמח להתפלל - - -

דוד אמסלם: רק שניה, רגע.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להגיד - - -

דוד אמסלם: רק שניה, חברת הכנסת - - -

יעל כהן-פארן: לב העניין - - -

אורן אסף חזן: בחו"ל היית - - - אנטישמיות.

דוד אמסלם: חברת הכנסת פארן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: כל כך כאב לה שאמרתי תהלים שהיא רצתה לבטל את הסיור, כנראה שהיא - - -

יעל כהן-פארן: אני רציתי להצטרף אליך אז כנראה לא הבנת אותי.

דוד אמסלם: בבקשה.

ישראל אייכלר: שיטת ההפחדה הטרוריסטית - - -

אורן אסף חזן: יכול להיות שיש לך קושי בלהסביר - - -

ישראל אייכלר: לוועדה - - -

יעל כהן-פארן: זה - - -

דוד אמסלם: לא חשוב, היא אמרה שאם היא הייתה יודעת שאני אומר תהלים, יכול להיות שהיא לא הייתה באה לסיור.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: חבר'ה, נגמר.

אורן אסף חזן: אולי היה יותר טוב אם היא לא הייתה באה - - -

דוד אמסלם: אורן, אני אומר לך, באמת, אתה עומד לי בקצה להוציא אותך.

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: זו הבעיה.

דוד אמסלם: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב ראש.

יואב בן צור: אדוני היושב ראש, בראש ובראשונה - - -

<קריאה: זה מאד קשה, ירושלים.

דוד אמסלם: חבר'ה, אני מבקש.

דוד אמסלם: בלי להפריע.

יואב בן צור: אדוני היושב ראש - - -

דוד אמסלם: אלעזר, הוא שמע אותך.

דוד אמסלם: מי שרוצה לדבר יכול לצאת.

יואב בן צור: בראש ובראשונה אני רוצה לברך קודם כל את יושב ראש הוועדה על היוזמה של הסיור, לא כל כך אהבתי את מי שהשתתף בסיור אבל היוזמה - - -

יעל כהן-פארן: אתה לא הגעת.

יואב בן צור: סליחה, גבירתי, לא הפרעתי לך.

יואב בן צור: תיכף אנחנו גם נגיע אלייך.

יעל כהן-פארן: שאני אצא?

יואב בן צור: לא, תישארי.

יואב בן צור: את יכולה להישאר.

דוד אמסלם: את יכולה להישאר וזה בסדר, רק אם תפריעי תצאי.

יואב בן צור: אני רוצה לברך אותך על עמדתך הנחרצת ואני אומר דברים - - - ובטח לא בכנסת ישראל.

יואב בן צור: אף אחד לא ימנע מיושב ראש ועדה שרוצה לשפוך שיח בכותל המערבי ולעשות את זה בצורה מסודרת, יפה וללא מורא.

יואב בן צור: כך אדוני הרב הממונה על הכותל והמקומות הקדושים, מאז היכנסך לתפקידך, אין ספק שהכותל שודרג לרמות גבוהות, הן ברמות הגשמיות, הטכניות והן ברמות הרוחניות.

יואב בן צור: אף אחד לא יכול להתלונן חוץ מקומץ קטן שעניינו רק בארץ ואנשי הזרם מחו"ל - - - שיחות רבות עם מנהיגים שלהם, גדולים שלהם, לא כל כך מעניין אותם הנושא הזה והם עושים פה רעש יותר - - -

<קריאה: יואב - - -

יואב בן צור: תן לי, אני יכול להגיד, מה שהוא רוצה - - -

אורן אסף חזן: כואב לו, מה אתה רוצה?

אורן אסף חזן: הוא אומר את האמת שלו, מה?

יואב בן צור: אני רוצה לומר לחברי בצלאל סמוטריץ', שאני חושב שמשטרת ישראל בראשות מפקד המחוז עושה עבודה נהדרת בכותל המערבי, היא שומרת על ביטחונם של היהודים 24/7 בצורה מעוררת התפעלות.

יואב בן צור: נכון שהמשטרה לא רוצה או לא צריכה להיכנס למקומות כאלה ואחרים שהיא פשוט לא מוצאת לנכון אבל אנחנו נשאיר את זה למשפטנים ובדברים אחרים ככלל המשטרה עושה עבודה מצוינת בכלל האירועים שנמצאים.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לחברתי, חברת הכנסת רוזין, הפרובוקציות שאתם מנסים ליצור, תאמינו לי ואת יודעת את זה טוב מאד, שאם זה היה קשור לבתי תפילה אחרים לא הייתם עושים את הדברים הללו.

מיכל רוזין: זו לא הדת שלי, אלו לא הדעות שלי.

יואב בן צור: לא הייתם - - -

דוד אמסלם: .

דוד אמסלם: מיכל.

מיכל רוזין: הוא מדבר אליי, סליחה.

דוד אמסלם: תעני לו אחר כך.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא כל מי שמדבר אלייך את עונה לו פה.

יואב בן צור: אני לא יודע כמה - - - האלו בכלל מעניין אותם מאד הנושא הדתי אם בכלל.

יואב בן צור: אומרים שהם באים לנסות לשנות סדרי בראשית, דבר שלא היה מאז ומעולם.

יואב בן צור: אנחנו חושבים שאף אחד, אבל אף אחד, לא יוכל לעקור את המסורת רבת השנים של המקום הקדוש והמקודש הזה ולא ניתן לאף אחד, לא משנה המחיר שיהיה, לא ניתן לאף אחד לפגוע ברגשות המתפללים שמגיעים לשם, מיליוני אנשים כל שנה ומיליונים מחו"ל כל שנה.

יואב בן צור: לא ניתן להם לפגוע בזכות הזאת ואני אומר שוב, לא משנה המחיר אשר יהיה - - -

מיכל רוזין: הם - - - שאתה מהווה חלק מהעם היהודי.

מיכל רוזין: אתה מעדיף אותי חילונית - - -

יואב בן צור: ריקה מתוכן - - -

מיכל רוזין: מאשר מאמינה לא בדרכך.

יואב בן צור: מנסים להרוס - - -

ישראל אייכלר: לא מייצגים את העם היהודי.

יואב בן צור: אתם לא רוצים - - -

מיכל רוזין: מייצגים אותי.

מיכל רוזין: בגלל זה יהודים - - - זו הבעיה, שאתה - - -

אורן אסף חזן: זו פיקציה, מיכל.

דוד אמסלם: אורן, אורן, אורן.

<קריאה: זו שלישית.

דוד אמסלם: כבר הגעתי אתו לשתיים ושלושת רבעי.

<קריאה: הגעת לשמונה לפי הספירה שלי.

<קריאה: אתה מפריע לדיון.

אורן אסף חזן: היא יוצאת נגד - - -

דוד אמסלם: אל תפריע לי לנהל את הדיון.

יואב בן צור: אנחנו סיעה מתונה שמתנהגת - - - לכולם, לכולם.

יואב בן צור: בלי יוצא מן הכלל.

יואב בן צור: בלי יוצא מן הכלל.

יואב בן צור: אנחנו לא מתלהמים.

יואב בן צור: מה שאמרה פה חברת הכנסת יעל כהן פארן על ההכחשה של שר הפנים אתמול אני רוצה לומר שהדברים הללו שאמרת עכשיו הם הם הסתה נגד שר הפנים.

יואב בן צור: את מסיתה ואומרת דברים שלא נאמרו ולא היו.

יואב בן צור: הוא דיבר בתמימות רבה.

יואב בן צור: הוא סיפר עובדות שסיפרו לו אנשים שהיו שם בחצר בית הכנסת.

יואב בן צור: את העובדות הללו הוא סיפר.

יואב בן צור: הוא הדגיש ואמר ואני אומר, גם אנחנו, הרפורמים והקונסרבטיבים היהודים, ברובם, אלה שיהודים אחינו הם, אנחנו לא שוללים אותם, לא מחרימים אותם, אנחנו פשוט חושבים שהם טועים - - -

<קריאה: השר אמר אתמול שהוא מעדיף לוותר עליהם.

<קריאה: כן, הוא אמר את זה.

<קריאה: הכול בסדר, הוא אמר שהוא מעדיף לוותר עליהם.

יואב בן צור: את מסלפת את הדברים.

<קריאה: הוא לא אמר את זה.

יואב בן צור: הוא אמר : אני מעדיף לוותר על היהדות מהסוג הזה.

יואב בן צור: לא על יהדותם.

<קריאה: שיוותר.

<קריאה: שינסה לוותר עליהם.

<קריאה: קודם כל לא שאלו אותו, הוא לא יכול לוותר - - -

דוד אמסלם: נחמן, נחמן, אתה רשום לי אחריו.

מרב מיכאלי: בדיוק, מי הוא?

מרב מיכאלי: סליחה.

דוד אמסלם: מירב, מירב, מירב, את רשומה.

יואב בן צור: עדיין זו לא הסתה.

יואב בן צור: תדברי עוד מעט.

יואב בן צור: עדיין זו לא קריאה לשום דבר אחר.

יואב בן צור: עדיין זו לא הסתה בדומה להסתה שהייתה נגד רבין בזמנו - - -

בצלאל סמוטריץ': כל מה שלא מסכימים אתו זה הסתה.

יואב בן צור: אי אפשר להשוות - - -

<קריאה: א-י-י-י-י, ואתם - - -

יואב בן צור: גם לנו, גם לנו מותר - - -

דוד אמסלם: מיכל, מיכל, מיכל, מיכל.

יואב בן צור: גם לנו מותר - - -

דוד אמסלם: מיכל.

יואב בן צור: גם לנו מותר לומר את הדברים - - -

אורן אסף חזן: בצלאל - - -

יואב בן צור: לומר את הדברים שאנחנו חושבים עליהם - - -

דוד אמסלם: יואב, בוא, בוא תסיים.

יואב בן צור: אני הולך לסיים.

יואב בן צור: את הדברים שאנחנו חושבים עליהם ולסיום אני רוצה לומר לכם, לא משנה מה יהיה, בסופו של דבר, לא יצלח.

יואב בן צור: יש מתווה ופשרה כזאת ואחרת אבל הרחבה, המקום האורתודוכסי, יישאר במנהגיו בכל מחיר.

<קריאה: אנחנו לא נגד.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

נחמן שי: אנחנו הולכים אחורה במקום קדימה.

נחמן שי: הלוא כבר יש נקודת התחלה.

נחמן שי: נקודת ההתחלה היא לא אם מותר ואם אסור, אם אפשר או אי אפשר, נקודת ההתחלה היא המתווה שעליו החליטה ממשלת ישראל.

נחמן שי: לא הכנסת, עם כל הכבוד.

נחמן שי: עברו שנים, הגיעו למצב שכולם הסכימו ותיכף אני אסביר מי כלול בכולם אבל יש מתווה אז עכשיו, מי קיבל רגלים קרות?

נחמן שי: הממשלה.

נחמן שי: ראש הממשלה - - -

אורן אסף חזן: יכול להיות שהיא הבינה שהיא טעתה וזה בסדר.

אורן אסף חזן: קרה כבר הרבה פעמים בהרבה נושאים - - -

נחמן שי: אורן, אני מסתדר לבד.

אורן אסף חזן: אני רוצה להזכיר לך.

נחמן שי: עד שהגעת לכנסת הסתדרתי וגם אחר כך.

אורן אסף חזן: לא - - - תסתדר בלעדיי.

נחמן שי: אני חושב שצריך להשלים את המתווה וליישם אותו.

נחמן שי: זה הדבר הכי פשוט.

נחמן שי: אחרת מה קורה, אתה לוקח את הוועדה לכותל, פה כולם מתייצבים, מה קרה?

נחמן שי: כבר עשינו את זה, זה כבר יצא לדרך, כבר בירכו את זה כולם.

נחמן שי: אז היה איזה קמפיין ציבורי, החברים החרדים נבהלו - - -

<קריאה: ממש לא.

<קריאה: הלוא התחילו להגיד - - -

דוד אמסלם: גפני, גפני, משה, משה.

דוד אמסלם: שניה, דקה, משה.

נחמן שי: צריך לחזור לאותו מקום שעליו ניהלו משא ומתן שנים וסיכמו אותו, זה מה שצריך.

נחמן שי: נגמר.

נחמן שי: זה נגמר.

נחמן שי: אי אפשר להמשיך את זה.

נחמן שי: לעם ישראל ולמדינת ישראל יש עוד שניים שלושה נושאים לא פחות חשובים.

נחמן שי: על השולחן שלך אדוני, מונחת הצעת תקציב דו שנתי של 600 מיליארד שקל, כל עתידה של מדינת ישראל בשנתיים הקרובות אצלך.

נחמן שי: תאמין לי, יותר חשוב מהסוגיה הזו.

<קריאה: לשנתיים.

נחמן שי: כמה?

<קריאה: זה - - -

נחמן שי: שנתיים.

<קריאה: 700 וקצת.

נחמן שי: אני רוצה להעיר פה עוד דבר.

נחמן שי: היום מתנהלות בחירות בארצות הברית.

אורן אסף חזן: במקרה שמעת מאילנה דיין.

נחמן שי: בחירות באיזשהו מקום.

נחמן שי: מחר בבוקר, הראשונים שיבנו את הגשר לממשל החדש בארצות הברית, יהיו הקהילה היהודית בארצות הברית.

אורן אסף חזן: די כבר, נו.

נחמן שי: שקט.

אורן אסף חזן: כבר לא מאמינים - - -

נחמן שי: שקט אני אומר לך.

אורן אסף חזן: אתה לא מאמין לשטויות - - -

נחמן שי: שקט אני אומר לך.

אורן אסף חזן: שקט תגיד לילדים שלך - - -

דוד אמסלם: אורן.

דוד אמסלם: אורן.

דוד אמסלם: אורן.

אורן אסף חזן: חתיכת - - -

דוד אמסלם: אורן.

אורן אסף חזן: נדבר בקרוב.

דוד אמסלם: אורן.

נחמן שי: הראשונים - - -

אורן אסף חזן: ואם אתה - - -

נחמן שי: הראשונים שיתגייסו - - -

דוד אמסלם: אורן, אורן.

דוד אמסלם: אורן.

נחמן שי: הראשונים שיתגייסו - - -

אורן אסף חזן: כשהוא צעק קודם - - -

דוד אמסלם: אורן.

נחמן שי: הראשונים שיתגייסו לעזרת מדינת ישראל - - -

ישראל אייכלר: הכנופיות האלו הן נגד מדינת ישראל.

דוד אמסלם: רק שניה.

אורן אסף חזן: בעיניי, נחמן - - -

ישראל אייכלר: הם מסיתים - - -

אורן אסף חזן: תגיד לכולם בשולחן כמה תורמים רפורמים יש לך ואז אולי נדע את האמת.

אורן אסף חזן: תספרו אתם כמה כסף אתם מקבלים ואז נדע את האמת.

אורן אסף חזן: את הממשלה שלכם אתם מוכרים - - -

דוד אמסלם: אורן.

אורן אסף חזן: ואתה אומר לי - - -

דוד אמסלם: אורן.

אורן אסף חזן: הכול זה כסף - - -

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא את אורן חזן.

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותו.

נחמן שי: תמשיך ונשלח אותך למקום שממנו באת.

אורן אסף חזן: מה אתה אומר.

נחמן שי: אנחנו קשורים - - -

אורן אסף חזן: דבר אחד.

אורן אסף חזן: ברומא תתנהג כרומאי, בכותל תתנהג כיהודי, חביבי.

נחמן שי: ובבולגריה תתנהג כמו בולגרי.

אורן אסף חזן: חיים - - -

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אני מבקש מענת הופמן, אני מבקש שתצאי החוצה.

מיכל רוזין: למה?

דוד אמסלם: ככה לא מדברים לחבר כנסת, צאי החוצה.

<קריאה: בסדר.

דוד אמסלם: את אורחת כאן, חבר כנסת זה משהו אחר.

<קריאה: אבל - - -

דוד אמסלם: החלטתי, אז אמרתי, ככה החלטתי.

דוד אמסלם: בבקשה, תמשיך.

נחמן שי: יהדות ארצות הברית עומדת לרשותנו ולעזרתנו בכל רגע נתון בהיסטוריה של מדינת ישראל.

