הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 43, 2017-02-27 13:30

מכלוף מיקי זוהר: בוקר טוב.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתכבד לפתוח את הדיון בוועדה לצדק חלוקתי ושוויון חברתי.

מכלוף מיקי זוהר: היום אנחנו מדברים על הצגת מודל הוליסטי לקידום תלמידים וצמצום פערים בחינוך הבלתי פורמאלי בשכונות פריפריאליות.

מכלוף מיקי זוהר: אני אמרתי לא מעט פעמים במסגרת הדיונים בוועדה, שחלק מהשיטה או מהדרך שאנחנו צריכים לנקוט בה, על מנת לעזור לילדים בפריפריה, להוציא ילדים מהפריפריה מהעוני, אז את הדרך הזו אנחנו צריכים לעשות גם באמצעות החינוך הפורמאלי, אבל הרבה באמצעות החינוך הבלתי פורמאלי.

מכלוף מיקי זוהר: כי לילדים מן הסוג הזה שאנחנו מדברים עליהם, ילדים חלשים, אין את הכלים להגיע לחינוך בלתי פורמאלי, בגלל שבסופו של דבר, בדרך כלל מי שמממן את החינוך הבלתי פורמאלי ברוב המקרים זה ההורים, מכספם הפרטי ולא המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אנחנו מגיעים למצב שאותם ילדים לא זוכים לחינוך בלתי פורמאלי, ואז הם מתחילים את חייהם בפיגור, לעומת ילדים שיש להם את הכלים הכלכליים באמצעות ההורים שלהם להגיע לשם.

מכלוף מיקי זוהר: לכן רצינו לערוך את הדיון הזה, לראות את המתווה הזה ומקווים לראות מתווה כזה מעניין, שאולי נוכל לנסות ולקדם אותו בכל מקום שרק אפשר.

מכלוף מיקי זוהר: אז מי יציג לנו את זה?

<שגיא אבודרהם: אז אני שגיא אבודרם, אני מנהל מתנ"ס שכונת דורה בנתניה.

מכלוף מיקי זוהר: הייתי שם לפני כמה ימים בניחום אבלים.

<שגיא אבודרהם: בדורה?

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: הייתי בניחום אבלים קצר של בני משפחה.

מכלוף מיקי זוהר: גם מרים הייתה שם.

<שגיא אבודרהם: אני מקווה שניפגש בדורה בנסיבות הרבה יותר טובות.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

<שגיא אבודרהם: המודל הוא מודל באמת הוליסטי, שעוטף את הילדים 24/7.

<שגיא אבודרהם: המודל עובד, הוא קיים.

<שגיא אבודרהם: זו השנה השנייה שלו, כשהמטרה באמת לעטוף ולבנות תכנית אישית לכל ילד, אבל לא רק המתנ"ס לבד.

<שגיא אבודרהם: המתנ"ס לבד לא יכול.

<שגיא אבודרהם: בלי החיבור של בית הספר, בלי החיבור של ההורים, בלי החיבור של כל המערכות שילד נעזר בהן לאורך כל היום, אם לא כולם מרושתים לאותה תכנית אחד, שאנחנו כמתנ"ס מרכזים את זה ומבינים לעומק בדיוק איפה הוא נמצא, זה לא יכול לעבוד.

<שגיא אבודרהם: התכנית מאד פשוטה.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נראה.

<שגיא אבודרהם: אנחנו נתחיל מהחזון, נתחיל דווקא מהסוף.

<שגיא אבודרהם: דורה 2030 – מבחינתנו בדורה 2030, אם כבר ביקרת כבר השבוע, אז אתה יודע לחלק את זה לבד, הושקה האוניברסיטה הראשונה בשכונת דורה.

<שגיא אבודרהם: 84% מצעירי השכונה הם בעלי מקצועות חופשיים בעמדות ניהול.

<שגיא אבודרהם: מספר תושבי השכונה גדל ל-30,000 וזה הנושא שלנו.

<שגיא אבודרהם: קמפוס קהילתי, הוליסטי.

<שגיא אבודרהם: מתחם חינוכי מגיל הרך ועד השכלת מבוגרים.

<שגיא אבודרהם: הקמפוס מייצר קשת רחבה של שירותים קהילתיים בחינוך הפורמאלי והבלתי פורמאלי, תוך יצירת שותפויות במעגל הקהילתי.

<שגיא אבודרהם: הנתון האחרון הוא ש-54% מתושבי השכונה במעמד סוציו אקונומי בינוני ומעלה.

<שגיא אבודרהם: זה החזון 2030.

<שגיא אבודרהם: המציאות של היום – דורה 2017 – יש לנו כ-2,000 בתי אב שמתגוררים בשכונה, מתוכם 600 בנות העדה האתיופית.

<שגיא אבודרהם: מרבית השכונה הם ממעמד סוציו אקונומי בינוני ומטה.

<שגיא אבודרהם: כ-54% מכלל המשפחות מטופלות בשגרה על ידי אגף הרווחה, שזה נתון מאד מאד קשה.

<שגיא אבודרהם: זאת אומרת זה ילד אחד קשה, ילד אחד לא.

<שגיא אבודרהם: זה הנתון.

<שגיא אבודרהם: זאת אומרת 50% - חצי מהתושבים שלנו – מטופלים באגף הרווחה העירוני.

מכלוף מיקי זוהר: לא, זה הרבה יותר, כי 54 משפחות, זה אומר שמשפחה כן, משפחה לא.

<שגיא אבודרהם: נכון, תלוי בכמויות.

מכלוף מיקי זוהר: ובדרך כלל המשפחות במצב סוציו אקונומי נמוך הן מרובות ילדים.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שרוב הילדים בדורה, הרוב הגדול שלהם אפילו, הם מטופלים ברווחה.

מכלוף מיקי זוהר: הרוב הקטן לא.

מכלוף מיקי זוהר: כי בדרך כלל במצב סוציו אקונומי נמוך המשפחות פחות מרובות ילדים.

מכלוף מיקי זוהר: הוא יותר גבוה בדרך כלל.

<שגיא אבודרהם: הנתון האחרון שמבחינתנו הוא מאד קשה, של 72% מכלל בני הנוער בגילאי 17, לא זכאים לתעודת בגרות מלאה.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר להניח בצורה הגיונית שמרבית הילדים האלה גם לא זוכים לחינוך בלתי פורמאלי, אלא אם כן יש את הנושא שהעירייה עושה, אבל ההורים לא יכולים להרשות לעצמם חינוך בלתי פורמאלי לילדים.

<שגיא אבודרהם: הנתון הזה מבחינתנו הוא מאד פשוט ואפשר להסביר אותו.

<שגיא אבודרהם: יש באמת העדר של סנכרון הוליסטי חינוכי בין כל הגורמים.

<שגיא אבודרהם: דרכי ההוראה היום במסגרות התמיכה שיש שם בבתי הספר בחינוך הפורמאלי, לא מספיקות והן לא מספקות ונותנות באמת את המענה הראוי לכל ילד בשכונה וכתוצאה מזה יש מספר לא מבוטל של ילדים ובני נוער ובנות נוער שנושרים ממערכת החינוך הפורמאלית בצורה גלויה או סמויה.

<שגיא אבודרהם: תלוי גם באיזה שהוא שלב.

<שגיא אבודרהם: גם בגל היסודי עדיין יש ילדים שנושרים מתוך מערכת החינוך וזה סמוי ולזה מתלווים כמובן הקב"סים וכדומה.

<שגיא אבודרהם: מבחינתנו זה נתון מאד קשה.

<שגיא אבודרהם: זה לא שאפשר לעבור עליו לסדר היום.

<שגיא אבודרהם: יש ילדים בכיתה ב' שלא מגיעים באופן סדיר לבתי הספר ויש איזו שהיא נורמה שזה בסדר.

<שגיא אבודרהם: אנחנו יכולים לספוג את זה והדף יכול לספוג הכל.

<שגיא אבודרהם: למרכז הלמידה שלנו יש המון שותפים.

<שגיא אבודרהם: כמובן עיריית נתניה, שיש איזה שני אגפים ששותפים, שזה מינהל חינוך והאגף השני זה אגף רובעים ושכונות, שאורנה רג'יניאנו יושבת איתנו כאן, שאי אפשר לזוז בלי הרשות.

<שגיא אבודרהם: הגוף השלישי כמובן זה החברה למתנ"סים, כשיושבת לצידי ריקי ברק, מתוך החברה.

<שגיא אבודרהם: היא המנחה המחוזית שלנו.

<שגיא אבודרהם: הם מלווים אותנו, את כל התהליך הזה, בשביל להבין איך אפשר לפצח את הדבר הזה.

<שגיא אבודרהם: יש פה איזה שהוא נתון שקשה מאד לפצח.

<שגיא אבודרהם: בחמש השנים האחרונות נסגרו בדורה שני בתי ספר יסודיים בגלל רמת לימודים מאד מאד מאד נמוכה.

<שגיא אבודרהם: אחד זה הממלכתי דתי, שנסגר עקב 95% תלמידים בני העדה האתיופית; ובית הספר השני בגלל אי רישום של תלמידים.

<שגיא אבודרהם: זה שני בתי הספר היסודיים היחידים שהיו בשכונה ושניהם נסגרו.

<שגיא אבודרהם: במקביל נפתח גם בית ספר קמפוס דורה לאומנויות, שהוא יושב היום בתוך המתנ"ס, הוא של משרד החינוך, אחרי איזו שהיא דרישה של התושבים להקים בית ספר אחד איכותי.

<שגיא אבודרהם: אחד איכותי.

<שגיא אבודרהם: משרד החינוך וגם הרשות נענו לבקשה.

<שגיא אבודרהם: אז יש היום איזה שהוא פרטנר בתחום היסודי, אבל יש עדיין דור שלם של ילדים שלא לומדים בכלל בשכונה.

<שגיא אבודרהם: חיי החברה שלהם לא מתנהלים בשכונה.

<שגיא אבודרהם: בתי הספר שלהם לא בשכונה.

<שגיא אבודרהם: הם כל בוקר מוסעים החוצה וזה נתון שהוא בכלל.

<שגיא אבודרהם: 400 ילדים כל בוקר מוסעים החוצה מתוך השכונה שלהם.

<שגיא אבודרהם: במקום לעשות אינטגרציה החוצה, בואו נעשה אינטגרציה הפוכה.

<שגיא אבודרהם: נביא את החזק כלכלי לתוך השכונה שלנו, שיישב אצלנו בפנים.

<שגיא אבודרהם: זה איזה שהוא רצון שלנו שבאמת יהיה איזה שהוא שינוי בתוך השכונה.

<שגיא אבודרהם: אז מרכז הלמידה אצלנו קם בעקבות לחץ מאד גדול של הורים, שהילדים שלהם פשוט נפלו בין הכיסאות.

