ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 422, 2017-06-13 09:30

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא:

דוד אמסלם: הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 7) (הקצאת מקום חניה לנכה סמוך למקום מגוריו), התשע"ז-2017, פ/3242/20 כ/707.

דוד אמסלם: אנחנו מציינים היום בכנסת את יום העיוור.

דוד אמסלם: את הצעת החוק בנושא הזה התחלנו לפני הרבה זמן, כרגע אנחנו לקראת הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: אני מבקש מהיועץ המשפטי של הוועדה להציג את השינויים שעשינו בהצעה המקורית.

<תומר רוזנר: ההצעה כפי שמונחת בפני חברי הכנסת כוללת מספר לא מבוטל של שינויים מההצעה כפי שאושרה בקריאה ראשונה.

<תומר רוזנר: אני רק אזכיר, מדובר בהקצאת מקום חניה אחד לנכה שנושא תג נכה, סמוך ככל האפשר למקום מגוריו, באופן כזה שהחניה צריכה להיות מוקצית במרחק של עד 200 מטרים ממקום המגורים.

<תומר רוזנר: אם אין אפשרות להקצות בטווח הזה, אז בטווח של 400 מטרים ממקום המגורים.

<תומר רוזנר: מדובר במקום חניה אחד שיוקצה על ידי הרשות המקומית באמצעות תמרור מתאים, למעט במצבים בהם יש לנכה חניה אחרת העומדת לשימושו הייחודי במקום אחר, בין אם במסגרת הבית המשותף שבו הוא מתגורר, בין אם באמצעות הקצאת מקום אחר.

<תומר רוזנר: זו צריכה להיות חניה שייחודית לו.

<תומר רוזנר: אז הוא לא יוכל לקבל חניה נוספת מהרשות המקומית.

<תומר רוזנר: לגבי השינויים מהנוסח בקריאה ראשונה.

<תומר רוזנר: כפי שבוודאי ידוע, קיבלנו הערות רבות מארגונים שונים - ארגוני הנכים, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, מרכז השלטון המקומי, פורום ה-15.

<תומר רוזנר: אנחנו הבאנו את כל ההערות האלו בחשבון.

<תומר רוזנר: אני אציג את השינויים שאנחנו מציעים לוועדה בעקבות אותן הערות.

<תומר רוזנר: לגבי מקום החניה.

<תומר רוזנר: מקום החניה צריך להיות מתאים לצרכיו של הנכה.

<תומר רוזנר: זה כבר כתוב בהצעה בקריאה ראשונה.

<תומר רוזנר: בעקבות הערה שקיבלנו אנחנו מציעים שהחניה תוקצה בהתחשב בתקן הישראלי הרלוונטי.

<תומר רוזנר: התקן הישראלי קובע מידות שונות לחניה.

<תומר רוזנר: אם יש לנכה רכב עם מעלון, צריך לתת לו חניה טיפה יותר גדולה.

<תומר רוזנר: אם יש לו רכב שצריך רמפה מסוימת, צריך לתת מקום מספיק לנושא הזה.

<תומר רוזנר: צריך להתחשב בדבר הזה.

<תומר רוזנר: אם התקן צריך להקצות 7.5 מטר אבל יש רק 7.3, אפשר לתת גם את זה.

<תומר רוזנר: הכוונה שתהיה התחשבות בתקן הישראלי.

<תומר רוזנר: לפי מה שנמסר לנו ממשרד התחבורה וההנחיות שלהם כבר היום, צריך להתחשב בתקן כשמקצים מקומות חניה לנכים בספרה הציבורית.

<תומר רוזנר: זה שינוי אחד.

<תומר רוזנר: שינוי שני שהוכנס, שהוא השינוי המשמעותי ביותר, הוא לגבי הגדרת הזכאות למקום החניה.

<תומר רוזנר: בהצעה כפי שעברה בקריאה ראשונה, כל נכה שיש לו תג נכה היה אמור לקבל את ההקצאה של מקום החניה.

<תומר רוזנר: לפי הנתונים שקיבלנו משרד התחבורה, ובעקבות ההערות של מרכז השלטון המקומי ופורום ה-15, שקלנו שוב את העניין הזה.

<תומר רוזנר: קיימנו התייעצויות מאוד אינטנסיביות בנושא עם המוסד לביטוח לאומי, עם נציבות השוויון ועם גורמים נוספים.

<תומר רוזנר: ההצעה שלנו אומרת כדלקמן:

<תומר רוזנר: נכי גפיים או נכים שמסתייעים בכיסא גלגלים יהיו זכאים בכל דרגת נכות, בלי קשר לדרגת נכותם.

<תומר רוזנר: גם עיוורים זכאים בכל מקרה.

<תומר רוזנר: לגבי נכים אחרים, הזכאות כיום בחוק היא 60%.

<תומר רוזנר: אנחנו נסטה מהזכאות הכללית לקבלת תג נכה.

<תומר רוזנר: כמובן שאותם נכים שיש להם מעל 60% ימשיכו לקבל תג נכה, אבל לא כולם יקבלו באופן אוטומטי את מקום החניה.

<תומר רוזנר: מי שיקבל באופן אוטומטי את מקום החניה יהיו נכים שדרגת נכותם מעל 90%, כאשר נכותם נקבעה כבר על פי דין אחר, זאת אומרת, על ידי המוסד לביטוח לאומי, משרד הביטחון, מס הכנסה, או כל מי שיש לו סמכות לקבוע דרגת נכות באופן חוקי.

<תומר רוזנר: הכוונה לפשט את הדברים כך שהרשות המקומית לא תצטרך להפנות שוב למשרד התחבורה לקבל אישור לגבי דרגות נכות וכו'.

<תומר רוזנר: משרד התחבורה גם לא מסוגל לעשות את הבדיקה הזאת, הוא לא מסוגל להבחין בין נכים בדרגה של 60% לנכים בדרגה של 90%.

<מיטל להבי: גם הסיפא תחול.