נחמן שי: במצבים הכי הקשים שלנו, גם במצבים ביטחוניים ומדיניים וכלכליים, הם היו והם עדיין שם.

נחמן שי: והם יהיו שם בעזרת השם - - -

ישראל אייכלר: והם מאשימים בפשעי מלחמה את ישראל - - -

דוד אמסלם: ישראל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נחמן שי: לוחם ידוע ב"עופרת יצוקה".

דוד אמסלם: לא, אתה יודע מה, אני ארשה לעצמי לשאול אותך אחת שאלה קטנה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתוח פולמוס, רק שאלה וגם אתם אל תגיבו, רק אליך.

דוד אמסלם: תראה, אני מעריך מאד את יהדות ארצות הברית ואני חושב שהם חשובים מאד.

דוד אמסלם: כל יהודי בעולם חשוב.

<קריאה: נכון - - -

דוד אמסלם: לא חשוב.

נחמן שי: והם יהודים.

דוד אמסלם: בוודאי.

<קריאה: אם הם יהודים.

דוד אמסלם: דרך אגב, ההגדרה היהודית היא הגדרה הלכתית.

דוד אמסלם: זה בהלכה, אין מה לעשות, זה יהודית.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה, נניח ולו יצויר שיש לנו איזו קהילה שתומכת בנו מאד מאוד, רק שניה, והיא בעצם מבחינה הלכתית מחליטה לעצמה.

דוד אמסלם: מחר מותר לאכול חזיר והיא מכריחה אותנו לאכול חזיר.

דוד אמסלם: האם אנחנו, בגלל שהם עוזרים לנו, אנחנו צריכים להתחבר אליהם בנושא הזה או שאין קשר בין הדברים?

נחמן שי: אני לא נכנס - - -

דוד אמסלם: שאלתי שאלה אותך.

נחמן שי: לסוגיות ההלכתיות.

נחמן שי: אני לא - - -

דוד אמסלם: אבל - - -

נחמן שי: היהדות שלהם לא מגדירה מיהו יהודי.

נחמן שי: היא לא מגדירה.

נחמן שי: לכן אני אומר, כבר היינו שם, כבר סיימנו את הדיון הזה.

נחמן שי: ההסכם נחתם.

נחמן שי: על זה אני מדבר.

נחמן שי: כל מה שהם רוצים עכשיו ואנחנו ראינו אצלם והם היו אצלנו פה בשבוע שעבר - - - והשיח בינינו, הם רוצים שממשלת ישראל תעמוד מאחורי ההחלטה שלה.

נחמן שי: זה הכול.

נחמן שי: מותר להם לבקש - - -

דוד אמסלם: קודם כל, לא הבנת, אנחנו לא מתלוננים עליהם, בוודאי שלא.

נחמן שי: עכשיו אני אומר עוד פעם, אם אנחנו לא רוצים לעשות - - -

<קריאה: נחמן - - -

דוד אמסלם: רק שניה, דקה, דקה, דקה.

<קריאה: אני אחזור - - -

דוד אמסלם: דקה, דקה.

נחמן שי: לשים כתף קרה לשני שליש מהקהילה היהודית מארצות הברית שהיא היום הלב של העם היהודי ולעוד יהודים ברחבי העולם, חייבים לחזור לנקודה הזאת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

נחמן שי: לעשות את המעט, זה המעט שאנחנו יכולים לעשות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יהודה גליק.

דוד אמסלם: ישראל, אתה רשום, עוד מעט אתה מדבר.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב ראש, אני יושב פה ואני רואה אנשים כועסים בשם התורה, השנאה - - - פשוט זה כואב.

יהודה גליק: סליחה.

יהודה גליק: קודם כל תודה רבה לך אדוני על שהעלית את הנושא.

יהודה גליק: תודה רבה על הוויכוח שהוא מרתק.

יהודה גליק: אני אומר גם תודה למשטרת ישראל שעושה עבודה מאד קשה.

יהודה גליק: אני גם מברך את הקרן למורשת הכותל על כל מה שהם עושים כדי לקבל את האנשים בסבר פנים יפות.

יהודה גליק: אני יהודי שמחויב להלכה בלי פשרות ולפי ההלכה, יהודי מחויב להתפלל רק במקום אחד וזה הר הבית.

יהודה גליק: אני מכבד את זה שיש יהודים שחושבים אחרת.

יהודה גליק: אני מכבד את זה.

יהודה גליק: אני גם לא צוחק כשאנשים אומרים - - -

<קריאה: תתפלל שם, מה הבעיה?

יהודה גליק: כן, הרב אייכלר, אני מבקש ממך שתכבד אותי, אל תציע - - -

<קריאה: גפני לא מרשה.

ישראל אייכלר: רק תפסיק להסית נגד החרדים אני אודה לך.

דוד אמסלם: רק שניה.

דוד אמסלם: ישראל, תן לו לדבר.

דוד אמסלם: בבקשה.

יהודה גליק: ואני מכבד את זה שיש מיליוני יהודים שבאים לכותל המערבי ורוצים להתפלל שם.

יהודה גליק: אני מכבד את זה שהם רוצים להתפלל בנפרד וצריך לכבד את זה באופן מכובד עד כמה שאפשר.

יהודה גליק: צריך גם לכבד את הכללים שנקבעו במקום.

יהודה גליק: יחד עם זה, מדינת ישראל רוצה להיות מדינה של כל העם היהודי.

יהודה גליק: יש, יכולים לאהוב את זה או לא לאהוב את זה, יש, לא יודע, מיליונים, עשרות מיליונים, חמישה מיליונים, מאות אלפים, יש מאות אלפים או מיליונים של יהודים שסגנון התפילה שלהם הוא אחר.

יהודה גליק: אני לא מסכים אתם אבל אף על פי כן זו זכותם וחובתנו לכבד את כל היהודים ולאפשר כמה שאפשר לכל היהודים שרוצים להתפלל בכותל.

יהודה גליק: אני יודע שאי אפשר לרצות את כולם כל הזמן אבל, חייבים לבוא מתוך רצון של כבוד.

יהודה גליק: מי שקורא להם גימיק או מי שקורא להם כנופיות לא מכבד אותם, לא מכבד אותם.

יהודה גליק: אם יש כלל שלא מכניסים ספרי תורה והכלל הזה הוא הכלל הקובע אז מן הראוי לעמוד על זה ולא ראוי לבוא ולהפגין עם ספרי תורה.

יהודה גליק: יחד עם זאת, מי שדוחף יהודי שאוחז ספר תורה בשם התורה, מחלל את התורה פי כמה.

יהודה גליק: אני גם מברך את מה שאמר רב הכותל, שהוא נתן הוראה לסדרנים שלא לדחוף אותם.

יהודה גליק: זו הייתה החלטה נכונה.

יהודה גליק: חבל מאד שהכותל הופך מקום לקדם אג'נדות, הוא לא צריך להיות מקום לקדם.

יהודה גליק: רוצים להתווכח, לנהל מאבק, אפשר לעשות את זה בתקשורת, אפשר לעשות את זה פה, אפשר לעשות את זה בבתי משפט.

יהודה גליק: אני מציע לא לעשות את זה בכותל.

יהודה גליק: אני ברמה האישית שלי לא - - - למישהו אחר שאשה קוראת בתורה בעזרת נשים, לא יודע למה זה מפריע - - -

דוד אמסלם: יהודה, עוד שלושים שניות.

מיכל רוזין: גם לא בניגוד להלכה.

יהודה גליק: זה לא בניגוד להלכה.

יהודה גליק: יש פה גם נשים אורתודוכסיות שבינתיים הולכות לשלם מחיר כבד על המתווה הזה.

יהודה גליק: אם יש כבר החלטה ויש החלטה שמכבדת שמתייחסת לכלל העניין, שזה אומר שיש החלטה שאזור מסוים הוא יהיה אזור שיתנהל על פי תפילה אורתודוכסית צריך לכבד את זה.

יהודה גליק: יש החלטה שיש מתווה, לא אכפת לי, אם רוצים לשנות את המתווה אז תשנו את המתווה, אי אפשר להשאיר את זה תלוי באוויר לבלי פתרון - - -

דוד אמסלם: תודה.

יהודה גליק: אי אפשר להשאיר את זה באוויר ואדרבא, דווקא כיוון שרב הכותל היה שותף מלא בכל הדיונים ונדמה לי שההצעה היא מכובדת, מכבדת ומן הראוי - - -

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה לך, תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת בני בגין.

זאב בנימין בגין: תודה לחבר הכנסת חברי חבר הכנסת גליק על דבריו.

זאב בנימין בגין: מצבנו מכאיב.

זאב בנימין בגין: הכותל המערבי שריד קודשנו, מסמל את אחדות העם והוא עכשיו נושא למחלוקת, מחלוקת קשה המלווה בביטויים חריפים שלעתים הם חריפים גם ביחס להרגלים שלנו בפולמוס חריף לחריפות לא טובה.

זאב בנימין בגין: מצבנו לא טוב, במובן הזה המצב לא טוב ומצב לא טוב צריך לפתור.

זאב בנימין בגין: קשת רובינזון במובן זה היא מקום מרוחק, קצת דרומה מן הרחבה המסורתית אבל היו שם עולי רגל והכתובת הנפלאה מתחת לקשת "וראיתם ושש לבכם ועצמותיכם כדשא" ורק ישעיהו חסר "תפרחנה", לא חשוב אם היא בת 1,300 שנים או רק בת 1,200 שנים, היא שריד לעלייה לרגל של אנשים שבאו וראו בכל אורך הכותל מקום שבו הם יכולים לשאת את תפילותיהם לקימומו של המקום הזה, החרב, ואנחנו, היום, בבחינת "ותחזינה עינינו" אנחנו היום פה בריבונות שלנו, ירושלים כולה, עוד מעט חמישים שנה.

זאב בנימין בגין: נהג לומר אחד מראשי הממשלה הטובים שזכינו להם במדינת ישראל, לוי אשכול, בחוכמתו, נהג לומר מתוך הכרת הפסיכולוגיה האנושית "כל אחד רוצה פשרה, פשרה כדרכו" ואנחנו נמצאים במצב הזה.

זאב בנימין בגין: אני לא חושב, אדוני היושב ראש, שיימצא בעתיד הנראה לעין פתרון אחר זולת אותו מתווה שהממשלה החליטה עליו, שהביא במאמץ רב אדם יקר, היה מזכיר הממשלה והיום היועץ המשפטי לממשלה, שאיננו חשוד בהטיה כזאת או בהטיה אחרת והיה מקובל המתווה הזה זמן קצר.

זאב בנימין בגין: אחר כך שוב קמה ביננו המחלוקת.

זאב בנימין בגין: אין מנוס מיישום המתווה הזה.

זאב בנימין בגין: ייתכן שביישום עצמו עוד יהיה צורך בשיפוץ, בשפצור מסוים, בסיתוּת מסוים אבל אין דרך אחרת, כי אחרת נמשיך להתבוסס בעצב הזה ובכאב הזה ובסיכון המסוים הזה שאנחנו פה לוקחים על כולנו אם לא נלך בדרך הפשרה הזו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, אני מבקש שתגן עלי כי אני בטוח שכולם יתנפלו.

דוד אמסלם: אני תמיד מגן על הדובר, לא משנה מה הוא אומר.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אמרה חברת הכנסת פארן את האמת לאמיתה.

ישראל אייכלר: לא מדובר פה בכותל המערבי.

ישראל אייכלר: המרצע יצא מן השק כאשר היא בעצם מילתה את הציווי של מנדלסון, ראש התנועה הרפורמית המשכילה בגרמניה, שאמר: היה אדם בצאתך ויהודי באוהליך.

ישראל אייכלר: הווה אומר: יהודי איננו בן אדם, הוא תת אדם, הוא יכול להיות בבית כמות שהוא אבל במרחב הציבורי צריך להיות כמו כל הגויים.

ישראל אייכלר: כשבא יושב ראש ועדה של כנסת, שהכנסת חייבת להיות אנטי דתית כמות שהיא, כמו שפארן, והוא הולך - - -

יעל כהן-פארן: אני לא אנטי דתית, אדוני, אני לא - - -

דוד אמסלם: חברת - - -

אורן אסף חזן: יעל - - -

דוד אמסלם: אני קורא לָך לסדר פעם שניה.

ישראל אייכלר: הם מגישים בג"ץ - - -

דוד אמסלם: את כבר עמדת בדלת, חזרת בך.

יעל כהן-פארן: כן.

ישראל אייכלר: הם - - - כבוד האישה כדי להתערב אפילו בשמחת בית השואבה והנה, חוצפה של יושב ראש ועדת כנסת, שהולך לכותל מערבי ואומר תהלים.

ישראל אייכלר: זה אומר שיהודי הוא אדם והאדם הזה רוצה להגיד תהלים וזה סותר את התיזה הזאת.

ישראל אייכלר: רבותי, אם היה מדובר בנציגי הרפורמים בארצות הברית שהם תומכי ישראל, הייתי אומר: ניחא, יש רוב רפורמי בין תומכי ישראל אבל פה מדובר בכנופיות שהולכות לגולדסטון להלשין על ישראל ב"צוק איתן", אלה אותם ארגונים ואותן קרנות, אלה אותם אנשים כמעט.

ישראל אייכלר: ויש לי פה מסמכים.

ישראל אייכלר: לא מדובר בנציגי העם היהודי של הרפורמים - - -

דוד אמסלם: שניה.

ישראל אייכלר: אותם אנשים - - -

דוד אמסלם: דקה.

<קריאה: בני - - -

דוד אמסלם: בני, בני.

<קריאה: אל תתעלם מזה שרוב הרבנים בארץ תומכים בדרך - - -

דוד אמסלם: רק שניה.

דוד אמסלם: בני, בני, בצלאל, בצלאל - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, הוא מדבר על - - -

דוד אמסלם: בצלאל.

דוד אמסלם: נחמן, נחמן, רק שניה, בצלאל, בצלאל, בצלאל, הרב אייכלר יאמר את מה שהוא רוצה לומר גם אם זה לא מוצא חן, גם אם דרך אגב הוא אומר דברים לא נכונים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, לבי שותת דם לשבת פה ולשמוע דברי בלע.

ישראל אייכלר: אני יושב פה, יושבים פה אנשים שמנהלים ארגונים ועמותות שמסיתים השכם והערב את כל כלי התקשורת נגד היהדות החרדית, אפילו על ילד קטן שמקבל תזונה.

ישראל אייכלר: מעסיקים את הבג"ץ בעתירות, מעסיקים את המשטרה, משתמשים בכלי המדינה במלחמה להסרת מחיצות וכשאני אומר את האמת כפי שהיא, כדי שהצבור יידע, צועקים עליי.

ישראל אייכלר: לא, אם היה מדובר בצבור החילוני הרפורמי או אפילו אנשים כמו חברת הכנסת מיכל רוזין, הייתי מכבד את זכותם לבוא לכותל המערבי לפי הכללים כי אפילו בכנסת, אם אני בוועדת הפנים מתפרע או לא עושה לפי הכללים, היושב ראש מוציא אותי.

ישראל אייכלר: בדיוק הכותל המערבי חייב להיות הפקר, כל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: יש חוק המקומות הקדושים ומה שאמר סמוטריץ' לגבי דבר המלך ומועצתו, אני רוצה מפה להזהיר את שופטי בג"ץ, שיסתכלו על הסעיף הזה, זה סעיף שלא נוצר לבד והוא היום יותר נכון מאשר מימי הבריטים.

ישראל אייכלר: אסור לבג"ץ להתערב במקומות קדושים.

ישראל אייכלר: גם לא למערכת המשפט.

ישראל אייכלר: יש לזה, זה נוגע בדברים הכי נוראיים - - -

תמר זנדברג: מותר - - -

ישראל אייכלר: רק אני, כן, כן, אני מזהיר את כל מי שירצה לכבוש ולהרוס את הדמוקרטיה הישראלית שמאפשרת לנו לחיות בארץ הזאת - - -

<קריאה: אבל הדמוקרטיה - - -

ישראל אייכלר: אנחנו נראה פה דיקטטורה והבג"ץ ומשרד המשפטים והמשטרה אסור להם להיות כלים בידי הרפורמים, הכנופיות האלו.

ישראל אייכלר: לא מדבר על כלל הרפורמים - - -

<קריאה: והממשלה?