<שגיא אבודרהם: הגיעו לבתי ספר יחסית מאד טובים בתוך העיר, אבל היה פער לימודי עצום, עצום ולכן חשבנו על בניית מרכז למידה, אבל שהוא לא רק כזה שילד בא, עושה שיעורי בית, מסיים, משחקים איתו קצת והוא הולך הביתה.

<שגיא אבודרהם: זה לא הנושא.

<שגיא אבודרהם: הילדים אצלנו לא עושים שיעורי בית.

<שגיא אבודרהם: לא באים למרכז למידה לעשות שיעורי בית.

<שגיא אבודרהם: זה לא הנושא.

<שגיא אבודרהם: באים לקבל הקנייה חדשה של ידע, של תכנים.

<שגיא אבודרהם: אנחנו מסונכרנים עם המחנכות שלהם בבתי הספר.

<שגיא אבודרהם: כל ידע שנרשם – אוטומטית אנחנו מצלצלים למחנכת, מדברים עם המורות למתמטיקה - - -

מכלוף מיקי זוהר: כמה כוח אדם יש לכם?

<שגיא אבודרהם: יש לנו את הרכזת, שזה הלב הפועם כמובן של המרכז.

<שגיא אבודרהם: היום מועסקים, מועסקות בעיקר מורות.

<שגיא אבודרהם: יש לנו 5 מורות.

מכלוף מיקי זוהר: עבור כמה ילדים?

<שגיא אבודרהם: החודש הזה היו לנו 142 תלמידים.

<שגיא אבודרהם: כל חודש זה משתנה.

<שגיא אבודרהם: זה תלוי רישום.

<שגיא אבודרהם: ילדים צריכים להירשם.

<שגיא אבודרהם: תיכף נראה את זה במצגת.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת זה כיתות של 30 ילדים בערך?

<שגיא אבודרהם: הקבוצות, זה הכי חשוב.

<שגיא אבודרהם: כל מורה שמגיעה, והן לא סטאז'ריות, לא סטודנטיות, לא שבאים לעשות עלינו סטאז'.

<שגיא אבודרהם: אנחנו מחפשים את הטוב ביותר לילדי השכונה.

<שגיא אבודרהם: זה מורות בעלות תואר ראשון או בעלות תואר שני.

<שגיא אבודרהם: הן עובדות עם בין חמישה לשישה תלמידים פרטני ולא 45 דקות, אלא 60 דקות מלאות.

<שגיא אבודרהם: ילד מגיע אחר הצהריים ללימודי מתמטיקה, אנגלית או שפה, אבל הוא מקבל 60 דקות מלאות.

<שגיא אבודרהם: אחר הצהריים הוא מגיע למתנ"ס.

מכלוף מיקי זוהר: כל יום?

<שגיא אבודרהם: חלקם מגיעים פעמיים בשבוע, שלוש פעמים בשבוע.

<שגיא אבודרהם: תלוי במה שמחנכת הכיתה והילד, שיוצר איזה שהוא שיח לפני כן, מבינים במה הצורך שהוא צריך.

מכלוף מיקי זוהר: וההשערה שאתם נותנים להם זה במתמטיקה?

<שגיא אבודרהם: מתמטיקה, אנגלית, שפה.

<שגיא אבודרהם: פתחנו כמובן גם קורס פסיכומטרי, שתיכף נדבר עליו והעשרה חברתית.

<שגיא אבודרהם: בלי העשרה חברתית זה לא יכול לעבוד.

<אריה נעים: והוראה מתקנת.

<שגיא אבודרהם: והוראה מתקנת, שזה גם עוד דברים שאנחנו פותחים.

מכלוף מיקי זוהר: מה יש בתוך המבנה של ההערה החברתית שאתם מעניקים לתלמידים?

<שגיא אבודרהם: בתוך המתנ"ס אנחנו מפעילים תנועת נוער חברתית שנקראת תן יד, שזו תנועת נוער שהוקמה בתוך השכונה, שייחודית, אין לה אח ורע ולא אחות ברחבי הארץ, כשהמטרה היא גם לבנות ושלמר את הזהות של הילדים, להעצים, לתת איזו שהיא העצמה חברתית, שאתה יכול לעמוד בפני כיתה שלמה ולהגיד מי אתה, מאיפה אתה מגיע.

<שגיא אבודרהם: שיש זכות מלאה גם לדרוש את הזכויות שלך, לחלום.

<שגיא אבודרהם: חלק מהנושא של השאלון האישי שילד מגיע, מה החלום שלך להיות שתהיה גדול.

<קריאה: לרובם אין.

<שגיא אבודרהם: "אני רוצה להיות שחקן כדורגל".

מכלוף מיקי זוהר: אחד הדברים החשובים זה אלף לשמוע מה החלום, ו-ב' גם להכווין אותו לחלום הנכון, כי לפעמים אני שמעתי על הרבה מאד ילדים וזה פשוט צרם לי, שהחלום שלהם הוא חלום קטן, שאיפות ממש ממש קטנות.

מכלוף מיקי זוהר: כמו למשל להיות נהג מונית או דברים ש-.

מכלוף מיקי זוהר: לא שיש לי בעיה, נהג מונית זה מקצוע טוב, אבל עדיין, יש מקצועות שאפשר לשאוף אליהם הרבה יותר.

מכלוף מיקי זוהר: אז יכול להיות שבסוף, בדרך הם לא יגיעו לזה, אבל לפחות שישאפו כמה שיותר גבוה.

מכלוף מיקי זוהר: אחת הבעיות של ילדים שמגיעים ממצב סוציו אקונומי נמוך, זה שמראש הם מגדירים חלום קטן.

מכלוף מיקי זוהר: הם לא מגדירים חלום גדול.

מכלוף מיקי זוהר: אחד הדברים שאנחנו רוצים להביא אותם, זה באמת לאמונה שהם יכולים להגיע רחוק והנושא של העצמה חברתית זה דבר מאד מאד חשוב.

<אריה נעים: אני ארצה להוסיף משהו על העצמה חברתית.

<אריה נעים: אני בעיקרון מתעסק עם הקטע החברתי, פחות הלימודי.

<אריה נעים: אתה נגעת בנקודה עצמה ממש, כי אני אגיד לך, עם כל התהליכים שאני עושה עם בני הנוער בשכונה, חוץ מזה שאין להם חלומות, בשיח שלהם אחד עם השני גם לא קיימת המילה קריירה.

<אריה נעים: קיימת המילה להתפרנס, לשרוד וזה מושגים שאם אנחנו לא נטמיע בהם את זה, אז הם לא יידעו באמת לשאוף קדימה ולחלום גדול או לשבור את תקרות הזכוכית.

<אריה נעים: לצערי במערכת החינוך, הילדים שבאים ממצב סוציו אקונומי נמוך גם מסלילים אותם למגמות טכנולוגיות, מגמות מקצועיות, ששם האפשרויות הן מאד נמוכות.

<אריה נעים: תגיד לי ילד היום איפה נולד, מה המצב הסוציו אקונומי שלו, אני אגיד לך בגיל 18 איפה הוא יהיה.

<אריה נעים: ואני לא נביא.

<אריה נעים: פשוט אני מכיר את התהליכים שקורים בחברה הישראלית.

<אריה נעים: אז אחד הדברים שעשינו זה לא רק לחלום, אלא יש לכם את האפשרות לבחור לחלום.

<אריה נעים: אחד הפרויקטים שעשינו בתחום החברתי, שהשליך אחרי זה גם שיש חסך מאד לימודי וצריך להגביר את הנושא הלימודי, חשפנו אותם למקצועות שבתי הספר לא חושפים אותם.

<אריה נעים: אני אספר לך.

<אריה נעים: אנחנו בערך גדלנו באותו בית, לפי הרקע שאני יודע עליך.

<אריה נעים: ההורים שלי עבדו מאד קשה בשביל לגדל שישה ילדים ועבדו ופרנסו וגדלנו בסדר, נורמאלי, אבל אף פעם ההורים שלי לא חזרו מהעבודה ואמרו וואלה, נהניתי היום, עשיתי משהו.

<אריה נעים: כלומר הם עבדו בשביל לעבוד ולא היה את המושג של קריירה.

<אריה נעים: וזה משהו שאנחנו חייבים לשנות.

<אריה נעים: אז חשפנו את הילדים האלה למקצועות מאד פתוחים, מאד מגוונים בנושא תקשורת, בנושא משפטים, בנושא תיאטרון, בנושא תרבות וכן הלאה וכן הלאה.

<אריה נעים: גם אם הם מדברים על כדורגל, לקחנו אותם למקצועות שעוטפים את הכדורגל – סוציולוגים, מאמני כדורגל וכן הלאה וכן הלאה ועשינו את הפרויקט הזה ובכל מפגש הם נפגשו עם מישהו שגדל בערך בסביבה כמו שלהם, ששבר את תקרות הזכוכית והראה להם איך אפשר לעשות את זה.

<אריה נעים: מצד שני גם הבאנו להם את הכלים מה צריך ללמוד בשביל להיות אדריכל.

<אריה נעים: מה צריך ללמוד בשביל להיות עורך דין ואז הם מגיעים לאיזו שהיא תמונה שבוא'נה, זה אפשרי.

<אריה נעים: הנה קיבלנו דוגמאות, אבל מה שתקע אותם, פתאום הם רואים שהם עושים בקושי שתי יחידות אנגלית.

<אריה נעים: פתאום הם רואים שהם לא מגיעים לרמה מתאימה למתמטיקה בשביל להיות אדריכל, ואז התהליך הוא שבכיתה י', הם דורשים מבית הספר – יש לי זכויות, אני אזרח בחברה הישראלית, אני רוצה בגרות עיונית, כדי שאני אוכל להתפתח באקדמיה.

<אריה נעים: אני אתן לך דוגמאות גם עלי.

<אריה נעים: אני עד גיל 20 לא הייתי באוניברסיטה.

<אריה נעים: לא ידעתי מה זה.

<אריה נעים: והיום אנחנו מפגישים אותם עם האוניברסיטה ועם האקדמיה בכיתה ח', כלומר שייראו שזה לא משהו מפחיד.

<אריה נעים: זה בני אדם בדיוק כמותם לומדים, פשוט היו להם אפשרויות שונות ואנחנו מנסים לתת להם גם את הכלים, גם את החלומות וגם את הזכות לבחור את החלומות שלהם.

<אריה נעים: וזה משהו שעכשיו מתחבר עם הצורך פתאום שהם צריכים תגבור לימודי.

<אריה נעים: אני אגיד לך מה, אנחנו עושים גם חוגים במתנ"ס וחוגים, אם מגיעים 80 איש בעבודה של 5 שנים, אז אנחנו אומרים דיינו.