<תומר רוזנר: הסיפא בוודאי שתחול.

<תומר רוזנר: עדיין צריך שרופא יאשר.

<תומר רוזנר: ממילא הוא קיבל תג נכה, אז אין בעיה.

<תומר רוזנר: לגבי מי שבין 60% ל-90%, או לגבי מי שהוא מעל 90% אבל אין לו אישור על פי דין אחר לגבי דרגת נכותו, הרשות המקומית תקצה לו מקום חניה אם היא מצאה שהדבר מוצדק בנסיבות העניין ובהתחשב בדרגת הנכות שלו ובפגיעה בניידותו.

<תומר רוזנר: במקרה הזה יהיה לרשות המקומית יותר שיקול דעת אם להקצות לו מקום חניה או לא להקצות.

<תומר רוזנר: כמובן שהיא צריכה לשקול את הנסיבות של המקרה הספציפי.

<תומר רוזנר: אלה השינויים המרכזיים בהצעת החוק.

<לירון אדלר מינקה: הצקת חוק חניה לנכים (תיקון...), התשע"ז-2017.

<לירון אדלר מינקה: הוספת סעיף 4ד.

<לירון אדלר מינקה: בחוק חניה לנכים, התשנ"ד-1993, אחרי סעיף 4ג יבוא: 4ד.

<לירון אדלר מינקה: "חניה לנכה סמוך למקום מגוריו.

<לירון אדלר מינקה: (א) רשות מקומית תקצה לרכב מזכה אחד של נכה המתגורר בתחומה, הנושא תג נכה, מקום חניה אחד המתאים לצרכיו של הנכה בהתחשב בתקן ישראלי, סמוך ככל האפשר למקום מגוריו של הנכה, ובמרחק שאינו עולה על 200 מטרים ממנו; הרשות המקומית תקצה את מקום החניה כאמור בתוך 60 ימים מיום שהוגשה לה בקשה לכך.

<לירון אדלר מינקה: (ב) רשות התימרור המקומית תציב במקום החניה שהוקצה כאמור בסעיף קטן (א), על חשבונה, תמרור המייחד את מקום החניה לרכב כאמור באותו סעיף קטן, אשר את פרטיו מסר לה הנכה, והם יצוינו על גבי התמרור.

<לירון אדלר מינקה: (ג) נכה או אדם המתלווה אל הנכה והנוהג עבורו ברכב רשאי להחנות את הרכב המזכה שפרטיו צוינו על גבי התמרור כאמור בסעיף קטן (ב) במקום החניה שהוקצה כאמור בסעיף קטן (א), ללא תשלום; לא תהיה לנכה כל זכות אחרת או נוספת במקום החניה שהוקצה לפי סעיף זה.

<לירון אדלר מינקה: (ד) הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו אם יש לנכה חניה המיועדת לשימושן הבלעדי באופן קבוע, ובכלל זה חניה הצמודה למקום מגוריו, ובלבד שהיא מתואמת לצרכיו.

<לירון אדלר מינקה: (ה) מצאה הרשות המקומית כאמור בסעיף קטן (א) כי אין מקומות חניה המוסדרים על ידה במרחק שאינו עולה על 200 מטרים ממקום מגוריו של הנכה, תקצה לרכבו המזכה כאמור בסעיף קטן (א), ככל האפשר, חניה במרחק שאינו עולה על 400 מטרים ממקום מגוריו.

<לירון אדלר מינקה: (ו) (1) לעניין סעיף זה, יקראו את ההגדרה "נכה" שבסעיף 1, כך שברישה של אותה הגדרה המילים "או אדם שניתן לגביו אישור בכתב כאמור בסעיף 1א" לא ייקראו, ובפיסקה (1) במקום "60% לפחות" יקראו "90% לפחות".

<לירון אדלר מינקה: (2) לעניין נכה כהגדרתו בפיסקה (1) להגדרת "נכה" שבסעיף 1, שדרגת נכותו נמוכה מ-90%, או שדרגת נכותו מגיעה ל-90% לפחות אולם לא ניתן לאשר את דרגת הנכות על פי דין – תקצה הרשות מקום חניה לפי הוראות סעיף זה, אם מצאה כי הדבר מוצדק בנסיבות העניין ובהתחשב בדרגת הנכות של הנכה ובמידת ההשפעה של דרגת נכותו זו על ניידותו".

<לירון אדלר מינקה: תחילה.

<לירון אדלר מינקה: תחילתו של חוק זה שישה חודשים מיום פרסומו.

<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, אם אפשר לקרוא את התיקון להגדרת נכה כפי שצריכה להיקרא מתחילתה ועד סופה, כי זה מפנה לתיקונים לסעיף בחוק העיקרי.

<לירון אדלר מינקה: ההגדרה של נכה לעניין הנושא הזה של הקצאת חניה סמוך למקום המגורים: "נכה" - עיוור ואדם אשר רופא שהוסמך לאשר נכות על פי דין אישר לגביו בכתב אחת מאלה: 1.

<לירון אדלר מינקה: שדרגת נכותו מגיעה ל-90% לפחות ותנועתו בדרכים בלי רכב עלולה לערער את מצב בריאותו; 2.

<לירון אדלר מינקה: שהוא מוגבל בהליכה וזקוק לכיסא גלגלים לצורך ניידותו; 3.

<לירון אדלר מינקה: שהוא נכה הזקוק לרכב כאמצעי תנועה בגלל רגליו הנכות.

<לירון אדלר מינקה: מה שהורדנו מההגדרה של נכה זה את הנושא של האישור בכתב של רשות הרישוי.

<לירון אדלר מינקה: מי שיש לו 90% נכות שהוא קיבל אישור על כך מביטוח לאומי או מכל מוסד אחר לפי דין, מי שהוא עיוור, או נכים שהם מוגבלים בהליכה וזקוקים לכיסאות גלגלים או זקוקים לרכב כאמצעי תנועה - אלה האנשים שלרשות תהיה חובה להקצות להם מקום חניה.