ישראל אייכלר: אסור להם להיות, גם הממשלה לא - - -

דוד אמסלם: משפט אחרון.

מיכל רוזין: דמוקרטיה - - -

ישראל אייכלר: משפט אחרון אדוני היושב ראש, המשפט הכי חשוב, את זה רוב האנשים פה לא יודעים.

ישראל אייכלר: מה שמדובר על זה שרוצים מקום להתפלל, זה קיים שש עשרה שנה ואף אחד לא מדבר מילה.

ישראל אייכלר: מה שדיבר בני בגין שצריך לראות שכולם יוכלו להיות – זה קיים.

ישראל אייכלר: מה שקרה במתווה הזה, שהם הכניסו בדלת האחורית, שהם כופרים בסמכות הרבנית הראשית בכותל והם יהיו סמכות על המקום הזה וזה מסירת חלק מהכותל המערבי לגורם שאיננו גורם דתי.

ישראל אייכלר: הכותל המערבי הוא מקום קדוש ובגלל זה אנחנו מתנגדים.

ישראל אייכלר: אף אחד לא מפריע למיכל רוזין וחברותיה לבוא לאן שהן רוצות לפי הכללים אבל גם שם - - -

מיכל רוזין: היית - - -

ישראל אייכלר: לא, את יכולה ללכת גם לשם לפי שאת רוצה אבל זה שהולכים לתת להם סמכות על הכותל המערבי, לקחת מהרבנות הראשית, שהיא, מה לעשות - - -

מיכל רוזין: זה לא הרבנות הראשית, זה רב הכותל.

ישראל אייכלר: לא, לא, רב הכותל כוחו רק מהרבנות הראשית, הוא שליח הרבנות הראשית - - -

דוד אמסלם: הבנו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, אם הבנת את דבריי - - -

דוד אמסלם: הבנתי, הבנתי את הרעיון.

ישראל אייכלר: זאת הנקודה ועל זה אסור לוותר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': העתיקות אחרי - - -

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: לא, בסדר, נשמע, דקה, דקה, דקה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אלעזר שטרן: רק שניה אחת.

אלעזר שטרן: אדוני היושב ראש, אולי רק להבהיר כיוון שנאמר לנו בסיור, שעל החלק הזה מי שאחראי היום הוא לא רב הכותל אלא רשות העתיקות - - -

ישראל אייכלר: חוק המקומות הקדושים חל שם.

אלעזר שטרן: שניה.

מיכל רוזין: לא, לא באזור הזה.

דוד אמסלם: נשאל את הרב.

דוד אמסלם: כבוד הרב.

<שמואל רבינוביץ': על פי חוק המקומות הקדושים זה גם חלק היום - - -

ישראל אייכלר: מהכותל המערבי.

<שמואל רבינוביץ': לפי המתווה שמראה - - -

דוד אמסלם: לא שאלתי על מתווה, שאלתי על - - - תודה רבה.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, אני מבקש לשמור את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו כבר בסוף.

יעקב אשר: בסדר.

דוד אמסלם: או.

דוד אמסלם: קיי.

דוד אמסלם: משה גפני.

דוד אמסלם: יצא.

דוד אמסלם: חברת הכנסת מירב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה אדוני.

מרב מיכאלי: אני רוצה, אל"ף, כרגיל, להודות ליהודה על דבריו.

מרב מיכאלי: תמיד מדבר מהלב בצורה כל כך נוגעת אבל דווקא אני רוצה לקחת את המשפט שלך שאמרת "הכותל הוא לא מקום לקדם אג'נדות".

מרב מיכאלי: מי שיכול להגיד את זה זה מי שהאג'נדה שלו מנהלת את העניינים.

<קריאה: זאת - - - התמורה בעד האגרה.

מרב מיכאלי: אין מה לעשות.

מרב מיכאלי: יש אג'נדות שהן לא צריכות קידום כי הן בעל הבית.

מרב מיכאלי: כך זה היה כשגברים בלבד הייתה להם זכות בחירה אז רק נשים דחפו את האג'נדה של זכות בחירה לנשים, נכון?

מרב מיכאלי: זו חד משמעית הייתה אג'נדה.

מרב מיכאלי: וכשהכותל, הרחבה שלו היא על גבול בית כנסת אורתודוכסי מחמיר אז ברור שהאורתודוכסיה היא האג'נדה שלהם - - - אדוני, אני הקשבתי קשב רב.

<קריאה: לעשות את זה - - -

מרב מיכאלי: קשב רב.

דוד אמסלם: יהודה, יהודה.

דוד אמסלם: יהודה.

דוד אמסלם: אף אחד לא הפריע לך.

דוד אמסלם: אתה דיברת בדרמטיות.

דוד אמסלם: שניה, פתחת ונהיה שקט רק מהפתיחה השקטה שלך אז תן לה לדבר.

יהודה גליק: היא לא הבינה את מה שאמרתי.

דוד אמסלם: גם אם לא הבינה, תסביר לה אחרי זה בסוף הוועדה, אתה יכול לבוא אל החדר שלי ותסביר לה.

יהודה גליק: תודה.

ישראל אייכלר: ממש אסור להפוך את הר הבית לאג'נדה.

דוד אמסלם: ישראל, תן לה.

דוד אמסלם: אני מבקש לתת את זכות הדיבור.

מרב מיכאלי: ברור שהמקום עצמו הוא אג'נדה.

מרב מיכאלי: אילו הייתי בחורה מתפללת והיה חשוב לי להתפלל במקום הקדוש ביותר הזה, אז אין פה מקום לבוא להיאבק על זה כאן, אני רוצה להיאבק על זה שם.

מרב מיכאלי: איפה שהייתי רוצה להתפלל.

מרב מיכאלי: עם כל הכבוד.

מרב מיכאלי: הדבר המדהים הוא שביהדות, לאורך כל הדורות, תמיד היו אג'נדות.

מרב מיכאלי: סוגים שונים ומשונים של אג'נדות.

מרב מיכאלי: בית הלל ובית שמאי, לאורך השנים, לא ממני אתה צריך את הפירוט הזה אבל היום אנחנו במן מקום שיש אג'נדה אחת שמקבלת הגנה בלעדית מהשלטון במדינת היהודים, במדינת הלאום היהודי.

מרב מיכאלי: השלטון מגן רק על אג'נדה יהודית אחת.

מרב מיכאלי: ולא זו אף זו, שהוא לא מכיר באג'נדות היהודיות האחרות, לא מכיר ביהדותן.

מרב מיכאלי: כמה מופרך זה, אדוני יושב הראש, שמדינת הלאום של העם היהודי היא המדינה היחידה בעולם שלא מכירה בכל סוגי היהודיות והיהודים.

מרב מיכאלי: אם אתה רוצה לדבר על כאב, זה הכאב הגדול מכולם.

מרב מיכאלי: איך מדינת ישראל יכולה לקיים את היעוד שלה להיות הבית הלאומי לעם היהודי אם היא לא מקבלת ומכירה בכל סוגי היהודיות היהודים?

מרב מיכאלי: ההדרה של סוגים רבים של יהודיות ויהודים מהכותל היא סמל, היא סמל לכאב הנורא הזה ולקרע שהולך ומתהווה בעם היהודי.

מרב מיכאלי: כל זמן שחבריי וחברותיי הקונסרבטיבים והרפורמים והקונסרבטיביות והרפורמיות נאבקים על זכותם לקבל פה שוויון זכויות, אני מתנחמת בזה, כי יבוא יום שהם יגידו: אתם יודעים מה, אז לא.

מרב מיכאלי: תהיו לכם מדינת העם היהודי האורתודוכסי עם אלה שאורתודוכסים מוכנים לקבל בתור תינוקות שנשבו שבלאו הכי לא מבינים שום דבר מהחיים שלהם ולכן אנחנו צריכים לשאת אותם, אנחנו נחפש לנו מקום אחר ולא רק שאתם לא תקבלו אותנו בתוך הבית, אנחנו גם לא נראה אתכם כבית.

ישראל אייכלר: הם באמת לא - - -

מרב מיכאלי: סליחה, אני מצטערת - - -

ישראל אייכלר: רובם לא - - -

דוד אמסלם: ישראל, תן לה, תן לה.

ישראל אייכלר: שהיא תדע את האמת.

<קריאה: אל תעצבן אותה.

מרב מיכאלי: אני יודעת, מר אייכלר, שאתה רגיל לחשוב שיש לך מונופול על האמת אבל מה לעשות, זה לא כך.

מרב מיכאלי: לא בעניין הזה וגם לא בשום ענין אחר, גם לא בתחום היהדות.

מרב מיכאלי: הסיפור הזה של הכותל, אדוני, הוא באמת גם סמל וגם מורסה ששם אנחנו חייבות וחייבים להתחיל לפתור את ההדרה הזאת ואת אי הקבלה ואת ההתכחשות לחלק דרמטי של העם היהודי, שמה לעשות, הוא לא לפי האורתודוכסיה של "שולחן ערוך".

מרב מיכאלי: תמיד היו ותמיד יהיו לא לפי האורתודוכסיה של "שולחן ערוך" - - -

ישראל אייכלר: "בית יוסף" גם - - -

דוד אמסלם: תן לי, תן לי, תן לי.

מרב מיכאלי: מדינת ישראל היא הבית הלאומי ולא הבית ההלכתי.

מרב מיכאלי: היא לא הבית ההלכתי של העם היהודי, היא הבית הלאומי של העם היהודי וככזאת, היא חייבת כבר סוף סוף לעשות את התיקון הזה ולתת את השוואת התנאים הבסיסית לחיים יהודיים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: רק שניה, את בעצם, לפי תפיסתך, הכותל הוא לא אתר דתי?

דוד אמסלם: זה נניח, איזושהי רחבה ציבורית כמו ככר רבין, למשל, משהו כזה?

מרב מיכאלי: לא, אדוני.

מרב מיכאלי: אין חולקת על קדושתו של המקום אבל - - -

דוד אמסלם: את מדברת על קדושה של מקום ואת מתכוונת שיש כללים במקום שבעצם מכבדים את קדושת המקום.

מרב מיכאלי: אבל אף אחד לא בא - - -

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הרעיון, עזבי את הצעקות עכשיו, נזקק אותו טיפה.

מרב מיכאלי: אני עונה לך בכנות.

מרב מיכאלי: השאלה היא מי קובע את הכללים של איך - - -

דוד אמסלם: מי שקובע - - -

מרב מיכאלי: נכון - - -

דוד אמסלם: רק שניה, דקה.

דוד אמסלם: עד לפני מאה - - -

מרב מיכאלי: הכללים צריכים להיות.

מרב מיכאלי: תן לי לענות לך.

מרב מיכאלי: המקום קדוש לכל היהודיות והיהודים - - -

תמר זנדברג: רב הכותל כרגע אוסר שם דברים שמותרים לפי ההלכה.

מרב מיכאלי: כן, אבל אני לא רוצה להיכנס לדיון של לפי ההלכה או לא לפי ההלכה.

תמר זנדברג: אני אומרת, זאת אומרת, אני מצטרפת אלייך, מי קובע?

מרב מיכאלי: השאלה מי קובע - - -

ישראל אייכלר: חוק הקומות הקדושים - - -

דוד אמסלם: את לא חייבת לענות לי כמו - - -

מרב מיכאלי: לא, אני רוצה - - -

ישראל אייכלר: אם אתם מדינת חוק, חוק המקומות הקדושים.

דוד אמסלם: ישראל, אתה מפריע לי.

תמר זנדברג: למה חוק המקומות הקדושים קובע?

<קריאה: לפי ההלכות - - -

דוד אמסלם: שניה, דקה, תמר, תמר, שניה.

תמר זנדברג: הוא לא קובע את זה.

דוד אמסלם: חבר'ה, חבר'ה, שניה, שניה.

דוד אמסלם: אני כרגע לא בקטע של החוקים - - -

מרב מיכאלי: מאה אחוז, אני אומרת - - -

דוד אמסלם: אני רוצה ממך - - -

מרב מיכאלי: להבין.

דוד אמסלם: להבין את - - -

מרב מיכאלי: אני עונה.

דוד אמסלם: את בדרך כלל טוענת טיעונים רציונליים אז לכן אני רוצה להבין את הטיעון המרכזי.

דוד אמסלם: אני אגיד לך על מה אני הייתי מבקש לקבל את התשובה שלך.

דוד אמסלם: אם הכותל היה נניח נחשף לפנינו לפני כמאה שנה או חמשים שנה, נגיד שהיינו צריכים לקבוע לגביו כללים.

מרב מיכאלי: כבר יש לגביו כללים.

דוד אמסלם: שניה.

דוד אמסלם: הכותל מערבי בעצם משמש ככותל מערבי מאז חורבן הבית בשבעים לספירה, לפני אלפיים שנה.

דוד אמסלם: אפשר - - - מאז שלא היה בית המקדש יהודים עלו להתפלל - - -

<שמואל רבינוביץ': לא נתנו ליהודים לגשת - - -

דוד אמסלם: רק שניה.

דוד אמסלם: תן לי, שניה, דקה, תן לי.

דוד אמסלם: מאז שבית המקדש נחרב אז היהודים, המקום שהם ראו הכי קרוב לבית המקדש הוא הכותל.

דוד אמסלם: פעם לא הייתה אפשרות לעלות, פעם הייתה אפשרות, פעם חלק מהיהודים עלו, פעם לא אבל לשם בעצם היהודים עלו והכללים אז נקבעו.

דוד אמסלם: איך מתנהלים בבית המקדש - - -

<קריאה: היה - - -

דוד אמסלם: רק שניה.

<קריאה: לא נכון.

<קריאה: היה מעורב, יש תמונות, יש תמונות.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד - - -

<קריאה: אבל יש תמונות מזמנינו שזה היה מעורב.

דוד אמסלם: איך זה נקבע, אני אסביר, זאת נקודת המוצא שמעניינת אותי.

תמר זנדברג: אבל עכשיו רב הכותל מפר את - - -

דוד אמסלם: רק שניה, תמר, תמר.

תמר זנדברג: הייתה גישה חופשית ורב הכותל לא, מפר את - - -

דוד אמסלם: שניה, אני רוצה לבוא לאיזושהי נקודת מוצא שממנה מעניין אותי להתקדם.

דוד אמסלם: מה שקרה דרך אגב באותה תקופה הוא שהכללים נקבעו לפי ההלכה.

דוד אמסלם: זה לא היה נקרא חוקים, הייתה הלכה.

דוד אמסלם: היהודים שמרו על ההלכה כולה - - -

<קריאה: לפי מה?

<קריאה: תימנים, ספרדים, אשכנזים, דברים שונים - - -

דוד אמסלם: אז לא היו תימנים.

<קריאה: היו תימנים - - -

דוד אמסלם: תני לי.

דוד אמסלם: באותה תקופה אחרי שהיה חורבן הבית כל היהודים היו בארץ ישראל ונקבעה הלכה.

דוד אמסלם: כך זה נקרא.

דוד אמסלם: החוקים שלנו נקבעו כהלכות ומאז היהודים התפזרו בכל העולם, כל הגלות וכו', באו לארץ ישראל, הקימו את המדינה והלכו לכותל.

דוד אמסלם: ברוך השם, אחרי מלחמת ששת הימים היהודים הצליחו להגיע לכותל והתחילו לקיים חזרה את פולחן הדת והתפילה בכותל, מה שנמנע מהם תקופה ארוכה מאד על ידי הירדנים.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה.

דוד אמסלם: היו כללים במשך אלפיים שנה ואפילו שלושת אלפים שנה - - -

<קריאה: ומה הם היו?

דוד אמסלם: הייתה הלכה.

תמר זנדברג: כמו למשל?

דוד אמסלם: הלכה.

דוד אמסלם: יש קובץ ספרים.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: יש הרבה כללים.

דוד אמסלם: יש כללים איך מכסים את הראש, יש כללים לשאלה איך מניחים תפילין, רק שניה, היא שאלה איזה, יש כללים - - -

<קריאה: זה לא עונה - - -

דוד אמסלם: רק שניה.

<קריאה: זה לא עונה על - - -

דוד אמסלם: רק שניה, דקה.

דוד אמסלם: מי מניח תפילין וכו'.