<אריה נעים: פה ובעבודה של ארבעה חודשים, וזה מראה שזה צורך אמיתי, מגיעים 140 ילדים.

<אריה נעים: עבודה של ארבעה חודשים – 140 ילדים שבאים ללמוד ופשוט הם מקבלים שם מורים שמאמינים בהם, לא מורים שמדכאים אותם.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לוקח אותי לשאלה הבאה שאני רוצה לשאול.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו סך האוכלוסייה שנמצאת בשכונה עומדת על?

<שגיא אבודרהם: 10,000 תושבים.

מכלוף מיקי זוהר: 10,000 תושבים שמתוכם לפחות 6,000 מטופלים ברווחה, 4,000 מסתדרים בכוחות עצמם.

<שגיא אבודרהם: לא פותחים מלכתחילה תיק ברווחה, מהחשש.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת מתוך 6,000-7,000 תושבים, כמה מתוכם מגיעים אליכם למקום?

<שגיא אבודרהם: למתנ"ס עצמו או למרכז הלמידה?

מכלוף מיקי זוהר: בכלל, הכל ביחד.

<שגיא אבודרהם: הרוב.

<שגיא אבודרהם: זאת אומרת תלוי.

<שגיא אבודרהם: יש פעילויות מכוונות לכל הגילאים.

מכלוף מיקי זוהר: אתם צריכים לנגוע כמעט בכל האוכלוסייה.

<שגיא אבודרהם: נוגעים בכל האוכלוסייה.

<שגיא אבודרהם: המתנ"ס מתעסק מגיל לידה ועד 120.

מכלוף מיקי זוהר: אז אתם נוגעים כמעט בכל פלגי האוכלוסייה של האוכלוסייה החלשה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו שכוח האדם במתנ"ס מסתכם במנהלת עם צוות מסוים של כמה עובדים בערך?

<קריאה: זה לא במתנ"ס, זה רק במרכז הלמידה.

<קריאה: במתנ"ס יש הרבה יותר.

מכלוף מיקי זוהר: יחד עם המתנ"ס, כמה בערך?

<שגיא אבודרהם: עובדי הליבה של המתנ"ס – אנחנו - - -

<אריה נעים: ארבעה רכזי תוכן.

<שגיא אבודרהם: זהו, ארבעה רכזי תוכן.

מכלוף מיקי זוהר: ארבעה רכזי תוכן, מנהלת ומורות שהן מלוות.

<שגיא אבודרהם: הם אמורים לתת מענה.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת בוא נגיד שבעשר משרות אתה מקיף 6,000 איש חלשים מאד.

<שגיא אבודרהם: לא בדיוק.

<שגיא אבודרהם: כי יש פה נתון שהוא נתון קצת אחר.

<שגיא אבודרהם: כולנו, גם אריה, גם אניטה וגם אני, תושבי המקום.

<שגיא אבודרהם: כולנו גדלנו בשכונה, זה שלנו - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא, אני כרגע לא-.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות שזה טוב שיגייסו את האנשים מקרב השכונה.

מכלוף מיקי זוהר: זה גם משהו שצריך לדון עליו.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לזהות את העיקרון הזה, שנניח, סתם דוגמא, בעבור 5,000 תושבים חלשים, 10 משרות ומבנה - - -

<אריה נעים: זה טיפה בים.

מכלוף מיקי זוהר: מאפשרים להם סיכוי הרבה יותר טוב להגיע למשהו בחיים.

מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו לא מדברים על בן אדם אחד או שניים, אנחנו מדברים על 5,000 איש חלשים, שהעתיד שלהם יחסית, בהתאם למצב הסוציו אקונומי שלהם, מראש נקבע כנראה לכיוון שהוא לא טוב והוא פחות מוצלח, ו-10 משרות של אנשים רציניים, שאני עכשיו לא מדבר על טיבם, כי אנחנו נבחר אותם.

מכלוף מיקי זוהר: מן הסתם כל גוף צריך לבחור את האנשים שלו על הצד הטוב ביותר.

<שגיא אבודרהם: חשוב מאד שיבואו מתוך הקהילה.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: 10 משרות כאלו יכולות להציל 5,000 איש, זה מה שאני אומר.

<אורנה רג'יניאו: אבל זה סכמטי מה שאתה אומר.

<אורנה רג'יניאו: יש פה דברים - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך למה אני מסתכל על זה.

<אורנה רג'יניאו: יש פה נשמה יתרה שעליה לא מדובר בשום תחום.

<אורנה רג'יניאו: כל החברה האלה שאתה רואה אותם כאן זה ילדים שגדלו בשכונה הזאת - -

מכלוף מיקי זוהר: ברור לי.

<אורנה רג'יניאו: - - והם רוצים להישאר בה ורוצים גם לקדם אותה.

<אורנה רג'יניאו: זה משהו שהוא לא - - -

מכלוף מיקי זוהר: זה ברור לי ומבחינת החלק הזה של המודל, ברור שאנחנו גם ניכנס אליו ואנחנו גם נדבר עליו.

מכלוף מיקי זוהר: במדינה שלנו קודם כל הדברים מתחילים מכסף ומתקציבים.

מכלוף מיקי זוהר: אין מה לעשות.

מכלוף מיקי זוהר: אם יש תקציבים.

<יוסי דורון: אני דווקא רוצה כן לחזק את מה שאתה אומר ואולי גם להבהיר אותו.

<יוסי דורון: בוא נגיד שהמתנ"ס מקבל הקצבה של נגיד 1.3 מיליון שקלים מהרשות.

<יוסי דורון: הפעילות שלנו היא בערך 9 מיליון שקלים, זאת אומרת אנחנו ממציאים עכשיו כמעט 7.5 מיליון שקלים שצריך להמציא אותם מאיפה שהוא.

<יוסי דורון: אנחנו ממציאים אותם מפעילויות שחלקן כמו צהרונים.

מכלוף מיקי זוהר: תראה, במדינת ישראל החשבון הוא כזה, במדינת ישראל יש בסביבות – משהו כזה – 2 מיליון איש של אנשים שאתה כן רוצה להגיע אליהם כדי לתת להם הזדמנות יותר טובה 2 מיליון איש.

מכלוף מיקי זוהר: החשבון שאנחנו עשינו עכשיו – 5,000 איש.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר לנגוע ב-5,000 איש עם 10 משרות.

מכלוף מיקי זוהר: אז אם נעשה חשבון מהיר, סתם ככה לסנכרן את זה, זה 400 כפול 10.

מכלוף מיקי זוהר: ב-4,000 משרות הגעת ל-2 מיליון איש חלשים ונתת להם הזדמנות הרבה יותר טובה להצליח בחיים.

מכלוף מיקי זוהר: נתת להם פעם אחת העצמה חברתית, שזה אולי החלק המרכזי.

מכלוף מיקי זוהר: נתת להם שיעורים פרטיים, כוח וכלים.

מכלוף מיקי זוהר: נורית, ברוכה הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: וכוח באמת לשפר את יכולותיהם הלימודיות בבית הספר.

מכלוף מיקי זוהר: נתתם להם מקום שהוא סוג של מפלט, סוג של אלטרנטיבה חלילה מללכת למקומות שהם לא טובים, כמו פשיעה ודברים כאלה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אני מאמין שכמעט בכל רשות היום כבר יש את המבנה הבסיסי.

מכלוף מיקי זוהר: יש את המתנ"סים בתוך השכונות, יש את הגופים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת זה רק לקחת את המבנים הבסיסיים ולשפר אותם קצת, כשבסך הכל מדובר פה על 4,000 משרות, שמתוכן כבר יש אנשים שקיימים היום במערכת, שהם כבר עובדים היום במערכת, רק צריך לעצב אותם.

מכלוף מיקי זוהר: זה דבר שאם אתם שואלים אותי – עלות מול תועלת – זה באלפי מונים הולך לכיוון התועלת.

מכלוף מיקי זוהר: כי דמיינו לכם חברה ישראלית בעוד 20 שנה, שהפערים בה הרבה יותר קטנים ויש הרבה יותר אנשים חזקים ומעט מאד אנשים חלשים.

מכלוף מיקי זוהר: זו חברה שתניב, מה שנקרא ברמה הכלכלית, מדינית, אסטרטגית, הון אדיר גם כלכלי וגם הון אישי.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן זו העלות מול תועלת.

מכלוף מיקי זוהר: זה עניין פשוט של החלטה שהמדינה הזאת צריכה לקבל, שהיא לוקחת על עצמה איזה שהוא פיילוט, איזו שהיא משימה, שצריכים להיות מעורבים בה כמה משרדים, משרד החינוך, משרד הרווחה וכמובן משרד האוצר.

מכלוף מיקי זוהר: לוקחים את החברה הישראלית קדימה.

מכלוף מיקי זוהר: המודל הזה, כפי שאתם - - -

<קריאה: צריך קודם כל שיוציאו את האגו ואז יצטרפו ביחד.

מכלוף מיקי זוהר: זהו, זה גם.

מכלוף מיקי זוהר: זו אחת הבעיות.

מכלוף מיקי זוהר: והמודל הזה, יחד עם עוד כמה מודלים שאפשר לאחד ביחד וליצור איזה שהוא מודל אולטימטיבי, יכולים להיות הקו המנחה של אותם משרדים, בשביל לייצר תהליך כזה.

מכלוף מיקי זוהר: וזה בעצם גם מה שיהיו היום מסקנות הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: שאנחנו נקרא למשרדים הללו ללכת ולקרוא את המודלים האלה, את המודל שאנחנו מציגים פה היום, יחד עם מודלים אחרים, ולייצר איזה שהוא קו מנחה.

מכלוף מיקי זוהר: להגיע למצב שכל אותם אנשים שהם במצב סוציו אקונומי נמוך, בוא נגיד ממצב סוציו אקונומי 1 עד מצב סוציו אקונומי 4, יקבלו נגיעה אישית בלתי פורמאלית, לא במסגרת החינוכית שלהם, אלא בשעות אחר הצהריים, על ידי העניין הזה.

מכלוף מיקי זוהר: זה בעצם מה שאני חותר אליו.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אם את רוצה להוסיף עוד כמה דברים.

<ירדן ניזרי: אני יכולה רגע להעלות שאלה קטנה, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, בשמחה.

<ירדן ניזרי: אני רוצה לדעת איך אתם מתכוונים, הרי אמרתם שאתם הולכים להכווין אותם כאילו לחלום בגדול יותר.

<ירדן ניזרי: אז איך אתם על הדרך מתכוונים לא לפסול את החלומות הקטנים האלה, ולא לגרום נגיד לנהג מונית, כדוגמא, כי נתת את זה מקודם, להרגיש כעבודה פחות טובה ואז פתאום הם יתחילו לערער על העבודה של ההורים שלהם אולי, או כל מיני דברים כאלה.