<לירון אדלר מינקה: לאנשים שהם בדרגת נכות מ-60% עד 90%, או שהם מעל 90% אבל לא נקבעה להם דרגת נכות לפי דין, הרשות המקומית תיתן מקום חניה, אם היא מצאה שהדבר מוצדק.

<שמואל חיימוביץ': מי יקבע שהוא לא זכאי?

<תומר רוזנר: הרשות המקומית.

<ישראל פרידמן: קיימנו על זה דיון בפורום ה-15.

<ישראל פרידמן: ודאי שכולם בעד נגישות לנכים.

<ישראל פרידמן: גם כל העיריות משקיעות בזה הרבה.

<ישראל פרידמן: אני אבא לילדה נכה עם תסמונת דאון, כך שהייתי רוצה שהחוק הזה יקוים.

<ישראל פרידמן: אני חושב שבראייה מערכתית צריך לשים לב לכמה דברים, כי החוק כמו שהוא מוצע כיום עלול לפגוע בנכים שמגיע להם.

<ישראל פרידמן: כולם יודעים היום את האינפלציה שיש באנשים שמבקשים תג נכה.

<ישראל פרידמן: כל אחד מחפש איזו סבתא זקנה, איזו דודה זקנה שלא מתניידת כדי לרשום על שמה את הרכב.

<ישראל פרידמן: תופסים מקומות חניה לשעות ארוכות.

<ישראל פרידמן: זה פוגע במסחר, בערים, בשכנים.

<ישראל פרידמן: אנחנו בוועדה מאשרים במשורה, עם שיקול דעת רחב של אנשי מקצוע, עם מסמכים רפואיים למי שמגיע חניה ליד הבית.

<ישראל פרידמן: אחרי שמאשרים באים אנשים בטענה שאישרנו לאחד שהבן שלו לוקח את הרכב וחונה שם כל הזמן.

<ישראל פרידמן: צריכים לראות שזה לא יפגע בעסקים, שזה לא יפגע ברשויות ובנכים עצמם.

<טובה כהן עמרם: הנושא של חניה ליד הבית הוא נכון, אפקטיבי ומחייב, אבל יש גם דרישות לגבי מקומות עבודה.

דוד אמסלם: אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: זה עלה בדיון הקודם.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים רק ליד הבית.

<פנחס אסולין: אני מבקש לדעת אם הצעת החוק הזאת תפתור את הבעיה לעיוורים.

דוד אמסלם: כן.

בן שושן: אנחנו בוודאי לא נגד, אנחנו בעד, אבל משעה שהמשאב הציבורי נמצא בחוסר אנחנו חייבים לקבוע מידתיות, איזונים, סבירות והיגיון בכל התהליך הזה.

בן שושן: כפי שהצענו, הדגש שצריך להינתן הוא אך ורק לגבי נכים שיש להם בעיה בניידות, לא לגבי נכים שאין להם בעיה בניידות.

בן שושן: אני אומר את הדברים האלה מתוך זה שהמשאב הציבורי נמצא בחסר, מתוך רצון להגן על האינטרס הציבורי הכולל, בוודאי גם על הנכים.

בן שושן: אנחנו מציעים ומבקשים שיילקח בחשבון המנגנון הקיים במדינת ישראל שאתה, אדוני היושב-ראש, מכיר, שזו ועדת הניידות של משרד הבריאות שקובעת, ברחל בתל הקטנה, את הזכאים לגמלת ניידות מהמוסד לביטוח לאומי עקב בעיית ניידות בלבד.

בן שושן: אני מציע שניצמד לאותה ועדת ניידות כקריטריון מחייב, כקריטריון מוביל, מתוך רצון ורעיון לשמור על האינטרס הציבורי הכולל.

בן שושן: השלטון המקומי, ובכלל זה יושב-ראש השלטון המקומי, יושב-ראש פורום ה-15, פנו לאדוני והסבירו את המשמעויות האדירות שעלולות להיות.

בן שושן: הם ביקשו לקיים שיח יחד איתך, על-מנת להגיע לאיזה שהוא מודוס ויונדי.

בן שושן: לצערי, אתה מקיים את הפגש הזה.

דוד אמסלם: זה לא פגש, זו ישיבת ועדה.

בן שושן: ציינת שתשקול לעשות את זה.

בן שושן: מהמקום הראוי והנכון של שמירת הסדר הציבורי ושמירת האינטרס הציבורי אנחנו מבקשים להגיע למצב שהדברים נעשים בהסכמה.

בן שושן: מתבצעים לא מעט תהליכים בתוך השלטון המקומי.

בן שושן: בתוך הרשויות המקומיות מוקצים אלפי מקומות חניה בהמון אהבה והמון רגישות.

בן שושן: מה שעלול לקרות מההצעה הרלוונטית דנן זה לשפוך את המים עם התינוק.

בן שושן: לא לזה אתה מתכוון, לא לזה אף אחד מאיתנו מתכוון.

בן שושן: הדגש העיקרי צריך להינתן אך ורק לאותם נכים שיש להם בעיית ניידות בגפיים.

דוד אמסלם: זאת ישיבת ועדה, זה לא פגש.

דוד אמסלם: יכולתם לפנות אלי בין הישיבה הראשונה לישיבה הזאת.

דוד אמסלם: אתם ידעתם עליה כמה ימים מראש.

דוד אמסלם: יכולתם לבוא ולהיפגש איתי.

בן שושן: ביקשנו.

דוד אמסלם: כשהשלטון המקומי רוצה לפגוש אותי, הוא פוגש אותי.

דוד אמסלם: אני קראתי את המכתב שלכם.

דוד אמסלם: בעקבות זה גם צמצמנו את זה לאן שצמצמנו את זה.

דוד אמסלם: אנחנו גם לא מסכימים איתכם.

<אלי דלל: אין ספק שיש כוונות טובות בחוק הזה, אבל החוק הזה יביא לקושי.