דוד אמסלם: הטלית, מה כתוב, שניה, שאלת, אני שואל - - -

תמר זנדברג: זו השאלה.

דוד אמסלם: אני הסברתי.

<קריאה: מצטערת, לא, סליחה, אדוני.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אני לא מתווכח, אני לא מתווכח על - - -

<קריאה: אבל לא - - -

דוד אמסלם: שניה.

דוד אמסלם: תמר, תמר.

דוד אמסלם: אני לא מתווכח על זה עכשיו.

דוד אמסלם: יש - - -

ישראל אייכלר: בבית המקדש - - -

דוד אמסלם: תן לי.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אותך.

דוד אמסלם: אני לא הבנתי דרך אגב, הרי לפני בערך עשרים שנה מישהו החליט שבא לו לשנות את הכללים.

דוד אמסלם: עד אז הכול היה בסדר.

<קריאה: למה?

<קריאה: הרי - - -

דוד אמסלם: מתיי?

תמר זנדברג: זה לא נכון, תיאור המצב הוא לא נכון.

דוד אמסלם: ספרי לי, אולי אני טועה, בבקשה.

<קריאה: אדוני, אני מצטערת - - -

ישראל אייכלר: תמר כבר חמישים שנה מסתובבת בכותל כל בוקר.

ישראל אייכלר: היא יודעת מה היה שם.

ישראל אייכלר: היא ומשפחתה וכו'.

דוד אמסלם: רק שניה, אם הרחבה - - -

תמר זנדברג: אפילו אתה לא תסתום לי את הפה, לא תשלול ממני את הלגיטימציה לומר את דבריי גם אם אני לא מתפללת.

תמר זנדברג: אין חובת תפילה במדינת ישראל.

<קריאה: תמר זנדברג - - -

תמר זנדברג: זה לא עניינך מה מעניין אותי וזה לא - - -

יעקב אשר: מה - - - עכשיו?

דוד אמסלם: אשר.

דוד אמסלם: תמר זנדברג.

תמר זנדברג: אין חובת תפילה במדינת ישראל.

תמר זנדברג: אין חובת חבישת כיפה.

דוד אמסלם: תמר זנדברג, את נמצאת כבר - - -

<קריאה: לא דיברתי על חובה, דיברתי על הזכות.

<קריאה: את הזכות הזאת לא מימשת בחיים שלך.

דוד אמסלם: משה, אשר.

תמר זנדברג: עד - - -

יעקב אשר: לא מעניין אותך.

תמר זנדברג: מי שואל אותך בכלל.

דוד אמסלם: משה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: יעקב, סליחה.

דוד אמסלם: תמר, סליחה, את נמצאת כבר בפעם שניה.

תמר זנדברג: לי אתה בוחר להעיר?

דוד אמסלם: לא, כבר הערתי לך פעמיים.

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: לא מדברים.

דוד אמסלם: אני מדבר - - -

תמר זנדברג: זה מאד יפה שהתוצאה של הדבר הזה היא מי אתה בוחר - - -

דוד אמסלם: זה לא - - - הערתי לו ולך.

תמר זנדברג: ממש תיאור מאד מדויק של התרחשות העניינים וגם אתה, מיקי.

תמר זנדברג: לא - - - צריך להעיר.

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: אל תעשה לי ככה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, אני מזמין אותך לקחת - - -

תמר זנדברג: למה - - -

דוד אמסלם: מערוץ הכנסת אחרי זה את הקלטת של ההקלטה ותראי כמה פעמים את מפריעה ומה נפח ההפרעות שלך פה.

תמר זנדברג: סליחה, אני רק - - -

דוד אמסלם: כן, כן, כן.

דוד אמסלם: לא כל דבר מותר לך להגיב.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: את בזכות דיבור?

תמר זנדברג: תגיד.

דוד אמסלם: את בזכות דיבור עכשיו?

תמר זנדברג: אני מותקפת פה ובמקום להגן עלי - - -

<קריאה: את מתקיפה כל הזמן.

דוד אמסלם: את בזכות דיבור?

דוד אמסלם: את בזכות דיבור?

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה אדוני, אז קודם כל אני רוצה להגיד שאני לא מוכנה להיכנס כאן לדיון הלכתי.

מרב מיכאלי: זו כנסת ישראל, אני גם לא מחזיקה מעצמי סמכות הלכתית, אין לי יומרה להיות סמכות הלכתית אבל בשונה ממה שמקובל לחשוב, גם לא בורה לגבי ההלכה וההלכה לאורך הדורות השתנתה כל הזמן.

דוד אמסלם: אצל מי?

מרב מיכאלי: אני חושבת שגם רב הכותל לא, בכל זאת, אדוני, תן לי לענות לך.

מרב מיכאלי: אני חושבת שגם רב הכותל וגם חברי מר אייכלר וגם חברי מר אשר וכן הלאה, אנשים למשל היום לא מנהלים את עניני הכספים שלהם לפי דיני ממונות שפעם היו נהוגים - - -

ישראל אייכלר: ודאי שכן.

דוד אמסלם: ודאי שכן.

מרב מיכאלי: ודאי שכן.

מרב מיכאלי: איזו שאלה.

דוד אמסלם: נכון.

מרב מיכאלי: למשל, כל סוגיות היין לפי ההלכה היהודית השתנו לבלי הכר לאורך הדורות.

מרב מיכאלי: יש כמובן דברים שלא השתנו, ענייני נידה כמובן שהם לא זכו לאותה תחיה מהממת אבל זה בכלל לא משנה - - -

<קריאה: מה יש לך מיין?

מרב מיכאלי: ההלכה - - -

<קריאה: מה זה חשוב?

מרב מיכאלי: מאז ומעולם - - -

דוד אמסלם: חבר'ה.

ישראל אייכלר: יין מלא מים היה.

דוד אמסלם: חבר'ה, שניה בבקשה.

מרב מיכאלי: ההלכה מאז ומעולם התפתחה עם החיים כי אי אפשר להישאר בתקופת האבן.

מרב מיכאלי: מה לעשות, העם היהודי הוא עם חכם ברוך השם.

מרב מיכאלי: שכל לא חסר לנו.

מרב מיכאלי: תמיד ידעו למצוא פתרונות ותמיד ידעו להתקדם ולהתפתח.

מרב מיכאלי: תמיד היו שלל פרשנויות שונות להלכה וכל אחד ואחת עשתה לעצמה את הרב או את הרבה שמתאימה לה.

מרב מיכאלי: כך היה ביהדות מאז ומעולם אבל הדיון שלנו הוא, עם כל הכבוד, לא על ההלכה.

מרב מיכאלי: אדוני, ברשותך.

מרב מיכאלי: הכותל הוא מקום קדוש לכל היהודיות והיהודים.

מרב מיכאלי: לא רק ליהודים האורתודוכסים ולכן הוא חייב להיות נגיש באותה מידה לכל היהודיות והיהודים שכל אחד ואחת תתפלל בו לפי אמונתה.

דוד אמסלם: תודה.

מרב מיכאלי: לפי הפרשנות שלה - - -

ישראל אייכלר: לפי הכללים - - -

מרב מיכאלי: הכללים צריכים לאפשר לכל אחת ואחד לעשות את זה.

<קריאה: עכשיו השתקת אותנו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

דוד אמסלם: אחרי זה מיקי לוי ואחרי זה אני עובר לדרג היותר מקצועי, בבקשה.

יעקב אשר: אני מתפלא על אנשים - - -

<קריאה: הבטחת בכותל שיוכלו לדבר.

דוד אמסלם: אני אתן להם לדבר.

<קריאה: גם המשטרה לא דיברה.

דוד אמסלם: אמרתי, חבר'ה.

דוד אמסלם: מה לעשות ובדיונים הח"כים צריכים לדבר ואחרי זה - - -

<קריאה: אנחנו - - - בבוקר - - -

דוד אמסלם: בבקשה.

יעקב אשר: אני מתפלא אדוני - - -

ישראל אייכלר: יעקב - - - מה זה סליחות.

בצלאל סמוטריץ': אמרו לי, מירב, בתורה יש - - -

מרב מיכאלי: מה יש?

בצלאל סמוטריץ': כבר בתורה יש רבה.

בצלאל סמוטריץ': רבה - - -

דוד אמסלם: בצלאל, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': לא שלי - - -

מרב מיכאלי: חד משמעית - - -

מיכל רוזין: כמה - - -

דוד אמסלם: מיכל, בבקשה.

יעקב אשר: אני מתפלא שאנשים אינטליגנטים מנהלים דיון כזה ארוך על דברים שהם, בוא נקרא לילד בשמו, בוא נהיה גם קצת הוגנים, גם אלה שיש להם דעות כאלו ואחרות לגבי ההלכה, לגבי זה, אני לא מתערב לך בדעות שלך וזה לא מעניין אותי.

תמר זנדברג: ודאי שאתה מתערב בדעות שלי.

דוד אמסלם: סליחה, סליחה, אני מבקש.

יעקב אשר: את סותמת לי את הפה.

תמר זנדברג: אתה מתערב באיך אני יכולה - - -

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: איפה אני יכולה - - -

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, עוד משפט אחד ואני מוציא אותך, משפט אחד.

יעקב אשר: דיברתי על הדעות שלך, לא דיברתי על המעשים - - -

דוד אמסלם: לא, לא, אתה לא צריך להתנצל.

דוד אמסלם: אתה בזכות דיבור, היא לא.

דוד אמסלם: בבקשה.

יעקב אשר: ממש לא מתנצל אדוני היושב ראש, רק, אתה יודע, אני באמת חושב שאנחנו נמצאים במקום אינטליגנטי.

יעקב אשר: מדברים פה על נגישות.

יעקב אשר: בואו נראה מה קרה בכותל במשך כל השנים הללו.

יעקב אשר: מרחבי העולם ואני לא יודע אם יש למישהו סטטיסטיקה, היו לדעתי מעל מאות מיליונים אנשים מציבור כזה או אחר בכותל המערבי.

יעקב אשר: נוצרים, יהודים, כאלה ואחרים, מה היה?

יעקב אשר: איפה הייתה איזושהי בעיה למישהו לבוא ולהתפלל בכותל או לא להתפלל בכותל וללחוש את תפילתו בשפה כזו או בשפה אחרת?

יעקב אשר: מה קרה פה?

יעקב אשר: על נגישות אתם מדברים, שתהיה נגישות לכולם?

יעקב אשר: בשם הדמוקרטיה?

יעקב אשר: מצוין.

יעקב אשר: איפה הפריעו פעם למישהו עם משהו בכותל?

יעקב אשר: אלא מה, סליחה - - -

תמר זנדברג: לא בשם הדמוקרטיה, בשם היהדות.

יעקב אשר: סליחה, סליחה.

תמר זנדברג: עם כל הכבוד, בשם היהדות.

יעקב אשר: פעם אחת אני רוצה - - -

תמר זנדברג: אתה צודק.

יעקב אשר: את לא נותנת לי - - - מזמינה אותי ליהדות החשוכה הזאת?

יעקב אשר: אל תעשי את זה.

תמר זנדברג: אני לא חושבת שהיא חשוכה.

יעקב אשר: אל תעשי את זה.

תמר זנדברג: אני ממש לא חושבת שהיא חשוכה.

דוד אמסלם: חבר'ה.

דוד אמסלם: חבר'ה.

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: אני אוציא אותך.

דוד אמסלם: את מפריעה באופן קבוע.

יעקב אשר: ברגע זה אני צודק, מירב?

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: יעקב, יש לך עוד דקה ונסיים את הדיון.

דוד אמסלם: בבקשה.

יעקב אשר: זה המצב שהיה עד היום.

יעקב אשר: כל מה שאנחנו אומרים בתקופה האחרונה - - -

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג.

יעקב אשר: כל מה שאנחנו רואים, אדוני היושב ראש, בתקופה האחרונה, זה פרובוקציה מתוכננת, ממומנת, מתוקשרת היטב.

דוד אמסלם: תודה.

יעקב אשר: אני לא מבין, יצאתי באמצע כשדיברת, חזרתי והיא עדיין דיברה ואני עם חצי דקה שלא הצלחתי לדבר.

דוד אמסלם: אני אוהב אותך.

<קריאה: זה היה - - -

<קריאה: אוהבים אותך.

יעקב אשר: פרובוקציה מתוכננת היטב.

יעקב אשר: באה תנועה של אנשים, אני לא מדבר על אנשים אחרים כי יהודים רפורמים או אחרים שנמצאים אחינו הם ואני מקווה שיחזרו כולם בתשובה אבל באה תנועה, באה תנועה שהדבר האחרון שהיא מקדשת זה את הדברים הישנים.

יעקב אשר: הרי אתם אומרים "אנחנו מתקדמים, אנחנו מקודמים" אתם לקחתם את הדבר הכי ישן, את אותן אבנים הכי ישנות שקיימות, שהכי אנטי תיזה של רפורמה, אתם מנסים דווקא שם להלביש על זה את הרפורמה הזאת כדי להדליק פה מדורה.

יעקב אשר: עומדים כאן חברי כנסת שחוץ מעניין של אולי לחץ מדיני והרבה מאד לחץ כלכלי יושבים ושותקים על הפרובוקציה הזאת.

דוד אמסלם: תודה.

יעקב אשר: זאת פרובוקציה אדוני.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יעקב אשר: עוד דבר אחד.

דוד אמסלם: לא, לא, משפט.

יעקב אשר: משפט.

יעקב אשר: אני רוצה לדבר על היושב ראש.

דוד אמסלם: לא, לא, אני לא הנושא.

יעקב אשר: אתה לא הנושא אבל אני הנושא.

יעקב אשר: שמעו אותך מדבר, שמעתי אותך מדבר בנושא הזה.

יעקב אשר: בוודאי אנשים יגידו: בטח החרדים לחצו עליו ודיברו עליו.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, אתה דיברת בשם העם, בשם היהודי הפשוט, המסורתי, המאמין - - -

<קריאה: למה אתה עושה אותו - - -

יעקב אשר: כן, כן, פשוט.

דוד אמסלם: אני פשוט.

יעקב אשר: ביופי של הפשטות.

דוד אמסלם: לא חשוב, עזוב את זה.

יעקב אשר: אני רוצה לומר לך, כך חושב רוב העם הזה היושב בציון.

דוד אמסלם: תודה.

יעקב אשר: לא אלה שיושבים על מכונות הכסף המשומנות.

דוד אמסלם: תודה, תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת, רק שניה, חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מיקי לוי: משפט אחד.

מיקי לוי: מה שקורה פה, גם בבוקר ומה שקורה בוועדה הוא שנאה ושנאת חינם ובגלל שנאת חינם חרבה ירושלים, אני מזהיר את כולנו.

מיקי לוי: לאן אתם לוקחים אותנו?

מיקי לוי: לאן אתם מובילים אותנו?

מיקי לוי: ששים ושמונה שנים בנינו כאן מדינה לתפארת אחרי אלפיים שנה, האם אלה הוויכוחים שאתם מביאים אל השולחן הזה?

מיקי לוי: תתביישו.

יעקב אשר: צודק מאה אחוז.

מיקי לוי: ואני אומר לך אדוני, אני לאחר סיבוב פגישות בארצות הברית עם כמה חברי כנסת ויש כעס אדיר.

מיקי לוי: שאלת קודם על יהדות ארצות הברית אז יש כעס אדיר על מדינת ישראל ואני אומר לך שהם כן יהודים ככל דבר ואני מתקומם על כך שיש כאן הגדרה שהם לא יהודים - - -

דוד אמסלם: אף אחד לא אמר - - -

מיקי לוי: הם יהודים והם אחינו.

מיקי לוי: מדובר בששה מיליון יהודים ונשאלת השאלה האם אנחנו רוצים לאבד, סמוטריץ', אני לא הפרעתי לך, סטופ.

מיקי לוי: האם אנחנו רוצים לאבד אותם ואני שמעתי אמירות מאד מאוד קשות שם "שכשרציתם מיליון דולר כשקלטתם כאן את העלייה האתיופית אז ידעתם לבוא לדפוק לנו - - -

<קריאה: מטעים אותך שם, מיליארד.

מיקי לוי: אמרתי מיליארד דולר.

<קריאה: ביקורת עצמית - - -

מיקי לוי: מיליארד דולר וכשיקרה משהו וכשקרה משהו אז מי שלחץ על הממשל כדי להזרים הנה - - -

<קריאה: זה לא הם, לא הם.