<ירדן ניזרי: אז אלף איך אתם עושים את זה תוך כדי ואיך באמת אתם לא שמים לב, כאילו, איך אתם דואגים לזה שאתם לא מכווינים אותם יותר מדי למשהו.

<ירדן ניזרי: שאתם לא אומרים להם זו הדרך הנכונה וזו לא.

<ירדן ניזרי: הבנתם את השאלה?

<שגיא אבודרהם: הנושא הראשון ש - - -

<קריאה: שנייה, את יכולה להציג את עצמך?

<ירדן ניזרי: ירדן ניזרי, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<שגיא אבודרהם: הנושא הראשון הוא כמובן נושא הבחירה.

<שגיא אבודרהם: זה יושב על הכל, על כל בחירה.

<שגיא אבודרהם: אם הילד שלי יחליט בסוף כיתה י"ב שיש לו תעודת בגרות מלאה, לבחור בין עריכת דין לבין להיות נגר והוא בחר את זה, לא בחרו עבורו, מבחינתי זה מקובל.

<שגיא אבודרהם: הוא בחר.

<שגיא אבודרהם: וזה הנושא.

<שגיא אבודרהם: כי יש פה איזה שהוא Issue שילד בכיתה ט' היום מוסלל למקצועות מאד ספציפיים, שהם לא טובים יותר, טובים פחות.

<שגיא אבודרהם: נושא הבחירה – לא באמת נותנים לו בכלל את הבחירה.

<שגיא אבודרהם: ילד בכיתה ח' או ט', מעבירים אותו לבית ספר מקצועי ואומרים הנה, אנחנו המדינה בחרנו עבורך.

<שגיא אבודרהם: טוב לך, לא טוב לך, אתה צריך, לא צריך, לא רלבנטי.

<שגיא אבודרהם: זה מה שבחרנו עבורך וזה מה שאתה אמור לקבל.

<שגיא אבודרהם: יש פה איזה שהוא נתון שכן אפשר לפצח את זה.

<שגיא אבודרהם: הנושא הוא באמת להעצים חברתית, לאפשר, להראות.

<שגיא אבודרהם: אפשר להכיר את כל המקצועות.

<שגיא אבודרהם: אתה יכול להיות מנגר, עורך דין, רופא או ספר.

<שגיא אבודרהם: אין שום פסול בשום נתון.

<שגיא אבודרהם: אבל כשילד מגיע, שהוא לא באמת עושה בבית ספר, לומד שלוש שנים ספרות, שהוא יכול לעשות את זה בחוץ, שבקורס של שלושה חודשים הוא יכול להריץ את זה צ'יק צ'ק, שזה לא באמת מתאים לשנת 2017.

<שגיא אבודרהם: שילד יסיים תעודת בגרות איכותית ויבחר.

<שגיא אבודרהם: זה הנושא וזה לא להקטין חלום ולא - - -

<אורנה רג'יניאו: פרשו לו את כל האפשרויות.

<שגיא אבודרהם: לפרוש את הכל.

<ירדן ניזרי: אז אתה תוך כדי חושף אותו גם למקצועות שהוא נחשף אליהם קודם.

<יוסי דורון: מה שקורה, אנחנו לא פוסלים אף מקצוע, כי כולם מכובדים וכולם טובים.

<יוסי דורון: גם ההורים שלנו הם כאלה והם אנשים טובים ומכובדים.

<יוסי דורון: גם אותנו כיוונו למקצועות כאלה ולא עשינו אותם, אבל כן כיוונו אותנו לשם ואנחנו מייצרים להם גירויים.

<יוסי דורון: זה אומר אם זה צילום או אם זה לשמוע הרצאה על משפטים, על קטע פלילי או קטע מסחרי.

<יוסי דורון: אם זה עוד ועוד מקצועות כמו מחשבים.

<יוסי דורון: הגירויים האלה מסביב מראים להם שיש עוד עולמות ומי שמתחבר לזה פתאום, אז הוא יכול כן להמשיך עם זה.

<יוסי דורון: לא משנה אם זה ברמה של תחביב או ברמה של אקדמיה, אבל יש לו עוד אופציה.

<יוסי דורון: פתאום יש עוד משהו שהוא לא הכיר.

<אריה נעים: אני רק אוסיף.

<אריה נעים: קודם כל אני שמח לראות פה בני נוער בנציגות, כי אתם דור העתיד שלנו ומאד חשוב לשמוע אתכם.

<אריה נעים: כרגע המציאות בחברה הישראלית היא שיש זיקה מאד ברורה בין מקום מגורים, לתרבות שלך או למוצא שלך, לבין ההשכלה שלך.

<אריה נעים: יש פה נתונים מאד ברורים, מחקרים של עשרות שנים.

<אריה נעים: אז לכן אנחנו מנסים לפרוץ את המסגרת הזו ולצאת מהקופסא ולהתחיל לאפשר לילדים גם שקבעו להם מסלול מסוים, לחשוב אחרת.

<אריה נעים: לגבי המשפט שאת אמרת – האם אתם לא תגרמו להם לחשוב גבוה יותר מדי – אין גבוה יותר מדי.

<אריה נעים: גם השמיים הם לא הגבול.

<ירדן ניזרי: לא, לא התכוונתי גבוה מדי.

<ירדן ניזרי: התכוונתי כאילו שאתם לא מכווינים מדי.

<אריה נעים: לא, לא.

<אריה נעים: אנחנו מאפשרים להם לבחור.

<אריה נעים: כרגע אין להם אפשרות - - -

<ירדן ניזרי: אוקיי, עניתם לי.

<אריה נעים: אין להם אפשרות בחירה כרגע.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש רק להשלים את הדברים, כי אני רוצה לנסות.

<שגיא אבודרהם: אז התכנים של מרכז הלמידה הם באמת הכנה לכיתה א'.

<שגיא אבודרהם: זאת אומרת מגיל הרך, הוראה מתקנת יסודי עד ו', תגבור לימודי א' עד ט', מקצועות מתמטיקה, אנגלית, שפה.

<שגיא אבודרהם: הכנה לבגרויות י' עד י"ב, שלוש, ארבע וחמש יחידות.

<שגיא אבודרהם: קורס פסיכומטרי או אחרי השירות הצבאי או אחרי השירות הלאומי.

<שגיא אבודרהם: באמת לא צא לעולם וזהו, אלא לתת את הקורס הפסיכומטרי, להכניס אותם לתוך האקדמיה; וכמובן פעילות חברתית שדיברנו עליה.

<שגיא אבודרהם: היום המודל עובד בשלוש שכונות בעיר נתניה, שכונת דורה, גלי ים ונאות הרצל.

<שגיא אבודרהם: שלושתן כמובן הן באותה רשת של מתנ"סים ולכן הרבה יותר קל להפעיל את זה ולתפעל את המודל.

<שגיא אבודרהם: זה מספר התלמידים שקיים היום.

<שגיא אבודרהם: יש לנו 140 בדורה, בגלי ים יש לנו קצת פחות ובנאות הרצל יש לנו את המספרים שהם די דומים, אבל זה אוכלוסיות שונות מבחינת הכמויות.

<שגיא אבודרהם: תמהיל אחר לחלוטין, אבל העיקרון של המרכז זה באמת קבוצות קטנות של חמישה תלמידים, שעובדים עם מורה פעמיים בשבוע.

<שגיא אבודרהם: פעילות חברתית, קשר עם בתי הספר.

<שגיא אבודרהם: אנחנו לא זזים בלי זה.

<שגיא אבודרהם: זה קשר רציף.

<שגיא אבודרהם: ראש מינהל חינוך, המורה, היא יושבת בראש ועדת היגוי עירונית.

<שגיא אבודרהם: יש ועדת היגוי בית ספרית ויש ועדת היגוי של השכונה גם.

<שגיא אבודרהם: זאת אומרת כולם, כל מי שעוטף את הילד, כולם מסונכרנים.

<שגיא אבודרהם: אנחנו לא מתחילים לראיין ילד אם ההורים שלו פיזית לא מגיעים איתו.

<שגיא אבודרהם: הם פיזית צריכים לשבת, אבל אחרי זה אנחנו יושבים גם עם המחנכת ואם הם לא משתפים פעולה, ברגע שראש מינהל חינוך בעיר היא זאת שהיא יושבת ראש ועדת היגוי, אין שום שחקן במפה העירונית בתחום החינוך, שלא משתף פעולה.

<שגיא אבודרהם: אין שום שחקן שלא יכול לשתף פעולה, אבל צריך לרתום את כולם ולכן יש לנו את כל השותפים כאן שיושבים סביב השולחן, רותמים את כל מה שצריך.

מכלוף מיקי זוהר: הילדים לא משלמים בעבור השירותים?

<שגיא אבודרהם: הילדים משלמים.

<שגיא אבודרהם: אנחנו לא מאמינים בשירות שהוא חינם.

<דוד דהאן: זה מה שרציתי לשאול.

<דוד דהאן: סבסוד, מי משלם את זה?

<שגיא אבודרהם: אין שירות שהוא חינם מבחינתנו.

<שגיא אבודרהם: תראה, הילדים חייבים לשלם.

<שגיא אבודרהם: 50 שקלים לחודש, חייבים לשלם.

<דוד דהאן: אז יש כאן אפליה.

<דוד דהאן: יש כאלה שלא יכולים לשלם, אז מה קורה איתם?

<שגיא אבודרהם: אז גם על זה אני אתן לך את הדעת.

<שגיא אבודרהם: ילד יכול - - -

<דוד דהאן: אני מכיר במקרה קצת את זה.

<שגיא אבודרהם: כן, נכון.

<שגיא אבודרהם: אז זה מתחלק לשניים.

<שגיא אבודרהם: אנחנו מפרסמים את זה בהתחלה שזה עולה 50 שקלים לילד.

<שגיא אבודרהם: ילד מגיע, מי שעומד בקריטריונים ויכולים לשלם, משלמים.

<שגיא אבודרהם: מי שלא – יש ועדת הנחות פנימית שבתוך המתנ"ס שדנה בהחלטות.

<שגיא אבודרהם: זה לא משהו שילד יבוא והוא לפי צבע או לפי גובה או לפי זה אנחנו מחליטים על הנחה.

<דוד דהאן: צריך אישור?

<שגיא אבודרהם: נכון, יש איזה שהם מסמכים שצריכים להביא.

מכלוף מיקי זוהר: כן, יש מנגנון שקובע מי יכול ומי לא יכול.

<שגיא אבודרהם: יש מנגון מאד מסודר של החברה למתנ"סים.