<אלי דלל: אני לא רוצה להשתמש במילה "קטסטרופה".

<אלי דלל: הוא גם יפגע בנכים.

<אלי דלל: למה?

<אלי דלל: כי קיימת היום אופציה, קיים תהליך נכון.

<אלי דלל: יכול להיות שגם לא צריך את החוק הזה.

<אלי דלל: ברשות התמרור בודקים באופן פרטני.

<אלי דלל: איפה זה יפגע?

<אלי דלל: אנחנו מקצים למעלה או קרוב ל-1,000 חניות נכים - 50% מהן חניות כללי, 50% חניות שצמודות לבית או למקום העבודה בגלל בעיות ניידות.

<אלי דלל: זה הנכה מחליט.

<אלי דלל: פה אתם קובעים שזה יהיה רק ליד הבית.

<אלי דלל: אם הנכה יחליט ליד העבודה, הוא לא יקבל, הוא יקבל את זה ליד הבית.

<אלי דלל: החוק קובע מה לעשות.

<אלי דלל: בנושא של נכה כללי יש תחלופה.

<אלי דלל: הנכים מגיעים, חונים.

<אלי דלל: ברגע שהחוק קובע לי שאני חייב לתת לנכה ליד הבית, אני אפגע בשאר הנכים ובתחלופה.

<אלי דלל: צריך להבין שנכה עם ניידות חונה בשעות הערב.

<אלי דלל: אני לא יודע אם במשך היום הוא חונה שם.

<אלי דלל: זה אומר שאנחנו מפסידים מקומות חניה.

<אלי דלל: קושי נוסף הוא אם לאותם נכים יש רישיון נהיגה, אם הם בעלי הרכב.

<אלי דלל: כל הקטע הזה עדיין לא סגור, יש בו הרבה מאוד בעייתיות מצד משרד התחבורה ומי שמקצה את הנושא של הנכים.

<אלי דלל: לנו ברשות התמרור יש מערכת חריגים ומערכת איזונים.

<אלי דלל: לכל אחד יש במה.

<אלי דלל: יש לנו בוועדה נציג נכים.

<אלי דלל: אין נכה שמגיע לו ולא מקבל, לכן החוק הזה, לדעתי, מיותר.

<תומר רוזנר: הנושא של בעלות ברכב והנושא של רישיון נהיגה נבדק על ידי משרד התחבורה בעת מתן תג נכה.

<תומר רוזנר: יש כללים ברורים לאיך מקצים את תג הנכה, כך שבנושא הזה אין בעיה.

<תומר רוזנר: לגבי הנושא של הקצאת חניה ליד מקום המגורים או ליד מקום העבודה.

<תומר רוזנר: החוק הזה מדבר על מקום המגורים.

<שמואל חיימוביץ': אין איסור להקצות ליד מקום העבודה.

<אלי דלל: אנחנו נעדיף את החוק.

<תומר רוזנר: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מחייב הקצאה על ידי מעסיק במקום העבודה, ואם אין, יש פנייה לרשות המקומית שתקצה.

<תומר רוזנר: החוק הזה לא מונע.

<מיטל להבי: הוא לא מונע, הוא רק לא משאיר מקום.

<תומר רוזנר: אם תהיה פנייה של נכה או של מעסיק של נכה לרשות מקומית להקצות, חובתה של הרשות המקומית תהיה לשקול את העניין ולהקצות במידת הצורך.

<תומר רוזנר: זה מתחייב מהוראות החוק.

<אלי דלל: אתה לא נותן חופש בחירה לנכים.

<תומר רוזנר: יכול להיות שבעיריית נתניה, בעיריית פתח-תקווה ובעיריית תל-אביב יש ועדות חריגים שנותנות לנכים, הבעיה שהמצב הזה לא קיים בכל הרשויות המקומיות.

<מיטל להבי: אז תגדירו ועדת חריגים.

בן שושן: בואו ננסה בכללים שקיימים - -

<תומר רוזנר: יש רשויות מקומיות שלא מקצות לחלק מהנכים, יש רשויות מקומיות שמקצות ביד קמוצה.

דוד אמסלם: אם הכל היה בסדר, לא הייתי מגיש את הצעת החוק.

דוד אמסלם: הייתי בשלטון המקומי עשרים ומשהו שנה, אני מכיר איך זה עובד שם.

<מיטל להבי: אני חושבת שכולנו נמצאים פה היום כי איכפת לנו מכל הנושא של הנכים.

<מיטל להבי: אני מכירה את נושא החניה בעקבות הפחתת התקן שעשו למגורים ולתעסוקה על ידי כחלון, בעקבות העובדה שאנחנו צריכים שבילים לאופניים, בעקבות ה"מהיר לעיר", הנת"צים.

<מיטל להבי: היקף החניה לכלל תושבי ישראל בערים הגדולות הולך ומצטמצם.

<מיטל להבי: מאידך, יש לנו הקצאה שעומדת היום על כמעט 1,500 מקומות לנכים.

<מיטל להבי: אנחנו רואים בשינוי החקיקה משהו שיכפיל את ההקצאה בפי 7 ו-8 מהקיים היום.

<מיטל להבי: מה שברור זה שההקצאה הזאת תבוא על חשבון הציבור הרחב, על חשבון הציבור של הנכים שזוכה היום לחניות כלליות ברחבי העיר.

דוד אמסלם: צמצמנו את ההצעה באופן דרמטי.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על החניות במרכז העיר.

דוד אמסלם: רוב הנכים לא גרים במרכז העיר.

דוד אמסלם: הרוב המוחלט.

דוד אמסלם: גם היום הנכה מחנה את רכבו באיזה שהוא מקום, הוא לא שולח אותו למאדים.

דוד אמסלם: הוא חנה אותו 300 מטר או 200 מטר מהבית, כאשר מישהו אחר חנה ליד הבית שלו.

דוד אמסלם: זה הסיפור.

<מיטל להבי: למי שגר ברמת-אביב יש חניה מתחת לבית.