מיקי לוי: אבל אתה מפריע לו - - -

דוד אמסלם: שמע, שמע, ישראל.

דוד אמסלם: תשמע, יש לנו - - -

<קריאה: יש חצי אחוז - - -

דוד אמסלם: רק שניה.

דוד אמסלם: יש לי כאן זמן מוגבל, רבותי.

דוד אמסלם: אני עדיין לא עשיתי את הדיון, לא עם המשטרה, לא עם משרד המשפטים, תראו מה קורה פה אז בסוף אני אצטרך כנראה לעשות דיון לבד, אני ואנשי המקצוע.

מיקי לוי: כשיקרה לנו משהו וכשקרה לנו משהו מי שלחץ על הממשל להזרים הנה את מה שצריך להזרים ולתת לנו תמיכה בינלאומית, זו הייתה קודם כל יהדות ארצות הברית.

מיקי לוי: ומי נתן לכם בכלל את הלגיטימציה להגיד איך הם יחיו ואיך הם ינהגו?

מיקי לוי: מה, אתם שולטים בהם?

מיקי לוי: מי אתם בכלל?

<קריאה: שולטים במדינה.

מיקי לוי: אתה תשלוט במדינה?

מיקי לוי: יש לי גם חדשות בשביל השליטה שלכם, אנחנו רואים איך אתם עושים את זה.

מיקי לוי: אני אומר לחבריי - - -

<קריאה: תקים את הממשלה באמריקה.

מיקי לוי: שתוק כבר, תשתוק.

<קריאה: פתח סניף של "יש עתיד" בארצות הברית.

מיקי לוי: תשתוק.

מיקי לוי: סתום כבר.

דוד אמסלם: רק שניה, דקה, דקה, יעקב, יעקב, יעקב.

דוד אמסלם: שניה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: מיקי, אל תגיד סתום, זו מילה לא יפה.

מיקי לוי: אני חוזר בי, תשתוק.

דוד אמסלם: בבקשה.

יעקב אשר: אני לא חוזר בי, אני לא רוצה.

דוד אמסלם: יעקב.

דוד אמסלם: יעקב.

יעקב אשר: כבר אמרתי שאני לא רוצה.

דוד אמסלם: מספיק, בבקשה.

מיקי לוי: ואני אומר לכם שאסור לנו לאבד אותם, חד משמעית.

מיקי לוי: אדוני היושב ראש, יש החלטת ממשלה, יתכבד ראש הממשלה, יתערב, ייתן הוראה ואולי אדוני, מהוועדה שלך תצא תורה, אולי אתה תלך ותממש סוף סוף את החלטת הממשלה.

מיקי לוי: יש החלטת ממשלה.

מיקי לוי: צריך פשוט לממש אותה.

מיקי לוי: מילה אחת חברי הכנסת - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, רק לגבי החלטות הממשלה, באופן כללי סתם קראתי, שניה, קראתי פעם בעתון, עשו סטטיסטיקות, בערך כ-60% מהחלטות הממשלה לא מתממשות.

מיכל רוזין: מה זה אומר על יכולת המשילות?

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע באופן כללי.

<קריאה: ברור.

מיקי לוי: לסמוטריץ' אני רוצה להגיד משהו וגם לך - - -

דוד אמסלם: לכן החלטת ממשלה היא לא עשרת הדיברות.

מיקי לוי: אדוני היושב ראש, אני הייתי דקה וחצי במקומו של ניצב יורם הלוי והיה כאן ניסיון של חבר הכנסת סמוטריץ' לגרור את מפקד המחוז ואת המשטרה אל תוך הביצה הזאת.

מיקי לוי: אני פונה אליך ואני פונה גם לחברי - - -

בצלאל סמוטריץ': מה - - - הציבורי?

דוד אמסלם: הו, שניה.

מיקי לוי: קצת, קצת בגרות.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, אני אשקול את זה.

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: אני מקווה שאתה מספיק אינטליגנטי.

דוד אמסלם: מיקי, יללה, בוא, יש לנו עוד דקה.

מיקי לוי: אני פונה אליך וגם לשאר חברי הכנסת, אל תגלגלו את הבעיה לפתחה של המשטרה.

מיקי לוי: זה לא שם.

מיקי לוי: תעזבו אותם.

מיקי לוי: יש להם מספיק על הראש עם כל הצרות שהם מטפלים בהן.

<קריאה: תגיד את זה לאמריקאים.

דוד אמסלם: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

תמר זנדברג: מה קשור אמריקאים?

דוד אמסלם: רק שניה, אני קורא - - -

יעקב אשר: כל מה שמעניין אותו זה אמריקאים.

דוד אמסלם: יעקב אשר, אני קורא אותך לסדר פעם שניה.

דוד אמסלם: בבקשה.

מיקי לוי: לא, לא מה שמעניין, מעניין אותי לתת - - - האלה לחיות את חייהם - - -

יעקב אשר: מישהו לא נתן להם להיכנס לכותל?

דוד אמסלם: אשר.

תמר זנדברג: להפריע בלי - - -

דוד אמסלם: אמרתי, הוא כבר פעם שניה.

דוד אמסלם: דרך אגב, את הפרעת יותר ממנו ולא אמרתי לך כלום.

תמר זנדברג: לא אמרת - - -

דוד אמסלם: עוד הערה ואני מוציא אותך.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: ולא בגלל מה שהיא אמרה.

מיקי לוי: אנחנו צריכים לתת להם לחיות את חייהם לפי חייהם, מנהגיהם וכבר יש פתרון בכותל הדרומי.

מיקי לוי: אני עוד פעם פונה אליך, אתה יושב ראש הוועדה, אתה יש לך את הכוח להוציא את החלטת הממשלה אל הפועל - - -

דוד אמסלם: עוד מעט אני אגיד לך בסיכום מה אני מציע.

מיקי לוי: כדי למנוע איזשהו ריב, מלחמת אחים ופילוג בתוך העם היהודי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: האמת שרציתי לשאול שאלה את היועצים המשפטיים, כל התקנות - - - תקנות השמירה על המקומות הקדושים, הסעיף שרלבנטי לנושא שלנו זה - - -

בצלאל סמוטריץ': שתיים אל"ף, אחד אל"ף.

אמיר אוחנה: כן, בדיוק.

דוד אמסלם: מה השאלה?

אמיר אוחנה: מעשים אסורים במקומות הקדושים - - - אסורים: חילול שבת ומה שרלבנטי - - -

דוד אמסלם: חילול שבת אסור בכותל?

אמיר אוחנה: כן.

דוד אמסלם: בטוח?

אמיר אוחנה: כתוב בתקנות.

דוד אמסלם: יש כאלה שלא רואים את זה.

דוד אמסלם: זה בטוח?

<קריאה: כן, כן.

אמיר אוחנה: כתוב בתקנות.

<קריאה: הסעיף הראשון.

<קריאה: איפה החוק?

<קריאה: איך יתפסו את זה?

דוד אמסלם: אני רציתי לדעת איפה זה כתוב.

דוד אמסלם: זה הפתיע אותי שזה כתוב.

דוד אמסלם: כתוב?

דוד אמסלם: ברוך השם.

אמיר אוחנה: כתוב.

אמיר אוחנה: מה שרלבנטי דווקא לדיון שלנו הוא "עריכת טקס דתי שלא על פי מנהגי המקום הפוגע ברגשות צבור המתפללים כלפי המקום".

אמיר אוחנה: האחרים פחות רלבנטיים לדיון שלנו, תלבושת ומתן שירותי דת, חלוקת פרסומים, קיבוץ נדבות וכו'.

<קריאה: סעיף 6(א).

<קריאה: אגב, סעיף 6 גם.

אמיר אוחנה: הניצב, מפקד המחוז אומר לי סעיף 4.

<קריאה: סעיף 6 גם.

אמיר אוחנה: רגע, רגע, שניה, שניה, חבר'ה, אני לא הגעתי - - -

דוד אמסלם: לא חשוב, שאל את השאלה.

אמיר אוחנה: השאלה היא אם זה לא עומד בסתירה ואני שואל פה את היועצים המשפטים, לחוק השמירה על המקומות הקדושים שקובע ש"העושה דבר העלול לפגוע בחופש הגישה של בני הדתות אל המקומות המקודשים להם או ברגשותיהם כלפי אותם מקומות, דינו מאסר חמש שנים".

אמיר אוחנה: תקנה - - -

<קריאה: מי שמכיר את התקנה - - -

אמיר אוחנה: תקנה לא יכולה לפטור חוק - - -

<קריאה: בעיה של גישה.

דוד אמסלם: לא, לא.

אמיר אוחנה: חוק הוא במעמד - - - גבוה יותר מאשר - - -

דוד אמסלם: אז אנחנו - - -

אמיר אוחנה: רגע.

דוד אמסלם: הבנתי את השאלה.

<קריאה: יש שומרי שער, כל אחד יכול לבוא.

דוד אמסלם: לא, לא, דקה, דקה.

דוד אמסלם: הבנו.

אמיר אוחנה: השאלה היא האם בית המשפט העליון נתן את דעתו לעניין הזה, האם היו עתירות?

אמיר אוחנה: מהו המצב המשפטי והאם אין בכללים - - - משום הגבלה של חופש הגישה?

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני קודם כל אתן - - -

<קריאה: איזה זרמים - - -

דוד אמסלם: מי שאל את השאלה?

<קריאה: איזה זרמים?

<קריאה: השאלה - - -

דוד אמסלם: את קיבלת רשות?

דוד אמסלם: דרך אגב, לא שואלים פה שאלה כשרוצים.

דוד אמסלם: אני אתן לזרם אחד לדבר כרגע ואחרי זה אני אעבור לדרג המקצועי.

דוד אמסלם: מי רוצה לדבר?

דוד אמסלם: מי רוצה לייצג?

<קריאה: יש פה שני זרמים - - -

<קריאה: שני זרמים - - -

דוד אמסלם: או.

דוד אמסלם: קיי.

דוד אמסלם: מי מטעם הרפורמים?

נחמן שי: כל זרם הוא - - -

דוד אמסלם: בבקשה, שלש דקות ואחרי זה אתה.

דוד אמסלם: בבקשה.

נחמן שי: מוזר מאד, הקונסרבטיבים - - -

מיקי לוי: לא נרגיש בחסרונך.

בצלאל סמוטריץ': כמה רפורמים יש בארץ?

דוד אמסלם: סמוטריץ'.

יעקב אשר: כמו שלא - - - בחסרוני - - - עשר פעמים - - -

מיקי לוי: אני לא ארגיש בחסרונך.

דוד אמסלם: יעקב, יעקב.

יעקב אשר: שאנחנו - - -

דוד אמסלם: יעקב, מיקי, מיקי.

דוד אמסלם: לא במקום אבל לא משנה.

דוד אמסלם: חבר'ה, לא להפריע.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: גלעד קריב?

גלעד קריב: כן.

דוד אמסלם: בבקשה.

גלעד קריב: תודה ליושב ראש הוועדה.

גלעד קריב: אני אשתדל לקצר.

גלעד קריב: אני קודם כל מודה לחבר הכנסת בן צור שלא כחבריו נשאר כאן באולם ואני מנצל את עשר השניות הראשונות של דבריי, על מנת להרגיע את חבר הכנסת בן צור ולהעביר מסר ליושב ראש המפלגה שלו, שאתמול ניצל את במת הכנסת על מנת להודיע שבבתי הכנסת הרפורמים בערב יום כיפור מפעילים טרמפולינות ומכונות ברד.

גלעד קריב: מכיוון שאני מנכ"ל התנועה הרפורמית אז הריני להודיעך שלא היו דברים מעולם ואנחנו מקווים שהשר דרעי, שמקפיד בענייני "מדבר שקר תרחק", יעלה על במת הכנסת, יתנצל, כי הדברים תלושים מן האמת.

גלעד קריב: לגבי הדיון שמתנהל כאן, הוא באמת הגיע לטונים גבוהים והוא משתרע אל מעבר לסוגית הכותל ואני רוצה להחזיר אותו לשאלת מתווה הכותל.

גלעד קריב: להזכיר ליושב ראש הוועדה ולוועדה הזו, שאנחנו במשך ארבע שנים ניהלנו משא ומתן אינטנסיבי מאד עם נציגי ממשלת ישראל אבל גם עם נציגי הממסד הדתי הרבני, שאחראים על הכותל.

גלעד קריב: הרב רבינוביץ' סירב אמנם לשבת אתנו באותו חדר, משל מדובר כאן במשא ומתן בין ישראל לחמאס על שחרור גלעד שליט, אבל הריני ליידע את חברי הכנסת - - -

<קריאה: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: לא להפריע.

גלעד קריב: הריני ליידע את חברי הכנסת שלא הייתה ישיבה מתוך עשרות הישיבות שהתקיימו, שבה הדברים שנדונו בדרך אתנו לא הובאו אחרי זה אל רב הכותל והוחזרו ממנו אלינו.

גלעד קריב: יתרה מכך, כל ראשי המפלגות החרדיות שיושבות בבית הזה היו בסוד העניין.

גלעד קריב: אני מעיד עדות אישית ששעה לפני שממשלת ישראל קיבלה את ההחלטה, קיבלנו טלפון - - -

דוד אמסלם: גלעד, גלעד, זה לא הנושא מבחינתי - - -

גלעד קריב: היושב ראש - - -

דוד אמסלם: אתה יודע מה, אני אשאל אותך שאלה עקרונית.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, תדבר.

גלעד קריב: אני אסיים, אני - - -

דוד אמסלם: בבקשה.

גלעד קריב: אני אומר את הדברים מכיוון שצריך להבין - - - המפלגת החרדיות היו בסוד ההסכם עד הרגע האחרון.

גלעד קריב: שעה לפני אישור החלטת הממשלה עוד הגיעו טלפונים ממזכיר הממשלה דאז אביחי מנדלבליט, אם אפשר לשנות מילה כזו או אחרת בהחלטה, כי השר דרעי דורש את זה ומשה גפני דורש את זה.

גלעד קריב: למה אני אומר את הדברים, מכיוון שאנחנו הגענו להסכם פשרה היסטורי.

גלעד קריב: המפלגות החרדיות לא תמכו בו, הרב רבינוביץ' חלק ממנו נאלץ לקבל בעל כורחו אבל הגענו להסכם פשרה.

גלעד קריב: במקום להגיע ליישום המתווה ובמקום להיות במצב שבו אתר הכותל הופך להיות לסמל של איך חיים ביחד למרות המחלוקת, אנחנו נגררים עוד פעם למלחמה מיותרת.

גלעד קריב: ממשלת ישראל החליטה על המתווה, אנחנו ויתרנו שם ויתורים אדירים וגדולים.

גלעד קריב: אני מניח שגם הרב רבינוביץ' נאלץ להסכים לדברים שהוא לא אהב מלכתחילה אבל זה דינה של פשרה.

גלעד קריב: רוב גדול של שרי הממשלה תמכו בהחלטה.

גלעד קריב: ראש הממשלה ממשיך להודיע שהוא מחויב להחלטה אז בואו פשוט ניישם את החלטת הממשלה, שהיא לא ממשלת שמאל, היא לא ממשלה שחשודה שהולכת רק לכיוון הרפורמים, הממשלה הזאת העבירה את חוק המקוואות המפלה והמביש ובכל זאת, עומדת עדיין על יישום מתווה הפשרה בכותל, אז פשוט יישמו את מתווה הפשרה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

גלעד קריב: מילה אחת לגבי יום רביעי אם אפשר, מכיוון שהדבר הזה הטריד את היושב ראש.

גלעד קריב: ראש חודש, בו אנחנו, מכיוון שאני הייתי בין נושאי ספרי התורה, מכיוון שאני הייתי שם בין נושאי ספרי התורה שצעדו לעבר הרחבה, מכיוון שמטריד פה חלק מהחברים עניין BDS וכו', אני רק אזכיר שבאותה שורה ניצבו מנהיגים יהודים שאותם ממשלת ישראל הנוכחית שולחת לוועידות של הכנסייה ה-Presbyterian וה- Union Church כדי לדבר נגד ה-BDS ואם הייתה יושבת פה סגנית שר החוץ היא הייתה צריכה להודות שמשרד החוץ, כשהוא צריך לבחור מי ידבר נגד ה- BDS אז אלה אותם אנשים שניצבו באותה שורה.