<דוד דהאן: לא, יש כאלה שמשאירים אותם בצד.

<שגיא אבודרהם: לא, לא, לא, לא.

<שגיא אבודרהם: ממש לא.

<שגיא אבודרהם: ממש לא.

<קריאה: אנחנו ועדת הנחות גם, אל תדאג.

<דוד דהאן: אני ראיתי דבר כזה.

<שגיא אבודרהם: אין דבר כזה.

<דוד דהאן: נייר העמדה כאן הוא שלכם?

<שגיא אבודרהם: נכון.

<דוד דהאן: אני ראיתי את זה בדורה, זה 7-8 שנים אחורה.

<יוסי דורון: אחורה, אנחנו לא יודעים מה היה לפני 8 שנים.

<קריאה: אף פעם לא ראיתי דבר כזה היום בדורה.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נמשיך.

<יוסי דורון: בואו נגיד שקייטנות של 2,000 שקלים אנחנו עושים בכלום כסף.

<יוסי דורון: בשקל.

<דוד דהאן: יש ילדים שנשארים מאחור, לא נכנסים בכלל.

<דוד דהאן: אני לא יודע מה קורה היום.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, אתה קובע עובדות שהן לא נכונות.

<דוד דהאן: היה אז.

<דוד דהאן: אני לא יודע היום.

<שגיא אבודרהם: תלוי אם הם תושבי שכונה.

<קריאה: היום אין סיכוי.

מכלוף מיקי זוהר: אז היה.

מכלוף מיקי זוהר: 7 שנים זה יום אחר.

מכלוף מיקי זוהר: זה סיטואציה אחרת.

<שגיא אבודרהם: צריך לראות אם הם תושבי שכונה או לא תושבי שכונה.

<שגיא אבודרהם: צריך לראות אם הם מגישים - - -

<דוד דהאן: מאזורים.

<שגיא אבודרהם: שזה שכונה נפרדת לגמרי.

<שגיא אבודרהם: יש מתנ"ס לאזורים.

<יוסי דורון: זה לא שכונה שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, אדוני מתכנס לסיום, כן?

<שגיא אבודרהם: וכמובן מרתונים.

<שגיא אבודרהם: יש מרתונים של למידה.

<שגיא אבודרהם: ילדים לפני בחינות מגיעים למרתונים.

<שגיא אבודרהם: אנחנו מעצימים אותם כמה שיותר.

<שגיא אבודרהם: גם קייטנות.

מכלוף מיקי זוהר: אחד הדברים חשובים זה שילד, כשניגש למבחן ומביא ציון - - -

<יוסי דורון: אני-.

<יוסי דורון: סליחה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר, ילד שניגש למבחן ומצליח להביא ציון טוב, זה נותן לו הרבה כוח להמשך.

<קריאה: זה מה קורא כשהם נכנסים אלינו.

מכלוף מיקי זוהר: אני בטוח בזה.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן הנושא של המרתונים, שבעצם עוזרים לילדים להביא ציון טוב במבחן, זה משהו קריטי וחשוב להמשך.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם אותו ילד יקבל הרבה מאד אנרגיות למבחן הבא שלו ולכן זה באמת דבר מבורך.

מכלוף מיקי זוהר: מה רצית לומר?

<יוסי דורון: כיוון שאנחנו עובדים בכמה שכונות ואנחנו רואים היום לא בהרבה זמן, באמת לא בהרבה זמן, כמעט ארבעה חודשים, אחוז הציונים שהילדים ממצב של שלילי למצב של חיובי פלוס, ממש התקדמות מטאורית אפילו, כי הלמידה היא למידה של אחד מול אחד.

<יוסי דורון: הדבר הכי קשה פה, שזה התפקיד שלי, זה לסבסד את זה.

<יוסי דורון: אני חי מתרומות ואני צריך לשנורר את כל העולם והחברים שלו, כדי להחיות את הפרויקט המיוחד הזה.

<דוד דהאן: אתה לא יכול לכסות את כולם בתרומות.

<יוסי דורון: אני בינתיים - - -

מכלוף מיקי זוהר: בינתיים אין ילד שהגיע לשם ולא קיבל שירות.

<יוסי דורון: אין אחד שלא קיבל שירות.

<דוד דהאן: לא, הם נותנים השקעה ממש טובה, אבל מבחינת הסבסוד יש בעיה כאן.

<דוד דהאן: אני יודע אז.

מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא שהשאיפה שלנו צריכה להיות להגיע - - -

<יוסי דורון: מי אתה בבקשה?

<יוסי דורון: אתה יכול להציג את עצמך?

<דוד דהאן: דוד דהאן, יושב ראש הארגונים החברתיים בכנסת.

<דוד דהאן: אני מכיר אישית שם.

<דוד דהאן: הייתי יותר אתכם שם בנושא הזה.

<יוסי דורון: בדורה?

<דוד דהאן: לפני 7-8 שנים, אבל בשש השנים האחרונות אני בירושלים.

<קריאה: אנחנו לא פה 7-8 שנים.

<קריאה: אחרת היינו - - -

<יוסי דורון: אנחנו מדברים על שלוש השנים האחרונות.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, אני מבקש.

מכלוף מיקי זוהר: נתתי לך אפשרות.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע לדיון.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו יודעים לעשות את - - -

<דוד דהאן: הם שאלו אותי.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא שאני אומר שהדבר החשוב ביותר, לא החשוב ביותר, יש הרבה דברים חשובים, אבל אחד מהדברים החשובים ביותר זה להגיע לילד כשהוא צעיר, לפני שהוא מתחיל להיכשל.

מכלוף מיקי זוהר: לפני שהוא עובר את השנה הראשונה שלו בכיתה א' עם כישלונות, כי משם כבר יותר קשה לתקן, כי צריך אחרי זה גם לשכנע אותו שהוא יכול להצליח.

מכלוף מיקי זוהר: וזה אחד מהדברים הכי קשים.

מכלוף מיקי זוהר: זה המחסום הראשון שהכי קשה לעבור אותו, לתת לילד את התחושה שהוא גם יכול להצליח.

מכלוף מיקי זוהר: אם תופסים את הילד הזה ממש בגיל גן, דקה לפני שהוא הולך לכיתה א' ומתחילים את הליווי עוד מהשלב הראשון, כי בבית לצערנו הרב הוא לא יכול לקבל את זה והוא מקבל את זה אצלכם, אם הייתי במקומכם ואני לא יודע, אולי אתם עושים את זה, פשוט הייתי הולך לעשות מיפוי של כל הילדים שעולים לכיתה א' באזור שלכם, ופשוט לנסות להביא אותם בכוח למרכז.

מכלוף מיקי זוהר: לפנות להורים שלהם, לפנות למשפחות שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: כי ברגע שהם מגיעים למרכז בכיתה א', מהשנה הראשונה שלהם בבית הספר והם מצליחים במבחנים הראשונים שלהם ובדברים הראשונים שלהם, כבר אז זה כבר סוג של איזו שהיא סינרגיה חיובית שמתמשכת והילד ימשיך לגדול ולצמוח.

<יוסי דורון: אז אדוני, על זה אני רוצה לדבר.

<יוסי דורון: זה בדיוק השלב הבא.

<יוסי דורון: מה שעכשיו עשינו זה פיילוט של ארבעה חודשים.

<יוסי דורון: השלב הבא בתכנית שלנו, הוא הרחבה של הפעילות ביתר בתי הספר בעיר, אבל זה דורש מאיתנו.

<יוסי דורון: מה שנקרא – נכון שמצד אחד יהיו שכונות שיידעו לשלם ואיזה שהוא מנוף כלכלי כדי להשלים את החסר, אבל עדיין זה מקום שצריך עזרה כספית.

מכלוף מיקי זוהר: ברור.

מכלוף מיקי זוהר: הכל זה כסף.

מכלוף מיקי זוהר: שום דבר לא בחינם.

<יוסי דורון: ואני לא רואה מאיפה זה - - -

מכלוף מיקי זוהר: הכל עולה כסף.

<שגיא אבודרהם: עלות של שנת פעילות עבור 195 משתתפים, כולל קורס פסיכומטרי, נעה באזור ה-900,000 שקלים, כשהיום מי שמתחזק את זה, זה בעיקר תורמים מהמגזר העסקי, כשמחר בבוקר תורם יכול להגיד – מיציתי.

<שגיא אבודרהם: לא רוצה להיות יותר פה בדורה.

<שגיא אבודרהם: בא לי לעבור למשהו אחר ועל זה לא יכול לקום וליפול דבר.

<שגיא אבודרהם: אי אפשר לשבת אך ורק על תורמים.

<שגיא אבודרהם: תורמים זה מעולה, זה מצוין, זה חשוב, זה יכול לתת דברים אחרים, לחשוף אותם אל העולמות, אבל כשתורם מחליט שהוא יוצא, יוצאת איתו תכנית מלאה.

<שגיא אבודרהם: יכולים להתחיל תהליך ובשנה השנייה שהילד נכנס לתהליך, נגמר המרכז.

<שגיא אבודרהם: ועל זה לא יכול להיות שכל הדבר הזה ייפול.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אוקיי.

<שגיא אבודרהם: אז מבחינתנו יש לזה בערך 900,000 שקלים.

<שגיא אבודרהם: אני חושב שהעברנו אז גם את הנושא של התקציב – איך מפעילים את זה, כולל הכל, הכל, הכל, את כל השנה.

<שגיא אבודרהם: אז זה מבחינתנו כמובן.

<שגיא אבודרהם: הייחודיות שיש כמובן בדורה זה שכולנו בני המקום, למישהו שבא לסמן V וללכת.

<שגיא אבודרהם: שזה שלנו.

<שגיא אבודרהם: אנחנו לא אנשים שנופל לנו העט אחרי השעה חמש.

<שגיא אבודרהם: אנחנו יכולים לשבת במתנ"ס המון שעות.

<קריאה: וזו הצלחה.

<דוד דהאן: אני מצדיע לכם על הפעילות הזאת שלכם, אבל הבעיה היא רק מי יקבל ומי לא נכנס.

<שגיא אבודרהם: אין פה מי כן ומי לא.

<שגיא אבודרהם: אין מישהו שהוא לא.

<דוד דהאן: יש.

<דוד דהאן: יש כאלה שלא נכנסים.

<קריאה: כבר אמרת שאם אין הורים מאחוריהם, הם לא נכנסים.

<שגיא אבודרהם: מה זה אין הורים?

<שגיא אבודרהם: יש פה אגף הרווחה.

<שגיא אבודרהם: אם אין הורים, אז אנחנו - - -

<אריה נעים: לא, אם אין מעורבות של הורים.

<אריה נעים: אני אסביר לך, אנחנו מאמינים במשולש בוא נגיד, של בית ספר- מערכת חינוך, קהילה ומשפחה.