דוד אמסלם: הוא לא מקבל.

<מיטל להבי: הוא לא מקבל, אלא אם כן החניה לא מתאימה לסוג הרכב.

<מיטל להבי: למי שגר במרכז העיר אין חניה.

דוד אמסלם: אז מה נעשה?

דוד אמסלם: לא נוציא אותו מהבית?

<תומר רוזנר: מה הוא יעשה?

דוד אמסלם: אתם עושים לו טובה?

<מיטל להבי: אנחנו עושים מדיניות שמקצה באופן כללי חניית נכים.

<מיטל להבי: במשך היום זה משרת את זה, בלילה זה משרת את זה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על ליד הבית שלו.

דוד אמסלם: נניח שהוא הגיע בחורף בשעה 22:00 בלילה.

דוד אמסלם: שכל אחד פה יחשוב כאילו הוא היה נכה.

דוד אמסלם: לא הבנתי לאן אתם הולכים.

דוד אמסלם: מה ביקשנו?

<מיטל להבי: ביקשתם פי 8 מקומות חניה.

דוד אמסלם: זה לא נכון ברמת העובדות.

דוד אמסלם: בדקתי עם ביטוח לאומי לגבי הזכאות.

דוד אמסלם: אני יודע מה הקטע הארצי.

<תומר רוזנר: היא מתייחסת לנוסח הקודם שנתן לכל מי שיש לו 60%.

דוד אמסלם: רוב הנכים נופלים בהגדרה של ה-60% פלוס.

דוד אמסלם: אנחנו העלינו את זה.

<מיטל להבי: מאחר ובשלטון המקומי באים ואומרים שיש ועדת חריגים, יכול להיות שאפשר לדבר על החובה של ועדת חריגים, על הגמישות של ועדת חריגים, על להגדיר את היקף הסמכויות שלה יותר רחב.

<מיטל להבי: זה לא נכון ללכת ולעשות את זה בצורה גורפת, במיוחד בתקופה שמאוד קל לתת תעודת נכה, וזה לא נכון להשית על השלטון המקומי את הנגישות ואת ההקצאה במרחב הציבורי במקום על השלטון המרכזי.

<איתן אטיה: אני רוצה לחדד נקודה שכבר עלתה פה, אולי להדגיש אותה קצת יותר, וזה השימוש הבלתי ראוי שעושים אנשים מסוימים בתווי הנכה.

<איתן אטיה: לא הנכה עצמו, מדובר לפעמים על קרובי משפחה רחוקים פחות, רחוקים יותר.

דוד אמסלם: זה נכון בכל נושא במדינת ישראל.

<איתן אטיה: נכון.

<איתן אטיה: עובדה שהדבר הזה לא נאכף.

<תומר רוזנר: הגשתם תלונה שלא נאכפה?

<איתן אטיה: זו סוגיה שעמדו עליה ארגוני הנכים, הנציבות, משרד התחבורה.

<איתן אטיה: אנחנו חושבים שעד שלא מסדירים - -

דוד אמסלם: איפה אתה רוצה להסדיר את זה?

<ישראל מוטעי: תג נכה עם תמונה של הנכה.

<איתן אטיה: תעודת נכה ביומטרית, תעודת נכה דיגיטלית.

<ישראל מוטעי: תג נכה עם תמונה ותעודת זהות של הנכה אפשר לאכוף.

<איתן אטיה: אנחנו חושבים שעד שלא מסדירים את הנושא הזה עם תעודות ביומטריות, עם תעודות דיגיטליות, או בכל אופן כזה שניתן לפקח על העניין הזה, לא נכון להרחיב את זה מעבר לקיים היום.

דוד אמסלם: בכל נושא במדינת ישראל יש אנשים שלא נוהגים על פי חוק.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לעניין הזה.

דוד אמסלם: יש רשויות חוק במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אם יש מי שעובר על החוק, צריך להתלונן.

דוד אמסלם: לפעמים המדינה לא אוכפת חלק מהעבירות.

דוד אמסלם: זה עדיין לא עושה אותן חוקיות.

דוד אמסלם: גם היום אתם נותנים באופן התנדבותי, וולונטרי, לא על פי חוק, לנכה גפיים.

דוד אמסלם: אותו נכה גם יכול להביא לך תמונה אחרת, הרי אין לו ביומטרי.

דוד אמסלם: הטענה היא לא טענה.

דוד אמסלם: מדינת ישראל הולכת לכיוון הביומטרי.

דוד אמסלם: אני מקווה שלא עשינו את זה בגלל הנכים.

דוד אמסלם: אתה מציע שנחכה עד שיהיו להם תעודות ביומטריות?

<איתן אטיה: אני יודע שיש תהליך כזה במשרד התחבורה וברשות הרישוי.

<איתן אטיה: עד שהנושא הזה לא יוסדר, אני חושב שלא צריך להרחיב מעבר למה שקיים היום.

<מירה סולומון: רשויות מקומיות הן לא רחובות שיש בהן חלוקה דיכוטומית למגורים ועסקים.

<מירה סולומון: המגורים והעסקים משמשים בערבוביה בחלק גדול מהרחובות, לכן הקצאת מקום חניה לנכה ליד מקום מגוריו לאורך כל שעות היממה עשויה לקחת מקומות חניה שלא ברחוב של מגורים.

דוד אמסלם: הרוב המוחלט של התושבים לא גרים באזורים מסחריים.

דוד אמסלם: אני אקח אותך לעיר, אני אראה לך איך זה עובד.

<מירה סולומון: יש אזורים מסוימים שהם לחוד, אבל יש רחובות שיש בהם שימושים מעורבים.

<מירה סולומון: מצוקת החניה לא נמצאת באזורים המסחריים לרוב, היא נמצאת ברחובות עם השימושים המעורבים.

דוד אמסלם: זה מצמצם את הבעיה רק לאזורים האלה.

<מירה סולומון: צריך לעשות את הדברים מאוד בזהירות.