גלעד קריב: אנחנו הגענו עם ספרי התורה לרחבת הכותל.

גלעד קריב: משטרת ישראל בחרה לא לעמוד ולהודיע לנו שאין כניסה אל רחבת הכותל.

גלעד קריב: סדרני - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל - - -

דוד אמסלם: אני עוד מעט אפנה למשטרה, בצלאל.

דוד אמסלם: בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': הם אומרים - - -

דוד אמסלם: בצלאל.

גלעד קריב: אני אומר - - -

דוד אמסלם: בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': תקנות - - -

דוד אמסלם: בצלאל, בצלאל, אתה, בצלאל, אתה לא תפריע.

דוד אמסלם: אני לא יכול ככה.

גלעד קריב: זה לא בניגוד לחוק, אנחנו צעדנו עם ספרי התורה.

גלעד קריב: אם משטרת ישראל הייתה עומדת שם ומודיעה: אל תיכנסו, נאמר עלינו שאנחנו לא היינו רבים עם שוטרי משטרת ישראל.

גלעד קריב: די היה לנו בעובדה שמשטרת ישראל, בגלל נוהל לא ראוי ולא חוקי של רב הכותל, מונעת ממנהיגי מיליוני יהודים בעולם לפסוע עם ספר תורה אל תוך אתר הכותל.

גלעד קריב: אם משטרת ישראל רוצה לעמוד מולי - - -

דוד אמסלם: רק שניה, רק שניה, גלעד, גלעד, גלעד, רק שניה, דקה.

דוד אמסלם: הסיפור כאן הוא לא משטרת ישראל, זו לא הבמה, לא לשם אני הולך.

דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה אחרת ותהיה כן, שחור או לבן.

גלעד קריב: אני אהיה כן, שחור או לבן.

דוד אמסלם: יש כללים כרגע.

דוד אמסלם: כל עוד לא השתנו הכללים אז הכללים הקיימים קיימים.

דוד אמסלם: מי שקובע את הכללים בכותל, אני מבין, זה רב הכותל, דקה - - -

<קריאה: עד עכשיו לא היו כללים - - -

דוד אמסלם: דקה, דקה.

תמר זנדברג: גם רב הכותל הוא לא - - - ההלכות.

דוד אמסלם: שניה, דקה.

תמר זנדברג: הוא לא - - -

דוד אמסלם: רק שניה.

<קריאה: זה לא - - -

דוד אמסלם: כולם - - -

<קריאה: כמה - - -

דוד אמסלם: אף אחד, עוד מעט אני אסביר, שניה, דקה, לכן אני שואל שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: לא קשורה לכל המתווה, עזוב את הכול.

דוד אמסלם: מה שאני רוצה להבין - - -

גלעד קריב: מבין את שאלתך - - -

דוד אמסלם: אני הרי עוד מעט אתן למשטרה את זכות הדיבור ועוד מעט נבין את הכללים, איך בעצם כל הבידוק שם, מי אחראי על מה וכמה.

דוד אמסלם: יש כללים - - -

גלעד קריב: אענה לך.

דוד אמסלם: יכול להיות שתשנו אותם.

דוד אמסלם: כל עוד לא השתנו - - -

גלעד קריב: אענה.

גלעד קריב: אדוני היושב ראש, אענה לשאלתך מכיוון שבאמת אולי בניגוד לחלק מהדברים שנרמזים כאן, אין קבוצה שמקיימת מאבק ציבורי במשך כבר כמה עשורים, שמקפידה בענייני החוק כמונו והלוואי שכל הקבוצות - - -

דוד אמסלם: עזוב את זה.

<קריאה: הוא עונה לך.

דוד אמסלם: אל תעני לי.

גלעד קריב: סמכותו של רב הכותל היא לקבוע כללים שמטרתם לקיים את האיסורים שמנויים בתקנות השמירה על המקומות הקדושים - - -

דוד אמסלם: על פי הבנתו.

גלעד קריב: שניה.

גלעד קריב: התקנות הללו נגזרו מחוק המקומות הקדושים - - -

דוד אמסלם: שאלתי - - -

<קריאה: הוא עונה לך.

גלעד קריב: לא, לא.

דוד אמסלם: אז איך?

גלעד קריב: רשות שלטונית במדינת ישראל - - -

דוד אמסלם: כתוב "במדינת ישראל".

גלעד קריב: אז אני אומר - - -

דוד אמסלם: כתוב בתקנות שמותר להיכנס עם ספר תורה לעזרת נשים?

גלעד קריב: כתוב בחוק המקומות הקדושים שמובטחת לי גישה אל המקומות הקדושים - - -

דוד אמסלם: איך שאתה רוצה?

גלעד קריב: כדי לקיים את הפולחן.

גלעד קריב: הסמכות של רב הכותל להתקין כללים על פי התקנות היא רק על מנת לאכוף את האיסורים שמופיעים בתקנות - - -

דוד אמסלם: אין בעיה, עכשיו אני, הבנתי, הבנתי, הבנתי, לא, לא, אני רוצה להתקדם - - -

גלעד קריב: רק משפט - - -

דוד אמסלם: לא, אני רוצה להתקדם מהנקודה הזאת.

דוד אמסלם: נניח שלשיטתך - - - ויש שם סדרנים ואמרו לך: אדוני, אתה לא נכנס כאן.

גלעד קריב: אז - - -

דוד אמסלם: נניח שהם לא צודקים אבל, דקה, מה אתה עושה?

גלעד קריב: אז קודם כל אני מודיע ליושב ראש הוועדה שסדרני הקרן למורשת הכותל המערבי לא אמרו את הדבר הזה - - -

דוד אמסלם: אף אחד לא אמר לך כלום?

גלעד קריב: אני אומר לך, בפעם שאני נכנסתי, מכיוון שרב הכותל והמשטרה וכנראה גורמים במשטרת ישראל לא רצו לייצר את תמונה הזו שבה סדרנים לבושי ברדסים צהובים ושוטרים, חוסמים כניסה של מנהיגי העולם היהודי, כפי שהודיע רב הכותל, הוא אפשר את הכניסה.

גלעד קריב: אני אומַר מבחינתי.

גלעד קריב: אני מבחינתי בכלל לא הייתי זקוק למהומות.

גלעד קריב: אם משטרת ישראל הייתה מתערבת במה שקרה ביום רביעי ולא צופה מן המרפסת, לא היו מהומות בכותל כי היו שם בסך הכול ארבעים פרחחים.

דוד אמסלם: תודה, תודה רבה.

גלעד קריב: רוצים לחסום אותי?

גלעד קריב: חושבים שצריך לאכוף את הכללים?

גלעד קריב: אני מזמין את סדרני הקרן למורשת הכותל היהודי בפעם הבאה, כשאני אוחז ספר תורה, להרחיק אותי מהכותל המערבי.

גלעד קריב: לא להגיב באלימות, רק תגררו אותי מהרחבה.

גלעד קריב: עשיתם את זה?

דוד אמסלם: תודה רבה.

גלעד קריב: למה לא הרחקתם - - -

דוד אמסלם: תודה רבה, תודה רבה.

גלעד קריב: בפעם הבאה תאחזו - - -

דוד אמסלם: רק שניה, דקה, דקה, דקה.

<קריאה: לא, זה מה שהוא אומר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: יזהר - - -

גלעד קריב: תביאו אותי לבית משפט.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<יזהר הס: אדוני היושב ראש, אני מודה לך מאד על הסיור היום.

<יזהר הס: אני רוצה - - -

דוד אמסלם: שניה, זה מפריע לי, עוד מעט יורם.

<קריאה: מה שהוא אומר, אתה - - -

<יזהר הס: אני רוצה לפנות ישירות אליך, אדוני רב הכותל.

<יזהר הס: יש לי הרבה מאד הערכה אליך ואני אומר את זה גם בגלל העובדה שאתה נשאר לשבת פה כאן לשמוע אותנו וגם משום שבמהלך שלוש וחצי השנים של משא ומתן, אמנם לא לחצנו ידיים אבל ידענו ללמוד אחד את השני היטב.

<יזהר הס: הגנת בחירוף נפש על האינטרס החרדי-אורתודוכסי בכותל, רבת אתנו על קוצו של יו"ד, עשית את חיינו מרורים.

<יזהר הס: הפשרה הכאיבה לנו בעומק אבל הבנו שלמען שלום ירושלים היא טובה לעם ישראל.

<יזהר הס: בעצם, אנחנו פה המצאנו דבר חדש מבחינה משפטית, קיבלנו על עצמנו עיקרון שהוא לא שוויוני, נפרד אבל שווה, separate but equal.

<יזהר הס: לימדו אותנו בכל הפקולטות למשפטים שזה דבר רע, הוא לא שוויוני, ואמרנו:

<יזהר הס: אנחנו לוקחים את זה על עצמנו, אנחנו מוכנים בכותל להרחיב את המושג של מהו כותל ולקבל את המקום הפחות נחשב והפחות טוב, כדי לפתור את הספור הזה של ירושלים ולהשאיר אותה לקונצנזוס.

<יזהר הס: אנחנו לוקחים את זה על עצמנו.

<יזהר הס: אנחנו הפסדנו הרבה יותר מאשר הרווחנו - - -

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אתם בעקרון רציתם להרכיב את הרמפה ברחבה הנוכחית?

<יזהר הס: אנחנו מלכתחילה - - -

דוד אמסלם: אתם ויתרתם - - -

<יזהר הס: לא, לא, לא, לא, לא, אנחנו - - -

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: רוצה להבין למה התכוונת.

<יזהר הס: כן, אדוני היושב ראש, כאשר יהודים ברחבי העולם - - -

דוד אמסלם: ויתרתם.

<יזהר הס: מאד - - -

דוד אמסלם: ויתרתם על הרחבה המרכזית.

<יזהר הס: נכון.

דוד אמסלם: והסכמתם, ככה, אתם יודעים, לעבור הצידה.

<יזהר הס: אמת.

דוד אמסלם: יש חוק - - -

<יזהר הס: אל יקל הדבר בעיניך.

דוד אמסלם: לא אמרתי בכלל.

<יזהר הס: כאשר יהודי ברחבי העולם אומר כותל, הוא רואה בדמיונו את הכותל שכולנו מכירים.

<יזהר הס: אנחנו אמרנו: חזקה עלינו שנדע מקץ עשרים שנה למתן גם את החלק הזה - - -

דוד אמסלם: כמה רפורמים יש במדינת ישראל?

<יזהר הס: יש במדינת ישראל חצי מיליון רפורמים וקונסרבטיבים ויש ברחבי העולם ששה - - -

דוד אמסלם: רשומים אצלכם באיזשהו מקום?

<יזהר הס: 5 מיליון קונסרבטיבים.

<קריאה: קונסרבטיבים - - -

<יזהר הס: שניה אחת.

<יזהר הס: ממתי מדינת ישראל, מדינת הלאום של העם היהודי אומרת שחלק מהעם היהודי איננו כזה?

<יזהר הס: אנחנו הרי חותרים - - - של המדינה הזאת.

<יזהר הס: האמירה שלך אדוני היא כמעט פוסט ציונית ואני יודע שאתה לא כזה.

<יזהר הס: ישבנו בחדר המשא ומתן פעמים לא מבוטלות גם עם ראש הממשלה עצמו.

<יזהר הס: יש לי אמונה, אני יודע שראש המשלה מאמין במקרה הזה, רוצה לקדם את המקרה הזה, מבין שגם אסטרטגית וגם ערכית, זה הדבר הנכון למדינת היהודים בעת הזאת.

<יזהר הס: ומי כמוהו מכיר את אמריקה, יותר מכמה שיושבים פה וטוענים שהם מכירים את אמריקה.

<יזהר הס: הסיפור הזה הוא סיפור מהותי למי שאנחנו כמדינת ישראל.

<יזהר הס: זה לא דבר אסתטי וזה לא שמדובר על חופש דת באופן עקרוני.

<יזהר הס: מדובר על היכולת להחזיר את הכותל לקונצנזוס.

<יזהר הס: יש דבר יותר ציוני מזה מבחינה יהודית כלל עולמית, מבחינת הסיבה שלשמה נתכנסנו כאן, במדינת ישראל, כדי להקים את המדינה הזאת?

<יזהר הס: אני רוצה לומר דבר אחרון, בעיקר לחברים - - -

דוד אמסלם: משפט אחרון.

<יזהר הס: לחברי הכנסת שנטשו את האולם כאשר התחלנו - - -

<קריאה: תיזהר בדבריך כי הוא חזר.

<יזהר הס: לא ,לא, חבר הכנסת, אני חייב לומר - - -

דוד אמסלם: רק שניה, יזהר, אני מבקש משפט אחרון, אני רוצה להתקדם בדיון.

<יזהר הס: לפני דקות אחדות התראיינו ברשת ב' חבר הכנסת בן צור ואנוכי, ואני חייב לומר שאני גם שמעתי מדבריו שם וגם כאן, כשהוא ישב וכשהוא אמר "אנחנו נגן על הרחבה הקיימת שתהיה אורתודוכסית בלבד", הוא צודק, גם אני הבנתי את העניין הזה.

<יזהר הס: אני יכול להגיד לך בעניין הזה: בן צור, סע.

<יזהר הס: זה רעיון טוב אבל רק משפט אחרון בעניין היציאה של מי שיוצא.

<יזהר הס: תראו, יש איזה חשש והחשש הגדול הוא ואני מבין אותו, שכאשר תוקם הרחבה של כלל ישראל המקום הזה יהמה אדם.

<יזהר הס: כאשר מר וגברת ישראלי ירצו לחגוג את בר או בת המצווה של בנם או בתם, הם יבואו למקום הזה כי הם ירצו לעמוד כמשפחה, גם אם הם לא רפורמים או קונסרבטיבים וזה - - -

<קריאה: אבל הרחבה - - -

דוד אמסלם: למה הם לא באים - - -

<יזהר הס: זה הפחד הגדול - - -

<קריאה: הם מפרידים - - -

דוד אמסלם: לא, לא, ברחבה השוויונית.

<קריאה: אין.

<קריאה: אין.

<יזהר הס: ברחבה השוויונית - - -

דוד אמסלם: לא, אנחנו דרכנו על הרמפה, לא?

<קריאה: לא, זה רחוק מהקיר, רחוק מהקיר.

דוד אמסלם: אתם רוצים עוד רחבה?

<יזהר הס: לא - - -

<קריאה: לגעת בקיר.

<יזהר הס: חבר הכנסת - - - ראש הממשלה במתווה החכם הזה - - - המאוזן הזה - - -

דוד אמסלם: מיקי - - - עוד דקה.

<קריאה: זו האמונה שלי, אני רוצה לנגוע בקיר.

דוד אמסלם: שניה, אני יכול - - -

<קריאה: מה זה לנגוע בקיר?

דוד אמסלם: רק שניה, דקה.

דוד אמסלם: יזהר, יזהר - - -

מיכל רוזין: אני מכבדת - - -

דוד אמסלם: יזהר, קח לך משפט אחרון בגלל שאני רוצה להתקדם.

מיכל רוזין: אני לא צריכה.

<יזהר הס: אני רוצה לומר לכל - - -

דוד אמסלם: בן צור, מיכל.

<יזהר הס: לכל אלה - - -

תמר זנדברג: כל כך דורשים כבוד מאתנו - - -

דוד אמסלם: תמר, תמר זנדברג.

תמר זנדברג: לא מכבדים את זה.

דוד אמסלם: תמר זנדברג.

דוד אמסלם: תמר זנדברג.

דוד אמסלם: תמר זנדברג, אני מבקש לא להפריע, בבקשה.

דוד אמסלם: משפט אחרון.

<יזהר הס: אני יהודי וציוני.

<יזהר הס: אני דור עשירי בירושלים.

<יזהר הס: אף אחד לא יגיד לי מה זה אותנטי ומה זה לא אותנטי.

<יזהר הס: ירושלים חשובה לי כמו לכל אחד מהיושבים פה.

<יזהר הס: אני יכול להגיד לכם שככל שתדירו אותנו כן נרבה וכן נפרוץ.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<יזהר הס: מדינת ישראל היא של כולנו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה, לא, לא, לא, לא, אני לא יכול יותר.