<אריה נעים: כלומר אנחנו מייצגים במקרה הזה את הקהילה.

<אריה נעים: כשצלע אחת לא עובדת, אז צלע שנייה צריכה להשלים.

<אריה נעים: אנחנו מצפים עכשיו, כי כרגע חיברנו בין הקהילה לבין מערכת החינוך המקומית.

<אריה נעים: אנחנו מצפים מהמדינה עכשיו לתת לנו גיבוי לנושא הזה, כדי - שאיך אמר יושב ראש הוועדה – החזון של המודל הזה מדבר על שנת 2030 – שבשנת 2030 הפערים בחברה הישראלית יהיו הרבה יותר נמוכים ממה שהיום ויהיו לנוער פה אפשרויות להתפתח ולגדול.

<אריה נעים: אדוני, דיברת פה.

<אריה נעים: אנחנו קודם כל נותנים יד לאלה שמאחור.

<אריה נעים: אנחנו מסתכלים קדימה על העתיד, אבל כל הזמן מביטים לראות מי נשאר מאחור וקודם כל מביאים אותם למרכז.

<אריה נעים: אז אני לא יודע מאיפה אתה מקבל את הנתונים שלך או את המידע שלך.

<אריה נעים: שכונת דורה, ובייחוד בגלל שאנשים פה שהמשיכו את התהליכים כבר 20 שנה במה שקורה בשכונה, ובחרו בה והמדד של ההצלחה שלנו זה לא לעזוב את השכונה כמו שקורה בשכונות אחרות, אלא לחיות ולשפר את כל התנאים שקורים בה.

<אריה נעים: אנחנו קודם כל הבנו שבשביל להצליח אנחנו צריכים לקחת את אלה שמאחור, כי כל שנה מתווספים עוד אנשים לאלה שמאחור וחייבים להביא אותם למרכז.

<אריה נעים: זה לדעתי החזון של החברה הישראלית, לא רק של דורה.

<אריה נעים: ככה זה צריך להיות.

מכלוף מיקי זוהר: בהחלט.

מכלוף מיקי זוהר: זה החזון שלי לפחות, כיושב ראש הוועדה לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי.

<אריה נעים: אז אתה שותף.

מכלוף מיקי זוהר: משרדי ממשלה.

<נעמי אבוטבול: נעמי אבוטבול, משרד הרווחה.

<נעמי אבוטבול: קודם כל יוזמה מבורכת ועשייה יפה ונכונה.

<נעמי אבוטבול: אני מסכימה שצריך לתת לכולם ולחזק, אבל יש פה כמה דברים שצריך לקחת בחשבון.

<נעמי אבוטבול: אתם מדברים כאן על 2,000 משפחות שמתוכן 600 משפחות אתיופיות.

<נעמי אבוטבול: איפה הרגישות התרבותית ואם מדברים על הורים, ושוב, אני לא יודעת את כל המודל, אבל האם זה משהו שנלקח בחשבון?

<נעמי אבוטבול: כי במקום כזה זה בטוח צריך להילקח בחשבון.

<שגיא אבודרהם: יש מגשרת צמודה לתכנית.

<נעמי אבוטבול: דבר שני, מהפן של הרווחה.

<נעמי אבוטבול: אנחנו מדברים פה על מצב סוציו אקונומי נמוך ולדברים שאמרת, יושבת הראש, לפני כן, באשכולות 1 עד 5, כבר לפני 8 שנים התחילה תכנית לאומית לילדים ונוער בסיכון.

<נעמי אבוטבול: היא התחילה באשכולות 1 עד 3 והתרחבה ל-1 עד 5, כשב-8 השנים האחרונות היו תוספות תקציביות לנושא הזה.

מכלוף מיקי זוהר: משרד הרווחה יכול לומר שהוא יודע שכל ילד במצב סוציו אקונומי 1 עד 5, לפני שהוא עולה לכיתה א', משרד הרווחה כבר מוודא שהוא נמצא במסגרת בלתי פורמאלית?

<נעמי אבוטבול: הלוואי וזה היה ניתן מבחינה תקציבית.

<נעמי אבוטבול: זאת אומרת אני איתך.

מכלוף מיקי זוהר: זה ניתן לדעתי, אני אגיד לך למה, כי - - -

<נעמי אבוטבול: אני איתך להגיע למצב הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך למה.

מכלוף מיקי זוהר: כי ראשית יש את הרשויות המקומיות, שזה אינטרס מובהק שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: זה פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: פעם שנייה, גם משרד החינוך וגם המדינה בכלל, כישות מדינית שרוצה לשפר את החברה הישראלית שלה, רוצה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא שאין לנושא הזה פשוט תכנית.

מכלוף מיקי זוהר: אם משרד הרווחה מחר ייזום מהלך של תכנית לאומית להגיע לכל ילד לפני שהוא עולה לכיתה א', כדי לוודא שהוא מקבל חינוך בלתי פורמאלי או ליווי מסוים אחרי שעות הצהריים, לא בהכרח במסגרת הבית שלו, או במסגרת עירונית, ממשלתית או איך שלא נגדיר את זה , אנחנו יכולים לעשות פה צעד ענק.

<נעמי אבוטבול: זה מה שעושה התכנית הלאומית.

<אורנה רג'יניאו: השעמום מביא לדברים אחרים.

מכלוף מיקי זוהר: ברור.

<אורנה רג'יניאו: - - - הרבה דברים אחרים בדרך.

מכלוף מיקי זוהר: בהחלט, אבל בגיל צעיר.

<נעמי אבוטבול: רגע, בואו.

<נעמי אבוטבול: זה מה שעושה בעצם התכנית הלאומית לילדים בסיכון, לא רק בגיל הרך, היא מתפרשת על כל הגילאים, על סמך מיפוי של צרכים.

<נעמי אבוטבול: אי אפשר בעצם להגיע לכל ילד.

<נעמי אבוטבול: בהחלט זה מחבר בין חמישה משרדי ממשלה.

<נעמי אבוטבול: יש תכניות שמשלבות ומאז התכנית הלאומית יותר ויותר חובקים בין משרדי הממשלה.

<נעמי אבוטבול: אני אגיד שזה לא פשוט גם בשטח.

<נעמי אבוטבול: אני יכולה לתת דוגמא של מרכזי נוער היום.

<נעמי אבוטבול: נכון שיש.

<נעמי אבוטבול: יש היום למשל הרבה מרכזי נוער.

<נעמי אבוטבול: אפרופו משרד השיכון היום בונה לא מעט, הוא זורק הרבה כספים לבנייה של מרכזי נוער - - -

<קריאה: בטוח - - -

<נעמי אבוטבול: רק שנייה.

<נעמי אבוטבול: אנחנו בונים מרכזים עם גישה הוליסטית שרואה את כל צרכי הילד; ואני גם רוצה להעיר פה.

<נעמי אבוטבול: לא מדובר רק על חינוך בלתי פורמאלי, מדובר על מכלול של מענים שצריכים להינתן לילדים בשעות אחר הצהריים, כי יש ילדים שאם תיתן להם רק את הפן החינוכי, הם לא פנויים לקבל אותו אם יש להם בעיות בקשר עם הורים, בעיות של עוני, בעיות בסיסיות.

<נעמי אבוטבול: אבל גם לזה צריך.

<נעמי אבוטבול: אני לא ראיתי פה ממש - - -

<שגיא אבודרהם: תרפיה באומנות, יש - - -

<נעמי אבוטבול: אבל שוב, זה צריך להיות בצורה הולמת לבעיות.

<נעמי אבוטבול: אני מסכימה לחלוטין שחוויה לימודית טובה היא מעצימה ומעשירה ואני המפקחת הארצית על מועדוניות לילדים בסיכון בארץ.

<שגיא אבודרהם: אנחנו מפעילים מועדונית בתוך השכונה שלנו, בדורה.

<נעמי אבוטבול: הלמידה היא דבר מאד מאד מאד משמעותי, אבל יחד עם זאת יש ילדים שאם לא תיתן להם לפני כן את המענים שהם צריכים כדי להגיע לשם - - -

מכלוף מיקי זוהר: זה ברור.

מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא - - -

<נעמי אבוטבול: אז אם בונים תכנית, היא צריכה לכלול גם את זה.

<נעמי אבוטבול: אני אחזור רגע לדוגמא של מרכזי הנוער.

<נעמי אבוטבול: אני היום מנסה יחד עם משרד החינוך לחבר.

<נעמי אבוטבול: יש מודל למשרד הרווחה, יש מודל למשרד החינוך.

<נעמי אבוטבול: דרך התכנית הלאומית בנינו אמות מידה.

<נעמי אבוטבול: יש משרד השיכון שבה הוא עושה דברים אחרים.

<נעמי אבוטבול: אנחנו באים לרשויות המקומיות.

<נעמי אבוטבול: לא פשוט לחבר את הדברים האלה, כי באמת כמו שאתה אומר, צריך לשדרג את המענים הקיימים ובאמת לתת מעטפת.

<נעמי אבוטבול: לחבר בין כל הדברים האלה, כי יש כספים.

<נעמי אבוטבול: אם תיצור את הדבר הזה – לחבר את כל המענים האלה – לתכלל את הדבר הזה – אשרינו.

<נעמי אבוטבול: אני מחכה לזה.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, אני אגיד לך מה - - -

<יוסי דורון: בואו נעשה אצלנו פיילוט.

<יוסי דורון: בואו נעשה בעיר שלנו פיילוט.

מכלוף מיקי זוהר: אני הייתי רוצה להביא למצב שבמשרד הרווחה תהיה רשימה של כל הילדים במדינת ישראל, שהם צפויים לעלות בקרוב לכיתה א' ושהמצב הסוציו אקונומי שלהם 1 עד 5.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שתהיה רשימה כזאת, אם אני הייתי היום מקבל את ההחלטות במשרד הרווחה, הייתי אומר שהתפקיד שלי הוא להגיע לכל אחד ואחת מהילדים האלה, אישית.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אני אגיד לך אי זה אפשרי.

מכלוף מיקי זוהר: אם את לוקחת את הרשויות המקומיות ורותמת אותן לסיפור הזה ואומרת לכל רשות תקשיבי, אנחנו נעזור לכם להגיע לילדים האלה אישית.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר לכל המשפחות שלהן, כדי שכל ילד כזה יקבל ליווי לימודי מגיל כיתה א', מהיום הראשון שהוא מתחיל את כיתה א'.

מכלוף מיקי זוהר: ברור לי ש - - -

<נעמי אבוטבול: משרד החינוך.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: ליווי לימודי אני מתכוון – את הפן החינוכי אני לא מצפה ממשרד הרווחה לבצע.