<מירה סולומון: מדובר במצוקה של חניה.

<מירה סולומון: בסעיף 4ד(א) נקבע שזה יהיה בהתחשב בתקן ישראלי ת"י 1918.

<תומר רוזנר: יופיע רק תקן ישראלי, בלי מספר.

<מירה סולומון: יש המון תקנים ישראליים שקשורים להנגשה של אזורי מגורים.

<מירה סולומון: עד כמה ההתחשבות אמורה להיות בסיטואציה שכזו?

<מירה סולומון: מה העלויות שמתבקשות מהרשויות המקומיות כאשר הן מתחשבות בתקנים האלה?

<שמואל חיימוביץ': את מתכוונת לתקן חניה?

<מירה סולומון: לא.

<מירה סולומון: תקן 1918 הוא תקן מאוד רחב, הוא כולל נגישות של הסביבה הבנויה, הוא כולל התייחסות לסביבה שמחוץ לבניין.

<תומר רוזנר: אנחנו מדברים רק על החניה.

<מירה סולומון: הוא כולל חספוס מדרכות, הוא כולל הנמכה של שפת המדרכה.

דוד אמסלם: אנחנו לא מתכוונים למעלית אצלו בבית.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על זה שאנחנו צריכים להנגיש לו את השביל עד הפארק שנמצא 20 קילומטר.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על החניה בלבד.

דוד אמסלם: אני מניח שהתקן שהתכוון אליו הייעוץ המשפטי הוא לגודל של החניה, שלא יקרה מצב שמישהו בא ומקצה לו חניה של מטר על 90 ולשם הוא צריך להכניס את האוטו.

<מירה סולומון: אנחנו מבקשים שהדבר הזה יהיה ברור.

דוד אמסלם: אנחנו נכתוב שזה יהיה רק לעניין החניה.

<תומר רוזנר: לעניין מידות החניה.

דוד אמסלם: בוודאי.

<מירה סולומון: בסיפא של סעיף קטן (א) נקבע שאנחנו צריכים לבצע את הקצאת החניה בתוך 60 ימים מיום שהוגשה לנו בקשה לכך.

<מירה סולומון: אני מבקשת להאריך את המועד בתקופה מסוימת.

<מירה סולומון: 60 ימים נראה לנו מעט זמן.

דוד אמסלם: תחולת החוק היא 6 חודשים.

דוד אמסלם: לרשות יש 6 חודשים להתארגן.

דוד אמסלם: היא יכולה גם להקצות בתקופה הזאת, אף אחד לא אוסר עליה.

דוד אמסלם: אנחנו עשינו את זה כך, כדי שלא ייווצר מצב של לחץ על הקופות.

דוד אמסלם: כמה זמן את מציעה לעשות את זה?

<מירה סולומון: ששת החודשים להתארגנות הם חשובים, בוודאי שצריך לפעול גם בתוכם, אבל הצעת החוק מניחה מצב שבו אנחנו מגיבים לבקשה שמוגשת.

<מירה סולומון: אנחנו צופים מבול של בקשות.

דוד אמסלם: בשוטף.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים עכשיו על השוטף.

דוד אמסלם: נגמר המבול.

דוד אמסלם: 6 חודשים זו תקופת ההתארגנות.

דוד אמסלם: אם תרצו קצת יותר, דברו.

דוד אמסלם: נראה לי שחודשיים בשוטף זה סביר.

דוד אמסלם: אם תרצו יותר מ-6, תגידו.

<מירה סולומון: אנחנו מציעים 9 חודשים לתקופת ההתארגנות ו-90 ימים מיום שהוגשה הבקשה.

דוד אמסלם: אנחנו מקבלים את ההערה לגבי 9 חודשים לתקופת ההתארגנות.

דוד אמסלם: ה-60 ימים מיום שהוגשה הבקשה נראה לי סביר, אין צורך ביותר.

<מירה סולומון: על פי החוק הקיים תג נכה ניתן לעד 2 כלי רכב מזכים.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על כלי רכב אחד.

<מירה סולומון: אני רוצה להבין איך אנחנו נותנים רק לרכב אחד.

<מירה סולומון: אני רואה שבסעיף קטן (ג) מתייחסים לזה שלא תהיה לנכה כל זכות אחרת או נוספת במקום החניה שהוקצה לפי סעיף זה.

<מירה סולומון: אני לא בטוחה שזה מבהיר שזה רק לגבי רכב אחד מתוך שניים.

<לירון אדלר מינקה: בסעיף (א) כתוב שהרשות המקומית תקצה לרכב מזכה אחד של נכה המתגורר בתחומה.

<לירון אדלר מינקה: מספר הרכב הזה גם יהיה כתוב על התמרור.

<ישראל מוטעי: אחת הבעיות כשמקבלים תג נכה זה שנותנים שני מספרים, ואז הנכה לוקח את הרכב שהוא באמת נוהג בו, מחנה לא במקום המיועד לו, ושומר את המקום לבת זוגו, לבן שלו.

<נתי ביאליסטוק כהן: מדובר על רכב מזכה אחד.

<ישראל מוטעי: זה אמנם מקום חניה אחד, אבל על התג רשומים שני מספרים.

<ישראל מוטעי: זה אומר שמשרד התחבורה ייתן מספר אחד, לא יותר.

<נתי ביאליסטוק כהן: תציב תמרור אחד.

<ישראל מוטעי: בתג יש שני מספרים, גם לבעל וגם לאישה.

<ישראל מוטעי: הבעל הנכה יכול לחנות בכל מקום, לאו דווקא במקום שנתתי לו, והוא לא יקבל קנס.

<ישראל מוטעי: בערב, כשאשתו חוזרת מהעבודה, היא תחנה במקום שהקציתי לו.

<ישראל מוטעי: אני נתקלתי בנבחר ציבור בבניין הזה שההורים והאחים שלו השתמשו.

<ישראל מוטעי: הם קיבלו שתי חניות צמודות לבית.