דוד אמסלם: אני עכשיו רוצה לשמוע עכשיו, יש לי כמה שאלות, משרד המשפטים פה?

<איגי פז: כן.

דוד אמסלם: זו שאלה אינפורמטיבית שדיברו עליה בסיור ואני רוצה לקבל עליה גם את המסמך.

דוד אמסלם: הרחבה עצמה, הרמפה, היא חוקית?

דוד אמסלם: יש לה היתר בניה?

<קריאה: מה קשור - - -

<איגי פז: לא, לא מספיק מכיר את הנושא הזה בשביל להתייחס.

דוד אמסלם: אז הייתי מבקש, תבדקו את זה ותשלחו לי לוועדה תוך שבוע.

דוד אמסלם: שלח לי אם יש היתר ואם אתם יכולים לתת לי אותו אז אני אשמח מאד.

<איגי פז: יש היתר אבל אני אתייחס - - -

דוד אמסלם: רוצה לראות אותו.

דוד אמסלם: אני אוהב לראות דברים, לראות שיש היתר בניה ואנחנו רוצים לבדוק אם ההליך הזה בעצם - - -

דוד אמסלם: איך ידעת שהם שסיימו לדבר?

דוד אמסלם: היה לך פה גוי של רפורמים?

דוד אמסלם: תמר, תמר זנדברג.

תמר זנדברג: שמעת אותם?

דוד אמסלם: תמר.

תמר זנדברג: אתה הישמשת מישהו - - -

דוד אמסלם: תמר זנדברג, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

תמר זנדברג: וידעת מתי - - - איך ידעת?

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותה.

<קריאה: זה - - - לחזור בתשובה, תיזהרי.

דוד אמסלם: מי זה הסדרן?

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא את תמר זנדברג.

דוד אמסלם: לגבי המשטרה - - -

<קריאה: כבר הוציאו אותך מהצד - - -

דוד אמסלם: אדוני, מפקד המחוז.

תמר זנדברג: סליחה, לא - - - יצאתי בעצמי.

דוד אמסלם: הייתי מבקש לשמוע ממך מה המצב הנוכחי היום בכותל, מבחינת סמכויות, גם האבטחה וגם הסדרנות ומה ההצעה שלך לשיפור העניין?

<יורם הלוי: האמת שרק אתמול או אפילו הבוקר חשבתי - - - בוועדה חשוב אבל אחרי השעתיים האלה אני הולך אחורה.

<יורם הלוי: אני חושב שיש פה ענין של מהות וזה בכלל לא קשור לענייני המשטרה, כי ענייני המשטרה מאד ברורים.

<יורם הלוי: אנחנו פועלים על פי החוק, על פי התקנות, על פי הכללים, על פי הנהלים, אנחנו לובשים מדים, הדברים מאד ברורים לנו.

<יורם הלוי: יודעים מתי כן להתערב, מתי לא להתערב, אם כי יש לנו הרבה מאד שיקול דעת, יש בדרך כלל שיקול דעת מאד מבצעי בעניין הזה.

<יורם הלוי: חבר הכנסת שאל אותי שאלה קודם, מאיפה באה ההחלטה ומה פתאום היא הגיעה רק עכשיו ולא הייתה קודם אז אני אולי בדקה אסביר מה היה לפחות בשנים האחרונות, רק נלך לשנה וחצי האחרונות.

<יורם הלוי: נתחיל בנשות הכותל, שהגיעו והתחילו או רק הודיעו שהן מגיעות, אז הייתה היערכות כלל מחוזית להגעה שלהן.

<יורם הלוי: הן התחילו בגן הפעמון.

<יורם הלוי: למעשה, אנחנו אבטחנו אותן לאורך כל הדרך.

<יורם הלוי: אני רוצה להגיד פה לכולם שמדובר בארבעים, חמישים ולעתים הרבה יותר שוטרים, שאבטחו אותן רק בתנועה שלהן עד לכותל, כך שכשהן הגיעו - - -

דוד אמסלם: כל כמה זמן היו עושים את התהלוכה הזו?

<יורם הלוי: קודם כל פעם בחודש, זה ומדי פעם גם יש תפילות כאלו ואחרות או בכלל הרצון שלהן להגיע וזה רק עד רחבת הכותל.

<יורם הלוי: ברחבת הכותל היינו מחלקים את רחבת הכותל למתחמים.

<יורם הלוי: מתחמים שבהם יש שוטרים שמאבטחים ואני מתאר לעצמי, כל אחד מדמיין איך התמונה הזאת נראית ברחבת הכותל, עשרות שוטרים שומרים על המעמד הזה ולמעשה זה גם אולי יצר את השקט.

<יורם הלוי: האם זה באמת מה שצריך לעשות?

<יורם הלוי: אני חושב שלא.

<יורם הלוי: לכן הגיעה ההחלטה שאומרת שאנחנו לא אמורים להתערב ברחבת הכותל.

<יורם הלוי: כל מה שקשור לביטחון ולסדר ומי שיגיד עכשיו את החוקים ויקריא לי אותם - - -

<שמואל רבינוביץ': זו החלטה שלי?

<שמואל רבינוביץ': רק שנבין.

<יורם הלוי: ההחלטה שלי - - -

<שמואל רבינוביץ': ההחלטה - - -

<יורם הלוי: זו לא החלטה, זה לחזור למקורות תפקידה של משטרת ישראל.

<יורם הלוי: מיקומה של משטרת ישראל - - -

דוד אמסלם: זו הבנת המשטרה את תפקידה.

<יורם הלוי: לכן - - -

דוד אמסלם: מפקד המחוז, לטובת העניין.

דוד אמסלם: זו - - - של מפקד המחוז להחליט - - -

<יורם הלוי: החלטה שלי אומרת - - -

<קריאה: רוצה לדעת - - -

<יורם הלוי: אני אומר, זו החלטה שלי שאומרת שתפקיד המשטרה הוא לא לרדוף אחרי אף אחד ולא למנוע ממנו לעשות את מה שהוא צריך לעשות, כל זמן שהוא לא מפר את הסדר, הוא לא גורם בטחוני מפריע, הוא לא פוגע באנשים אחרים ואף אחד לא מתלונן בעניין הזה, בסדר?

<יורם הלוי: לגבי הכניסה לכותל ופה הדברים ברורים, הם כתובים.

<יורם הלוי: שוב, אני חוזר למקורות.

<יורם הלוי: הדברים ברורים.

<יורם הלוי: אחריות רחבת הכותל היא של רב הכותל והמקומות הקדושים.

<יורם הלוי: הדברים מאד ברורים, מה מותר, מה אסור, מה כן ומה לא.

<יורם הלוי: לכן, כמו כל דבר ובטח באירוע כזה, שיש צורך לאזרח שהוא נמצא בבעיה או שהוא לא מצליח למלא את תפקידו על פי הסמכויות שלו, הוא קורא למשטרה ואז אנחנו מתערבים במקומות האלה.

<יורם הלוי: אנחנו לא מתערבים במקומות שלא צריך להתערב.

<יורם הלוי: אם אני אכנס לאירוע הזה, לו הייתה בקשה שאומרת: אתם תעזרו לנו למנוע את הכניסה, אני מניח שהיינו מסייעים אבל זה לא נאמר ואני לא נכנס לעניין הזה, זה ענין של - - -

דוד אמסלם: לא של המשטרה.

<יורם הלוי: תסכמו ותגידו מה צריכים לעשות, אנחנו נדע - - -

<קריאה: אדוני - - -

<קריאה: כשמפעילים אלימות - - -

מיכל רוזין: כשמכים אותם - - -

<קריאה: הבקשה מהסדרנים - - -

<קריאה: לא, הוא לא - - -

<קריאה: רגע - - -

<קריאה: הוא לא.

<קריאה: מסדרני הכותל.

מיכל רוזין: אני אומרת לך שהוא לא.

מיכל רוזין: האם כאשר מופעלת אלימות נגד נשות הכותל, או בשבוע שעבר נגד הרפורמים והקונסרבטיביים, האם התערבתם או שהשארתם לסדרני הכותל?

<יורם הלוי: אני אענה לך.

<יורם הלוי: קודם כל - - - טענות משני הצדדים כך שכבר היינו בסדר - - -

מיכל רוזין: שאלתי אותך שאלה עניינית.

דוד אמסלם: דקה, דקה, דקה, מיכל, שאלת אותו הוא יענה.

<יורם הלוי: והיה ויש אלימות מהעיניים שלי, לא מהעיניים שלך, יש לי שיקול דעת, אני מחליט באותו רגע, אני נמצא שם, אני עושה את זה כל השנה, כל ימות השנה ואני אעשה את זה עוד הרבה מאד שנים, עם הרבה מאד החלטות, כולל ההחלטה הזאת.

<יורם הלוי: לכן זה מהעיניים שלנו, לא מהעיניים שלכן - - -

מיכל רוזין: אין בעיה, לא ענית.

מיכל רוזין: האם אתם מתערבים כשאתה בעיניים שלך מזהה אלימות?

<יורם הלוי: בהחלט.

מיכל רוזין: אתה מתערב?

<יורם הלוי: חד משמעית אני מתערב.

<יזהר הס: שוטריך לא התערבו.

<יורם הלוי: חד משמעית אני מתערב אבל אני אומר את זה מהעיניים שלי - - -

<קריאה: גם באלימות?

דוד אמסלם: חבר'ה, חבר'ה, חבר'ה.

דוד אמסלם: אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: דקה, דקה, דקה, דרך אגב, כשמפעילים על מישהו אלימות, בדרך כלל, שניה, סדרן לפי תפיסתי לא קם בבוקר ומתחיל להרביץ לאנשים אלא כנראה מישהו הפעיל אלימות עליו והוא היה צריך להגן.

דוד אמסלם: בבקשה.

מיכל רוזין: לא, הגיעו אנשים - - -

דוד אמסלם: שניה, דקה, רק שניה, נכון, כשהם אמרו לך אולי לא להיכנס עם ספרי תורה - - -

<יזהר הס: לא, לא, לא.

מיכל רוזין: לא, אמרו - - -

דוד אמסלם: יכול להיות - - -

מיכל רוזין: אזרחים - - -

דוד אמסלם: אני לא שם כרגע.

דוד אמסלם: כבוד הרב, אני לא שם.

דוד אמסלם: נתתי לכם את זכות הדיבור, נגמר הפרק הזה, עכשיו אני עם מפקד המחוז.

<יורם הלוי: אני אומר באופן חד משמעי, ברגע שמתבצעת אלימות ואנחנו רואים אלימות ולא משנה מאיזה צד ואין לנו שום כיוון לבחור אף צד – אנחנו מתערבים.

<יורם הלוי: גם באירוע הזה הייתה אלימות או ניסיון של אלימות מסדרני הכותל וגם אותם מעט הרחקנו והעסק הזה נשמר.

<יורם הלוי: אני רוצה לומר משפט על הסמכויות.

<יורם הלוי: סמכויות הסדרנים הן להיות אחראים על הסדר ברחבת הכותל.

<יורם הלוי: כל מי שמפר – אנחנו נמצאים שם.

<יורם הלוי: זה לא שעכשיו מישהו צריך לקרוא 100 ואנחנו נהיה תוך שעה, אנחנו שם.

<יורם הלוי: לכן יש סמכויות ברורות מאד בחוק, למה הם מסוגלים ומה הם לא מסוגלים.

<יורם הלוי: זה לגבי העניין הזה - - -

יעקב אשר: אבל מה קורה אם הם לא מסוגלים בגלל - - -

<יורם הלוי: אנחנו שם, אנחנו שם.

דוד אמסלם: מה שהוא אומר - - -

<קריאה: בחלק הצפוני - - -

דוד אמסלם: משה, יעקב, הוא אומר פשוט, אני אסביר.

דוד אמסלם: הוא אומר דבר מאד פשוט.

דוד אמסלם: יש סדרן, יש שוטר.

דוד אמסלם: סדרן עושה סדרנות והשוטר - - -

<קריאה: כמו פקח.

דוד אמסלם: והשוטר אחראי על הסדר הציבורי.

דוד אמסלם: אם מתפתח אירוע לכלל אלימות שהשוטר חושב שזו אלימות אז הוא פועל אבל לא משאיר את העבודה לסדרן.

יעקב אשר: אבל אדוני, אם הסדרן על פי חוק אחראי על הסדר במקום - - -

דוד אמסלם: הסדרן, הסדרן.

יעקב אשר: המשטרה צריכה לסייע לו.

דוד אמסלם: אבל המשטרה, שניה, דקה, דקה, דקה אני אתן את הדוגמה.

דוד אמסלם: למשל, אני אסביר.

דוד אמסלם: למשל, כשיש - - -

יעקב אשר: אחרת - - - הזמינו אתכם לפה.

דוד אמסלם: רק שניה.

דוד אמסלם: רק שניה.

דוד אמסלם: יעקב, אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אני אתן לך דוגמה ואז נתקדם.

דוד אמסלם: כמובן עם אלף אלפי הבדלות.

דוד אמסלם: נגיד שבכניסה לקולנוע יש שוטר וסדרן ואסור לאכול פופקורן בקולנוע.

דוד אמסלם: השוטר לא בא ומסביר על הפופקורן אבל, אם כתוצאה מהוויכוח תתפתח אלימות אז השוטר פועל בזווית הזו.

דוד אמסלם: זו הכוונה שם.

יעקב אשר: אל תכניס את הפופקורן, הוא לא שם - - -

דוד אמסלם: עוד לפני האלימות.

יעקב אשר: השוטר - - עוד לפני האלימות.

דוד אמסלם: בבקשה.

יעקב אשר: לעזור להם לעשות את עבודתם.

דוד אמסלם: בבקשה, הממ"ז.

<יורם הלוי: לנו זה מאד ברור, אני לא רואה פה שום מקום לוויכוח לפחות לא מבחינתנו, בהוראות שאני נותן לשוטרים.

<יורם הלוי: לגבי סוגיית הכותל כמקום שכל אחד שדיבר הראה אותו כמקום הכי קדוש, רציתי להעלות את סוגיית האבטחה.

<יורם הלוי: הכותל הוא אולי המקום הכי חשוב, הכי מכובד, מגיעים אליו מיליוני אנשים אבל רמת האבטחה שלו היא אולי בין הנמוכות שיש.

<יורם הלוי: לא יודע כמה יודעים שרמת האבטחה שלו דומה לשמירה בקניון או בחניון של מקום, זו אותה רמת אבטחה.

<יורם הלוי: אנחנו מבקשים להעלות את רמת האבטחה - - -

דוד אמסלם: כשאתה מדבר אתי על רמת אבטחה, זה גם בשכר שלהם ובכל התנאים?

<יורם הלוי: תראה, אפשר לתת פה דוגמאות.

<יורם הלוי: השכר שמקבל אותו מאבטח הוא 35 שקלים.

<יורם הלוי: יש הרבה מקומות להשוואה והוא נמצא אחרון בשרשרת השכר.

<יורם הלוי: לכן אי אפשר להביא לשם מאבטחים ברמת איכות גבוהה עם הכשרות, עם שיקול דעת.

<יורם הלוי: תראה את ההופעה שלהם.

<יורם הלוי: אני חושב שכולם יסכימו, בכותל צריכים לעמוד מאבטחים עם חליפות, מקום שאפשר להיכנס אליו בכבוד ולראות שם מישהו שהוא מאבטח וסדרן ושוטר - - -

דוד אמסלם: שיכבד את המקום.

<יורם הלוי: שיכבד את המקום.

<יורם הלוי: לכן הסוגיה היא פה, אני מניח שהיא על שולחנך ואני אשמח אם מכל הדיון הזה, במה שקשור למשטרה יהיה מישהו שיגיד שצריך לשנות את רמת האבטחה - - -

<קריאה: אתה יותר מפוליטיקאי.

<יורם הלוי: כי אנחנו - - - גם על המקום הזה.

<קריאה: אשכרה.

<יורם הלוי: זה יהיה הישג - - -

<קריאה: על הבוקר הוא אמר לי שהוא יותר טוב ממך.

דוד אמסלם: רק שניה.

<יורם הלוי: יהיה מבחינתנו הישג מרשים.

<יורם הלוי: לגבי הכללים, הכלל הוא מאד ברור.