מכלוף מיקי זוהר: את הפן החינוכי יביאו הרשויות באמצעות - - -

<נעמי אבוטבול: גם הרשימות הכלליות, כי משרד הרווחה זה רישומי רווחה, סליחה.

<נעמי אבוטבול: זה מי שנרשם במשרד הרווחה.

<שגיא אבודרהם: אבל לא כולם רוצים להירשם ברווחה.

<נעמי אבוטבול: אני מסכימה איתך שצריך להגיע גם למי שלא רשום, אני מסכימה לחלוטין.

<שגיא אבודרהם: יש אימהות שמפחדות להגיע גם למשרד הרווחה.

<נעמי אבוטבול: זה הסנכרון שאנחנו צריכים לעשות.

<שגיא אבודרהם: זה נתון מאד קשה.

מכלוף מיקי זוהר: משרד הרווחה יודע לשלוף ולהביא את האינפורמציה הזו.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שיש את האינפורמציה הזאת ונניח סתם לדוגמא, קוראים לעיריית נתניה ואומרים להם תקשיבו, יש לנו פה נתון, סתם דוגמא, של 10,000 ילדים שעולים לכיתה א' בשנה הבאה, שהם במצב סוציו אקונומי 1 עד 5.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נעזור לכם כלכלית עם X כסף, לעומת X כסף שגם הרשות תביא מן הסתם.

מכלוף מיקי זוהר: תגיעו לילדים האלה, תכניסו אותם לתוך המועדוניות שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: שיהיו בתוך המועדוניות שלכם בשכונות שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: שיגיעו ללמוד, שיגיעו לעשות שיעורי בית.

מכלוף מיקי זוהר: על הדרך, דרך אגב, אם יש בעיות כמובן הרבה יותר מורכבות בבית, ברור שאנחנו צריכים לפתור אותן, זה לא קשור.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני מדבר על העיקרון שקודם כל אותו ילד יתחיל בשנה הראשונה, הלימודית שלו, דרך לימודית חיובית, כדי שבסופו של דבר הוא יחווה את ההצלחה הזאת והיא תמשוך אותו קדימה לכיוון ההצלחה ולא לכיוון השלילי.

מכלוף מיקי זוהר: כי מתי ילד נכשל ומתייאש?

מכלוף מיקי זוהר: כשהוא נכשל.

מכלוף מיקי זוהר: הוא נכשל במבחן הראשון, כי ההורים שלו לא הקנו לו.

מכלוף מיקי זוהר: הוא נכשל במבחן השני והשלישי וברביעי כבר אין מישהו שיעודד אותו להמשיך ללמוד, כי בדרך כלל, לצערי הרב, במשפחות במצב סוציו אקונומי נמוך, לא מעודדים למידה.

מכלוף מיקי זוהר: כשהילד נכשל, אני לא יודע אם ההורה מתייחס כל כך למבחן.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אנחנו אומרים, אם אנחנו נותנים לילד הזה את ההזדמנות להצליח באופן שווה כמו ילד אחר, כי למה קמה הוועדה הזאת?

מכלוף מיקי זוהר: מה המטרה שלה הייתה?

מכלוף מיקי זוהר: הזדמנות שווה בחברה הישראלית, לא שום דבר אחר.

מכלוף מיקי זוהר: היה לי פה ויכוח עם ארגון לתת, כל התקשורת דיברה על זה שאמרתי שאנחנו לא רוצים ארגונים כאלה.

מכלוף מיקי זוהר: לא רוצים ארגוני חסד, רוצים שהמדינה תיתן את הכלים לילדים להצליח, בלי לתת את התקציבים, לתת להם אוכל.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים שהם ישלמו מיסים למדינה, לא שאנחנו נצטרך להחזיק את הילדים הרעבים.

מכלוף מיקי זוהר: זו לא המטרה.

מכלוף מיקי זוהר: אם יש ילדים רעבים, אנחנו נדאג להם.

מכלוף מיקי זוהר: אף אחד לא יפקיר אותם, כי זו מהותה של המדינה הזאת ואנחנו נילחם בשבילם כדי שלא יחסר להם כלום.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הדבר החשוב ביותר, החלום לפחות שלי, זה שהם לא יגיעו למצב הזה של העוני.

מכלוף מיקי זוהר: שהם מראש יקבלו את הכלים מהמדינה, לצאת ממעגל העוני בזכות עצמם, לא בזכות סיוע של אחרים.

<יוסי דורון: מה שנקרא לתת להם את החכה, לא את הדג.

מכלוף מיקי זוהר: בדיוק.

מכלוף מיקי זוהר: ואני חושב שהפרויקט הזה – לקחת ילדים לפני כיתה א' ולאתר אותם ולוודא שהם נכנסים בכל מחיר למרכזים כאלה, כמו המודל הזה שהוצג פה עכשיו, זו לדעתי צריכה להיות משימה ראשונה של המשרד ואנחנו נמליץ על זה היום במסקנות הוועדה.

<נעמי אבוטבול: בשמחה.

<נעמי אבוטבול: שוב, התכנית הלאומית הקצתה לזה משאבים.

<נעמי אבוטבול: זה שוב עניין של משאבים, כי התקציבים של משרד הרווחה מחולקים לפי קריטריונים לרשויות.

<נעמי אבוטבול: יש תקציב X לפעולות לילדים בקהילה, שזה 0 עד 18.

מכלוף מיקי זוהר: אבל את המודל הזה אין לכם, נכון?

מכלוף מיקי זוהר: אין המודל הזה שהצגתי עכשיו, אין.

<נעמי אבוטבול: העדפה לגיל הרך יש.

<נעמי אבוטבול: העניין הוא שהתקציב - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, מודל.

<נעמי אבוטבול: איזה מודל?

מכלוף מיקי זוהר: מודל מובנה, שאומר שמשרד הרווחה יוודא רצף חינוכי לילדים במצב סוציו אקונומי חלש.

<נעמי אבוטבול: משרד הרווחה לא יכול בעצמו לוודא רצף חינוכי.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא אמרתי שהוא ילמד אותם.

<נעמי אבוטבול: ברור.

<נעמי אבוטבול: אני מבינה מה שאתה אומר.

מכלוף מיקי זוהר: הוא יאתר אותם, יישב עם הרשויות ויגיד להן אנחנו רוצים לוודא שהילדים האלה במועדוניות.

<נעמי אבוטבול: האחריות היא משותפת.

<נעמי אבוטבול: אתה חייב לציין את זה עם אחריות משותפת עם משרד החינוך.

מכלוף מיקי זוהר: חד משמעית.

<קריאה: זה כולם יחד.

<קריאה: זה בדיוק המודל כאן.

<קריאה: זה היתרון.

מכלוף מיקי זוהר: ברור שמשרד החינוך חייב לקחת פה חלק, אבל אני רוצה שמשרד הרווחה יתחיל קודם כל בפעילות הבסיסית של לאתר את הילדים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי מי יכול לאתר אותם?

<שגיא אבודרהם: השאלה גם מה הכמות.

<קריאה: ואז את גם נתפסת כלוקחת ילדים מהבתים שלהם.

<נעמי אבוטבול: זה קצת קשה.

<נעמי אבוטבול: זה קצת בעייתי מה שאתם אומרים.

מכלוף מיקי זוהר: משרד הרווחה, בעבודה מול הרשויות המקומיות יכול לעשות את זה.

מכלוף מיקי זוהר: ברור שהוא לא יכול לעשות את זה לבד.

<נעמי אבוטבול: ברור.

מכלוף מיקי זוהר: מול הרשויות המקומיות.

מכלוף מיקי זוהר: יש רשות מקומית שיגידו לה בואו תקשיבו, אנחנו רוצים עכשיו לתת לכם תקציב להכניס ילדים למועדוניות.

מכלוף מיקי זוהר: תביאו לנו את הילדים.

מכלוף מיקי זוהר: יש רשות מקומית שלא תשתף פה פעולה?

מכלוף מיקי זוהר: אין.

<נעמי אבוטבול: מאיפה נביא עוד תקציבים?

<נעמי אבוטבול: התקציבים מחולקים.

<נעמי אבוטבול: יש מועדוניות.

<נעמי אבוטבול: יש מעל 15,000 ילדים במועדוניות לא מספיק, יש רשימות המתנה - - -

<שגיא אבודרהם: את יודעת כמה ילדים יש במועדונית בדורה?

<שגיא אבודרהם: יש לנו מועדונית שאנחנו מפעילים, של הרווחה.

<נעמי אבוטבול: ברור לי.

<נעמי אבוטבול: הלוואי והיו לנו תקציבים נוספים.

<שגיא אבודרהם: 15 ילדים מכלל השכונה נכנסים למועדונית.

<נעמי אבוטבול: אני איתך בקטע הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני הייתי יוזם קודם כל מהלך כזה.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, טוב, עוד מישהו רוצה לומר משהו לפני שאנחנו מסיימים?

מכלוף מיקי זוהר: כן גברתי.

<אירית ברוק: משרד החינוך, אירית ברוק.

<אירית ברוק: אני מנהלת המחלקה לתנועות נוער, קהילה והגשמה במינהל חברה ונוער.

<אירית ברוק: מחייכים פה.

<אירית ברוק: לגבי החלק של החינוך הבלתי פורמאלי, אני האחרונה שצריך לשכנע אותה.

מכלוף מיקי זוהר: מה גברתי חושבת על הרעיון שאמרתי, לאתר את כל הילדים הללו כדי לקבל רצף חינוכי חיובי, מהיום הראשון שמתחילים את בית הספר.

<אירית ברוק: אני אגיד מילה.

<אירית ברוק: קודם כל אני חושבת שהחינוך הבלתי פורמאלי, כמו שעלה פה בוועדה, יש לו חשיבות לא נורמאלית.

<אירית ברוק: הכלי החשוב הוא בזה שרואים את הילד ובעצם זה מה שאתה גם מציע.

<אירית ברוק: זאת אומרת הסיפור שאפשר לראות ילד, שילד ייגע שהוא שייך לגוף, לקהילה שנוגעת בו, שמטפלת בו, שהוא חשוב לה.

<אירית ברוק: שילד ידע שיש לו לאן לפנות, שיש לו מבוגר משמעותי, אין ספק שזה הפינה לכל למידה, לכל התפתחות תקינה של ילדים.

<אירית ברוק: לגבי התכנית של מתנ"ס דורה, ככה עושים.

<אירית ברוק: זאת אומרת התכנית הזאת היא תכנית של החברה למתנ"סים.

<אירית ברוק: כל מה שנאמר פה, גם במינהל חברה ונוער רואים עין בעין את צורת הפעולה המשותפת הזאת.

<אירית ברוק: רק חבל לי שמהמטה של החברה למתנ"סים לא נמצאים פה.