דוד אמסלם: אתה צודק.

דוד אמסלם: גם היום הוא יכול לעשות את זה.

דוד אמסלם: מי שרוצה לתחמן, תמיד יכול לתחמן.

דוד אמסלם: אם יש לו שני רכבים, הוא יכול להשתמש בשניהם – פעם בתו הזה, פעם בתו הזה.

דוד אמסלם: זה לא האירוע.

דוד אמסלם: אנחנו מתכוונים לתת מספר אחד על התמרור, לא שניים, ואז זה מונע את מה שאתה אומר באופן פוטנציאלי.

<ישראל מוטעי: זה עדיין לא ימנע.

<ישראל מוטעי: אני ממליץ שתג הנכה יהיה עם תעודת זהות ותמונה, ואז כשאני מגיע מהפיקוח ורואה אדם בריא יוצא מהאוטו, אני מבקש ממנו להראות לי את התג.

<ישראל מוטעי: אם זה לא התג שלו, אני אתן לו 13 אלף שקל קנס.

<ישראל מוטעי: החוק אומר שעל שימוש ברכב עם תג נכה שהנכה לא באוטו ניתן לתת 13 אלף שקל קנס.

<ישראל מוטעי: אחרי שהראשון יקבל קנס ונפרסם זאת בעיתונות, סביר להניח שאף אחד לא ישתמש בזה.

דוד אמסלם: איפה יש בעיה עם זה?

<ישראל מוטעי: מה אני יכול לעשות היום כשאני רואה אוטו עם תג נכה שהבן נוסע בו?

<תומר רוזנר: תעצור אותו, תבקש ממנו תעודת זהות.

דוד אמסלם: מה החוק היום אומר?

<ישראל מוטעי: החוק לא אומר כלום.

<ישראל מוטעי: אין אכיפה ופיקוח.

<ישראל מוטעי: אף שוטר לא עושה את זה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על מקום חניה ליד מקום מגוריו של הנכה.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר זה משהו אחר.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את מה שאתה אומר.

<ישראל מוטעי: הוא נוסע לסופר, נוסע לקופת חולים.

דוד אמסלם: נניח שכנכה יש לי תמרור ליד הבית.

דוד אמסלם: נניח שחניתי את הרכב שלי במקום המיועד לי ובא הבן שלי ולקח את האוטו לסופר.

דוד אמסלם: הבעיה שלך היא לא שהבן לקח את האוטו ממקום החניה ליד הבית, הבעיה שלך שהוא תפס מקום חניה בסופר.

<ישראל מוטעי: בדיוק.

דוד אמסלם: זה לא רלוונטי לחוק שלנו.

<ישראל מוטעי: למה?

דוד אמסלם: אני מסכים איתך שמדובר במקום חניה לנכה, לא לילד שלו.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה לשנות את החוק כך שהנכה יהיה חייב להיות ברכב - -

<תומר רוזנר: זה המצב, זה החוק.

<תומר רוזנר: אם הוא נוסע בלי הנכה, אסור לו להשתמש בתג הנכה.

דוד אמסלם: אומר לי תומר שגם היום זו עבירה.

דוד אמסלם: פלילית.

דוד אמסלם: אם תבואו עם נוהל שהתג יהיה עם תמונה, אני בעד, אין לי בעיה עם זה.

דוד אמסלם: תקבעו את זה בנוהלים שלכם.

<נתי ביאליסטוק כהן: עיוור אף פעם לא נוהג.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על עיוור.

דוד אמסלם: אני מדבר על נכה שנמצא באוטו.

דוד אמסלם: הוא לא חייב לנהוג.

<רויטל מרזין: אני מנהלת אגף החניה בעיריית ירושלים.

<רויטל מרזין: אנחנו נותנים היום לכל מי שיש לו ניידות מעל 60%.

<רויטל מרזין: מעל 2,500 מקומות הוקצו לנכים.

<רויטל מרזין: המשמעות של הצעת החוק היא להגדיל בפי 10 את מקומות החניה בירושלים.

<רויטל מרזין: בשביל לסבר את האוזן, יש לנו היום 15 אלף מקומות חניה בכחול לבן.

<רויטל מרזין: באזורים של השוק והעיר העתיקה מקומות החניה כבר היום מוקצים לנכים.

<רויטל מרזין: ברגע שזה מוקצה לנכה, אף אחד אחר לא יכול לחנות במקום הזה.

<רויטל מרזין: אנחנו סבורים שהחוק הזה מפר את האיזון.

<רויטל מרזין: זה יפעל בסוף כבומרנג כנגד הנכים, כי תהיה פה צעקה ציבורית שלא נצליח לעמוד בה כולנו.

<רויטל מרזין: רוב השימושים היום הם במרכז העיר, בשוק, במזרח העיר.

דוד אמסלם: זה רק איפה שהם גרים.

<רויטל מרזין: בוודאי.

<רויטל מרזין: הם גרים במרכז העיר.

דוד אמסלם: כל הנכים גרים במרכז העיר?

<רויטל מרזין: הרבה מהם.

<רויטל מרזין: ביקשנו לבדוק את המשמעויות לפי חלוקה אזורית ופילוח גיאוגרפי, אבל לצערנו לא הצלחנו לקבל את הנתונים ממשרד התחבורה.

<רויטל מרזין: הבעיה היא שעם התיקון שמונח כאן על השולחן לא הצלחנו לבדוק את המשמעויות.

<רויטל מרזין: אנחנו מבקשים שתתנו לנו את הזמן לבדוק את המשמעויות.

<רויטל מרזין: המשמעויות פה מפרות לחלוטין את האיזונים.

<רויטל מרזין: זה יפעל כנגד הנכים.

<שמחה בניטה: האכיפה צריכה להיות על ידי המשטרה.

<שמחה בניטה: יש מצב שלאוטו שחוסם את החניה מזמינים את המשטרה.