<יורם הלוי: אנחנו עובדים עם רב הכותל.

<יורם הלוי: אנחנו עובדים בצורה מסונכרנת וזה לא האירוע היחיד.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: רשות העתיקות.

דוד אמסלם: רשות העתיקות פה?

<יובל ברוך: יובל.

דוד אמסלם: אנחנו היום היינו על הרחוב ההרודיאני, מעליו.

דוד אמסלם: אני מבין שיש לכם גם תכנית להמשיך ולחפור.

<יובל ברוך: נכון למציאות הארכיאולוגית, השטח - - -

דוד אמסלם: אני מדבר על - - -

<יובל ברוך: חפור, ברחוב ההרודיאני בוודאי שאין צורך יותר בחפירות.

<יובל ברוך: המקום הוא בשימור.

דוד אמסלם: האם באופן בסיס יש לכם עוד אתרי חפירות שאתם מקימים עליהם רמפות לצרכים אחרים?

<יובל ברוך: פגיעה באתרים ארכיאולוגים היא לא דבר שהוא חדש, היא לא דבר הכי מבורך, כל ארכיאולוג ובכלל כל מבקר וכל מתעניין ירצה שהאתר יהיה חשוף.

<יובל ברוך: זה דבר שהוא מקובל בוודאי בעיר חיה, בעיר נושמת, בערים היסטוריות, לא רק בארץ, זו לא הדוגמה היחידה.

<יובל ברוך: צריך לעשות את זה בשום שכל, כמובן בהתאם להוראות החוק אבל זו לא חדשה.

<קריאה: אין מניעה, בקיצור.

<יובל ברוך: אין מניעה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

<קריאה: הדיון הזה - - -

דוד אמסלם: תראה, אני בדיון הזה כבר משעה תשע.

דוד אמסלם: עוד מעט שעה אחת.

דוד אמסלם: אני חייב לסכם אותו בגלל שהייתי צריך לסיים אותו בשתים עשרה ויש פה ישיבה עוד מעט.

דוד אמסלם: אני רוצה ברשותכם לתת לרב הכותל לומר עוד כמה משפטים ואני אסכם את הדיון.

<שמואל רבינוביץ': אני שמעתי פה דברים מאד קשים.

<שמואל רבינוביץ': לצערי הגדול אני מרגיש שאני המבוגר האחראי היחיד שמנסה לנהל את מה שקורה בכותל המערבי מול קבוצות קיצוניות שמנסות להבעיר את השנאת חנם כמו שאמר מיקי בכותל המערבי.

<שמואל רבינוביץ': כמו שאמרת, זה תפקיד לא קל.

מיקי לוי: לא מקנא בך.

<שמואל רבינוביץ': ואני חושב שהגיע הזמן שכולם ייקחו קצת פסק זמן.

<שמואל רבינוביץ': לא קרה שום דבר אם בכמה ראשי החודשים הקרובים ייקחו על עצמן התנועות ונשות הכותל לעשות את מנהגן במקום אחר, או בחפירות הדרומיות או בכל מקום שהם ינהגו, כדי שיחפשו איזושהי דרך להחזיר את הכותל לשפיות, לאהבת חינם.

<שמואל רבינוביץ': זה התפקיד, זו השליחות של כולנו.

<שמואל רבינוביץ': אם נדע להתגבר על עצמנו אני מאמין שהכותל יחזור חזרה למקום מאחד.

גלעד קריב: אתה עומד מאחורי - - -

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רבותי, תודה רבה לכולם ואני ברשותכם - - -

<קריאה: הצעה, אדוני.

גלעד קריב: אם הוא עומד - - -

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם.

דוד אמסלם: קודם כל אני מודה לכולם על ההשתתפות בסיור.

דוד אמסלם: קודם כל נושא ראשון אני דווקא רוצה להתחיל עם הנושא שהעלה הממ"ז.

דוד אמסלם: אני לוקח על עצמי לכנס ישיבה של עבודת מטה מסודרת אצלי, בהשתתפות הממ"ז והצוות המקצועי של המשטרה, רב הכותל, אני אביא גם את משרד הדתות ומשרד האוצר, על מנת לבחון את כל סוגיית האבטחה והתקציבים, בגלל שאני מסכים אתך שבמקום הכי חשוב לטעמי - - -

<קריאה: רק דיון - - -

דוד אמסלם: הוא יודע שבדרך כלל, כשאני נכנס לנושאים אני בדרך כלל לא עוזב אז כדאי לשלם מאשר להמשיך להתווכח.

דוד אמסלם: זה כדי לשדרג את כל סוגיית הכניסה.

דוד אמסלם: בנושא הזה באמת אין מספיק מכובדות למקום.

דוד אמסלם: בכל בית מלון שאני בא אליו זה נראה קצת שונה ולחזות יש גם משמעות מבחינתנו.

מיקי לוי: המדינה מסבסדת את השמירה ברובע המוסלמי ירושלים, אם אתה תיקח את אותם מאבטחים - - -

דוד אמסלם: אתה צודק.

נחמן שי: אתה אומר שהכותל לא מאובטח - - -

דוד אמסלם: מה שהוא אמר והייתה לי שיחה מקדימה אתו הוא שאין מספיק כוח אדם והאיכות באה עם השכר.

דוד אמסלם: השכר נמוך ולכן אנשים שהם ברמה קצת יותר גבוהה, רמה אבטחתית וייצוגית - - -

דב חנין: ברור.

<קריאה: במוצאי שבת, לדוגמה, המשטרה נאלצה לסגור שני שערים כי לא היו מאבטחים.

<קריאה: זה דבר נורא.

דוד אמסלם: נכון, תודה.

דוד אמסלם: לגבי הנושא השני שאמרתם, אני מבקש לפרוטוקול לקבל ממשרד המשפטים את חוות הדעת שלהם בנושא של היתר הבניה וגם את הסוגיה של רשות העתיקות.

דוד אמסלם: עד כמה שאני יודע הרבה פרויקטים במדינת ישראל לא מתקדמים ויש הפסדים של מאות מיליוני שקלים ומעבר לכך, כשמדובר ברשות העתיקות עם עתיקות כאלו ואחרות, בוודאי כשמדובר בנושא של הרחוב ההרודיאני.

דוד אמסלם: לדעתי זה האזור כמעט הכי חשוב בירושלים, גם בנושא של העתיקות עצמן.

דוד אמסלם: תראו, לגבי הנושא של בג"ץ, האמת היא שאני התייחסתי לסוגיה הזאת לא בהיבט של החרדים בכלל.

דוד אמסלם: בהיבט הזה, הם לא אפוטרופוסים של הכותל, צריך להבין.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד עוד משהו, רגע, זה מפריע לי.

דוד אמסלם: רוב המתפללים בכותל לדעתי, בכלל אנשים לא דתיים.

דוד אמסלם: עם ישראל בכללותו.

דוד אמסלם: הוא מגיע לכותל, זו חוויה בעיקר דתית.

דוד אמסלם: אתה בא לכותל להתחבר בקטע הרוחני שלך ולכן אני רואה את זה בעיקר כמקום דתי, לא רק היסטורי.

דוד אמסלם: אני לא בא לבדוק איזשהו אתר עתיקות אלא למקום דתי ולכן יש לו כללים.

דוד אמסלם: אני לא קובע את הכללים.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי קודם, מבחינתי, ההלכה קבעה בזמנו את הכללים.

דוד אמסלם: יש רב הכותל ואפשר להתווכח אתו, הכול טוב ויפה.

דוד אמסלם: כשמגיעים לכותל נוהגים לפי הכללים, גם אם לא מסכימים אתם.

<קריאה: ה"שולחן ערוך" קבע, ה"שולחן ערוך" קבע "הכול עולים- - - גם אישה, גם קטן".

דוד אמסלם: נכון, את חיכית כל הדיון הזה כדי להגיד את המשפט הזה.

<קריאה: את ההלכה.

דוד אמסלם: תביני.

דוד אמסלם: אני איד לך משהו לפני שאת יוצאת.

דוד אמסלם: זו בדיוק האלימות שאני מתעב.

דוד אמסלם: הרי אתם באים באצטלה של אנשים נאורים.

דוד אמסלם: את התפרצת פה, ידעת שאני לא נותן לך אבל זו בדיוק האלימות.

<קריאה: לצטט מההלכה - - -

דוד אמסלם: בבקשה, אני מבקש לצאת.

דוד אמסלם: לכן אני אומר ולכן אני מתחבר ולכן אני יזמתי את הדיון.

דוד אמסלם: דרך אגב, את הדיון יזמתי בגלל שאני ראיתי את האלימות.

דוד אמסלם: אני לא בדקתי ובחנתי איך היא התחילה אבל אני ראיתי אלימות של אנשים שמחזיקים ספרי תורה, שהם גם מפעילים אלימות - - -

<קריאה: אלימות נגד זה נקרא.

דוד אמסלם: תראה, תמיד זה מתחיל כשמישהו מפעיל והשני, שזה התפקיד שלו, מגיב.

דוד אמסלם: הסדרן הרגיש שהוא צריך להגיב.

דוד אמסלם: אולי לא הגיב נכון, אולי כן הגיב נכון אבל ברור - - -

<יזהר הס: החרדים שהטיחו אותי אפים ארצה - - -

דוד אמסלם: אתה מפריע לי, אני נתתי לך לדבר ופה לא מדברים כשאני מסכם.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שאלימות היא אלימות ואסור להפעיל במקום הזה אלימות, גם בגלל שלא מפעילים אלימות במדינת ישראל, על אחת כמה וכמה לא ברחבת הכותל ועל אחת כמה וכמה לא כשמביאים עוד מנהיגים יהודים ורוצים לצלם איזושהי אלימות.

דוד אמסלם: מה שאמרתם "שלא יראו באמריקה".

<קריאה: ממש לא - - -

דוד אמסלם: עכשיו לגבי האמריקאים.

דוד אמסלם: אני מכבד את כל היהודים בעולם ובוודאי שבכללם את כל היהודים האמריקאים.

דוד אמסלם: כל יהודי בעולם הוא אח שלי אבל זה לא קשור לסוגיה.

דוד אמסלם: רוב היהודים בארץ ישראל הם אורתודוכסים.

<קריאה: רוב היהודים בישראל הם חילונים.

דוד אמסלם: שניה, דקה.

דוד אמסלם: התפיסה לא דתית אבל התפיסה שלהם היא אורתודוכסית - - -

<קריאה: מי אמר?

דוד אמסלם: אני ככה חושב, בדיוק כמו שלא ספרתי את החצי מיליון שלך, דקה, דקה, לכן אני, כמו שאתה אמרת שבארצות הברית רובם רפורמים ולא שאלתי אותך מי אמר אז אני קובע את זה כנתון.

דוד אמסלם: לכן הכללים שלנו כאן, גם אם הם משפיעים על אמריקה, אחלה, אנחנו לא קובעים ליהודים באמריקה איך להתנהג שם.

דוד אמסלם: שיתנהגו שם לפי הבנתם.

דוד אמסלם: לפני שאני אציע את ההצעה אני רוצה להקריא לכם משהו.

דוד אמסלם: יש פה איזשהו מסמך שנתן לי אותו אחד מחברי הכנסת, מבחינתי הוא מרתק אז הייתי רוצה להקריא לכם אותו.

דוד אמסלם: המסמך הוא של הכנסת הששית, ועדת הפנים.

דוד אמסלם: הצעה לסדר שהתרחשה ב-23.6.68, על ידי מי שהיה יושב ראש הוועדה, חבר כנסת שאני לא הכרתי אותו, מרדכי סורקיס, ממפלגת "העבודה" כנראה והפלא ופלא, זה בדיוק היה הדיון בוועדה.

<קריאה: נכון.

דוד אמסלם: לגבי הסוגיה "כוונת משרד הדתות למנוע תפילה של יהודים רפורמים ליד הכותל".

דוד אמסלם: בדיוק הסוגיה ואני רוצה להקריא לכם את ההחלטה שנתקבלה אז.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא ניהלו אותה ליכודניקים, לא חרדים, החרדים אז היו מיעוט בכלל, המשלה הסתדרה בלי חרדים - - -

<קריאה: הם עדיין, לא?

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אף אחד לא לחץ על הממשלה - - -

<יזהר הס: השר זרח ורהפטיג.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אני אקריא לכם.

דוד אמסלם: "ועדת הפנים סבורה שדפוסי התפילות בכותל המערבי קבועים ועומדים מזה דורות ולפיהם מקובל היה בעבר ונהוג גם היום לקיים הפרדה בין המתפללים הגברים והנשים.

דוד אמסלם: ב.

דוד אמסלם: גם אם לא הייתה קבועה הייתה מחיצה ברחבת הכותל.

דוד אמסלם: לא היה נראה שהייתה קיימת תפילה אחרת מאשר זאת שנערכה במשך דורי דורות.

דוד אמסלם: " כותב את זה אדם לא דתי.

דוד אמסלם: "ג.

דוד אמסלם: משום כך רצוי לא להרבות מחלוקת בנושא אלא לשמור על הנהלים הנוהגים תוך כבוד מרבי למקובל והנהוג במסורת ישראל.

דוד אמסלם: ד.

דוד אמסלם: לפיכך, סבורה הוועדה שהתפילה של באי הכנס בקרבת הכותל יכולה להתנהל בלא לפגוע בנ"ל.

דוד אמסלם: הוועדה מציינת בסיפוק את היוזמה לקריאה לתקינות של היהדות המתקדמת בישראל וכן סיוע הממשלה" לא חשוב, זה לא קשור.

<קריאה: אבל זה - - -

דוד אמסלם: לא, לא קשור.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב ראש.

זאב בנימין בגין: אנחנו כבר אחרי זה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת בגין, אתה אחרי זה, אני עוד לא.

דוד אמסלם: שניה, דקה.

דוד אמסלם: אני יושב ראש הוועדה כאן ואני סוברני להחליט איזה סיורים אני עושה ואיך אני מתייחס, בדיוק כמו כל אחד אחר כאן.

דוד אמסלם: גם לי יש את הזכות להגיד את העמדה שלי.

דוד אמסלם: גם לי מותר.

דוד אמסלם: אני מתחבר לכל מה שקראתי פה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא ביטא מסורת יהודית בת שלושת אלפים שנה.

יעקב אשר: זה בתוך - - -

דוד אמסלם: שניה, דקה, ולכן, אני רוצה לקרוא לראש הממשלה לבחון שוב את מתווה הכותל.

דוד אמסלם: אני לא מאמין בו, אני חושב שצריך לעשות חזרה למסורת ישראל, למה שהיה בדיוק כפי שהקראתי עכשיו.

דוד אמסלם: אני חושב שזה יוריד את המחלוקת.

דוד אמסלם: עצם העניין שהוא מעלה את זה, זה הפוטנציאל הנפיץ.

דוד אמסלם: ואני חושב, עם כל הכבוד ליהודים האמריקאים, כבודם במקומם מונח, הם לא אמורים להשפיע עלינו כאן וגם אם הם ייעלבו זה בסדר, לא קרה כלום.

דוד אמסלם: הם לא עושים לנו טובה.

דוד אמסלם: לכן אני קורא לראש הממשלה לבחון חזרה את המתווה, לבטל אותו ולחזור חזרה למה שהיה עד היום בגלל שאני חושב - - - וזו בעצם הקריאה שלי לראש הממשלה בעניין.

גלעד קריב: אדוני, זו לא החלטת ועדה, נכון?

גלעד קריב: זו החלטת היושב ראש.

דוד אמסלם: תקשיב, זו הדעה שלי.

גלעד קריב: בסדר רק להבהיר.

דוד אמסלם: אני לא צריך להבהיר לך כלום.

גלעד קריב: אתה לא צריך.

דוד אמסלם: אני אמרתי את העמדה שלי.

דוד אמסלם: אני קורא לממשלה, לראש הממשלה שלי, לפעול בעניין זה בגלל שאני חושב שמהרגע שהוא נכנס התחילו המחלוקות.

דוד אמסלם: אם היינו חותכים את העניין והייתם באים כמוני לכותל להתפלל בדיוק כמו כל יהודי אחר, לא הייתה בעיה.

<קריאה: מה זה "כל יהודי אחר"?

<קריאה: מה זה "כל יהודי אחר"?

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.