<אירית ברוק: את מהמטה?

<אירית ברוק: מפני שלדעתי התכנית הזאת-.

<אירית ברוק: משרד החינוך תומך בחברה למתנ"סים בשתי מדרגות כחברה ממשלתית.

<אירית ברוק: מדרגה אחת זה משכורות של מנהלי החברה למתנ"סים ובמדרגה השנייה זה זרועות ביצוע.

<אירית ברוק: כאשר אחת מזרועות הביצוע זה בדיוק התכנית הזאת של מרכזי למידה, ואני מאמינה שמרכז הלמידה - - -

<ריקי ברק: אנחנו בדרכנו לשם.

<ריקי ברק: עוד לא.

<אירית ברוק: כן, שמרכז הלמידה הזה הוא חלק מהתכנית הזאת.

<אירית ברוק: אני לא טועה, נכון?

<קריאה: מה זאת אומרת?

<קריאה: סיוע בכסף?

<אירית ברוק: ודאי.

<ריקי ברק: אנחנו עוד לא קיבלנו את זרוע הביצוע אז עוד לא סייענו גם בתקציבים.

<אירית ברוק: זרוע ביצוע.

<אירית ברוק: תראו, אני בררתי הבוקר.

<אירית ברוק: אפשר להשלים?

<אירית ברוק: בררתי הבוקר לגבי זרוע הביצוע הזאת, איפה היא עומדת, ומה שנאמר לי זה שהיא כבר עברה את הדברים העיקריים שלה.

<אירית ברוק: כבר יש אישור אוצר וזה נמצא בתהליכי רתימה סופיים, מה שאני מניחה ישחרר יותר אוויר לטובת סגנון הפעולה הזאת.

<אירית ברוק: אני מניחה שיש גם מפקח רשותי שלנו, שמלווה את הפעולה הזאת וביחד עם השלמה של הפעולה של תנועות הנוער וארגוני הנוער, זה מנסה לתת איזה שהוא מענה שלכם.

<אירית ברוק: כמובן בתמיכת הרווחה במשפחות שחייבות את הסיוע הזה.

<אירית ברוק: אז מהבחינה הזאת אני חושבת שזה מתפרץ לדלת פתוחה, הדבר הזה, ואתה בהחלט צודק בניתוח שלך.

מכלוף מיקי זוהר: כן, תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: משפט אחרון של הבחור הצעיר ואנחנו משם עוברים לסיכום הדיון.

<ראשד פתחי: שלום לכם.

<ראשד פתחי: אני ראש פתחי מטובא זנגריה, גם נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<ראשד פתחי: אחד הדברים שאני רוצה להתייחס אליהם, ואני מדבר בכללי, לא רק על השכונה הזאת ואחר כך אני אתמקד, אבל רק ב-100 רשויות מתוך 250 יש מתנ"סים.

<ראשד פתחי: זה לפי סקר של 20 ביוני 2016.

מכלוף מיקי זוהר: ידידי לא השתתף בדיון שלי להקמת מתנ"סים בכל הרשויות המקומיות, במיוחד במגזר הערבי, ששם יש הרבה מקומות שאין מתנ"סים, להגיע למצב שאין רשות מקומית ללא מתנ"ס.

<ראשד פתחי: אז עכשיו אני אתייחס לנקודה השנייה, שחייב להיות קשר בין המתנ"ס עצמו – אני לא אומר של החברה למתנ"סים.

<ראשד פתחי: מתנ"ס X.

<ראשד פתחי: יש מתנ"ס ברשות, חייבת להיות עבודה משותפת בין המתנ"ס לבית הספר.

<ראשד פתחי: למה?

<ראשד פתחי: כי כשאני הייתי בכיתה ט', מורה למתמטיקה היה נותן לי שיעורי בית של 400 תרגילים.

<ראשד פתחי: אני אין לי זמן ללכת למתנ"ס, אבל אם הוא היה אומר – תשמעו חברים, יש מועדון במתנ"ס, שאחר כך יש מישהו שעוזר לכם בשיעורי הבית.

<ראשד פתחי: מי שרוצה ללכת – ילך.

<ראשד פתחי: כל הכיתה תלך למועדון הזה.

<ראשד פתחי: אי אפשר שכל אחד הולך בדרך אחרת, בלי שיתוף עם השני, חוץ מיום בשבוע, שאחד מהמתנ"ס הולך לבית הספר ומבקר שם את המנהל, יושבים, שותים קפה ואחר כך הוא הולך.

<ראשד פתחי: אי אפשר לעשות ככה.

<ראשד פתחי: הנקודה השלישית ואני אחתום בזה, היא הכסף.

<ראשד פתחי: מי אמר שהכסף זה המצב העיקרי והכסף זה הפואנטה.

<ראשד פתחי: מדינת ישראל הוקמה בלי כסף.

<ראשד פתחי: בשנת 1948 לא היה משרד רווחה ולא היה משרד האוצר והקמנו מדינה.

<ראשד פתחי: הכסף לא זה ממש.

<ראשד פתחי: אנחנו יכולים היום לעשות מסגרת של ילדים.

<ראשד פתחי: נכון, מסגרת בתחילת השנה היא צריכה כסף, אבל אחר כך המסגרת מפעילה את עצמה.

<ראשד פתחי: איך?

<ראשד פתחי: היום אני בכיתה י', עברתי מרתון של מתמטיקה במועדון, סיימתי, סתם, יש לי ציון 90, אחר כך אני מחויב לתת למועדון 5 שעות ולהיות שם מורה.

<ראשד פתחי: כך אנחנו מפעילים את עצמנו.

<ראשד פתחי: מדינת ישראל הוקמה בלי כסף.

<ראשד פתחי: אנחנו יכולים גם להקים מתנ"סים ולהקים מועדונים בלי כסף.

<ראשד פתחי: תודה רבה לכם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

<שגיא אבודרהם: אלף להגיד שזה מצוין וזה חשוב.

<שגיא אבודרהם: כמובן גם בדורה אנחנו עושים את הנושא הזה שילדים חונכים ילדים, אבל זה לא מספיק.

<שגיא אבודרהם: כי צריך את המורים הטובים ביותר ואת המורות הטובות ביותר.

<שגיא אבודרהם: אני אומר המודלינג, כשאתה נפגש עם מישהו מתוך היישוב, שהוא שכן שלך.

<שגיא אבודרהם: כשאני נפגש עם מישהו מתוך המתנ"ס, כולנו נפגשים, זה המודלינג.

<שגיא אבודרהם: זה נותן את העצמה.

<שגיא אבודרהם: אבל כשיש את המורה הטובה ביותר, שיושבת ויש את הידע והיא מעבירה את התכנים, גם זה וגם זה ביחד זה מה שיכול ליצור שינוי.

<שגיא אבודרהם: זה חשוב.

<ראשד פתחי: נכון, אני אמרתי מחנכים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

<נעמי אבוטבול: רק הערה.

מכלוף מיקי זוהר: הערה אחרונה.

<נעמי אבוטבול: אני רק חייבת להעיר שבאמת מודגש פה הפן החינוכי שהוא חשוב מאד, אבל אם בונים מודל, חייב שיהיה שם גם את הפן החברתי טיפולי.

<שגיא אבודרהם: יש תרפיה - - -

<נעמי אבוטבול: אין במצגת שלכם.

<נעמי אבוטבול: זה לא מודגש.

<נעמי אבוטבול: אני בגלל זה מעירה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, סיכום הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מברכת את חברת המתנ"סים ואת מתנ"ס דורה, על בניית מודל הוליסטי לקידום תלמידים מאוכלוסיות מוחלשות, למען צמצום פערים בחברה הישראלית.

מכלוף מיקי זוהר: באמצעות הכלי של החינוך הבלתי פורמאלי, הוועדה רואה חשיבות רבה, הן בסיוע וחיזוק התחום הלימודי, הן השערה חברתית והחשוב ביותר – הענקת כלים נכונים לצמיחה והעצמה אישית של כל ילד וילד.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מברכת את עיריית נתניה על התמיכה התקציבית ושיתוף הפעולה להצלחת הפרויקט.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה תפנה לראשי רשויות בכל רחבי הארץ ותציע ליישם מודל זה בעירן, תוך שיתוף פעולה עם החברה למתנ"סים או רשת המתנ"סים העירונית.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קובעת כי משפחות המטופלת בשגרה על ידי אגף הרווחה, לא יגיעו לשירותים המוצעים במסגרת החינוך הבלתי פורמאלי ולא יקבלו הזדמנות שנייה, אלא אם כן יקרו להם ויגיעו אליהם.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה - - -

<יוסי דורון: לא הבנתי את המשפט הזה.

<קריאה: זה לא ברור.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר - - -

<קריאה: צריך לעשות ריצ'נג האוט.

מכלוף מיקי זוהר: אם אנחנו לא נעזור למשפחות הללו לקבל את השירות הזה, הן לא תקבלנה אותו.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת אנחנו לא יכולים לצפות שמשפחה במצב סוציו אקונומי נמוך, תפנה באופן ישיר בעצמה לקבל את הסיוע.

<קריאה: מצוין.

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שאני אמרתי.

<קריאה: נכון.

מכלוף מיקי זוהר: למה, אמרתי משהו אחר?

<קריאה: בדיוק.

מכלוף מיקי זוהר: טוב.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה תפנה לשר החינוך, שר העבודה והרווחה ושר האוצר, ותקרא ללמוד את המודל שהוצג בוועדה ולפעול ליצירת תהליכים דומים שיהווה קו מנחה במסגרת החינוך הבלתי פורמאלי, תוך איתור אוכלוסיות התלמידים ממשפחות במצב סוציו אקונומי 1 עד 4, למען הענקת תמיכה, סיוע והעשרה לשעות אחר הצהריים.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קובעת ודוגלת בנתינת הזדמנות שווה לכל ילד ולכן הוועדה תדרוש ממשרד הרווחה, בשיתוף הרשויות המקומיות, לפעול לתכנית איתור כלל הילדים העולים לכיתה א', על מנת ליצור רצף חינוכי שיסייע למניעת בעיות ומכשולים בעתיד מבחינה לימודית לתלמיד.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה תפנה לשר החינוך לפעול להגברת התקציבים למסגרות החינוך הבלתי פורמאלי ולפעול להעסקת מורים ולהעברת תקני שעות של המשרד לטובת מסגרות אלו וכן לסייע בתקצוב מרכז הלמידה דור המחר, על מנת להעביר את המודל למתנ"סים נוספים.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה תפנה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ותקרא לפעול ליצירת רצף חינוכי מגיל מועדוניות רווחה-.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו את זה עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר גמור.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מודה לכל המשתתפים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.