<שמחה בניטה: אפילו אם לאדם יש תג נכה מבחינת החוק הוא עבריין.

<שמחה בניטה: מה המשטרה אומרת לי?

<שמחה בניטה: אל תתנפלי על האדם, תני לו לצאת, אחר כך תיכנסי.

דוד אמסלם: זה לא הנושא שלנו.

דוד אמסלם: בוועדת הכלכלה זה נדון.

דוד אמסלם: יש הצעת חוק כזאת.

<שמחה בניטה: אין אכיפה של החוק הזה.

<שמחה בניטה: עירית ירושלים היא אלופה בלעשות לנכים בעיות.

<שמחה בניטה: היא שמה מעליות לא מתאימות, היא שמה עמודים שאתה צריך לתמרן 100 פעמים כדי להיכנס בין העמודים כך אתה גולש לתחנת מוניות או לאוטובוס ותוקעים לך דוח.

<שמחה בניטה: זה קיים גם ליד קניון הדר.

<שמחה בניטה: הנכים כאן לא הכי חשובים, לצערי.

<רות פרמינגר: אני מברכת על החוק.

<רות פרמינגר: אני חושבת שאנחנו, הנכים, צריכים לקחת על עצמנו את האחריות לזילות ולשימוש הלא נכון ולא הוגן של אנשים אחרים בתגים.

<רות פרמינגר: אם אנחנו לא ניקח אחריות על זה, כל פעם ניפגש עם הדעות האלו של הרשויות המקומיות.

<רות פרמינגר: אני קוראת לכם לעשות משהו לחינוך האנשים והנכים.

<רות פרמינגר: אני לוקחת על עצמי לנסות להוביל מהלך בנושא הזה.

<רות פרמינגר: דבר נוסף שאני רוצה להגיד הוא לגבי ועדות הערר.

<רות פרמינגר: אני מברכת על החוק.

<רות פרמינגר: החוק מוציא מהתחולה אנשים מעל רמת נכות של 60% שאינם פגועי גפיים.

<רות פרמינגר: יכול להיות שיהיו מקרים שכן יהיה צורך לתת להם אישורים.

<רות פרמינגר: אני רוצה לדעת מה ההליך, איזה ועדות ערר.

דוד אמסלם: הרשות סוברנית לקבל את ההחלטה.

דוד אמסלם: אם היא מגיעה למסקנה שכן, אז כן, ואם לא, שיפנו לבית משפט.

<רות פרמינגר: האם יש בתוך ועדות הערר האלו נציגים של נכים?

<תומר רוזנר: אין ועדת ערר.

דוד אמסלם: אני לא בניתי את כל המודל ברשויות.

דוד אמסלם: אנחנו השארנו אופציה של שיקול דעת לרשות בנוגע לנכים עם רמת נכות של 60% ל-90%.

דוד אמסלם: באחוזים האלה נופלים רוב הנכים.

דוד אמסלם: נכה ברמת נכות של 90% ומעלה הוא נכה קשה.

דוד אמסלם: אנחנו הגדרנו את זה רק לשם.

דוד אמסלם: הרשויות סוברניות לקבל החלטות.

דוד אמסלם: יפנו אליהן.

דוד אמסלם: גם היום יש להן שיקול דעת.

<דני קדרון: אני בטוח שהצעת החוק תהיה טובה לנכים.

<דני קדרון: מה שחשוב שנהיה כל הנכים יחד, נדאג לעצמנו.

<דני קדרון: אדוני היושב-ראש, אתה תמיד רגיש לנכים.

<דני קדרון: אני בטוח שתעביר את זה כך שכולנו נהנה מהחוק.

<דני קדרון: אני רוצה לאחל הצלחה לכולם.

<דני קדרון: אני בטוח שזה יעזור לכל הנכים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: גם באזורים המרכזיים והמסחריים יש לכל תושב תו אזורי כדי לחנות.

דוד אמסלם: אותו נכה בלאו הכי חונה באזור.

דוד אמסלם: זה לא שפתאום התפנה המקום.

דוד אמסלם: הוא רק חונה 100 מטר מהבית.

דוד אמסלם: יכול להיות שתוציאו הנחיה שכל מי שגר באזור מסחרי אסור לו להחזיק רכב, אבל זה משהו אחר.

דוד אמסלם: ההצעה הזאת לא משנה את מספר החניות, זה רק כיסאות מוזיקליים.

<רויטל מרזין: זה לא מדויק, כי אתה שומר לו את המקום 24 שעות.

<נתי ביאליסטוק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על עצם היוזמה ועל קיום הדיון הזה.

<נתי ביאליסטוק כהן: ההוראה היום בחוק אומרת שתג הנכה מזכה נכה שנמצא ברכב, לא אדם אחר.

<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו, האנשים עם העיוורון, נתקלים בקושי בדבר הזה.

<נתי ביאליסטוק כהן: כשאשתי מקפיצה אותי עם הרכב המזכה לאיזה שהוא מקום, פעמים רבות היא צריכה לחנות אותו בחניית הנכים, לצאת ביחד איתי כדי ללוות אותי למחוז חפצי, ואז כשהיא חוזרת היא צריכה לתת הסברים.

דוד אמסלם: אני לא נכנסתי לעניין הזה.

דוד אמסלם: אני מדבר באופן כללי.

<נתי ביאליסטוק כהן: זה לא בהצעת החוק הזאת.

דוד אמסלם: הרעיון הבסיסי הוא שהזכאות היא לנכה, לא לבן שלו, לא לחמותו.

דוד אמסלם: מכאן תתקדם.

דוד אמסלם: תמיד יש כאלה שעושים טריקים פה, טריקים שם.

דוד אמסלם: יכול להיות מקרה, כמו שאמרת, של אדם שמקפיץ את נכה הגפיים שלא יכול לנהוג למחוז חפצו.

דוד אמסלם: זה גם יכול להיות.

<נתי ביאליסטוק כהן: הוא צריך לתת הסברים כשהוא חוזר לבדו לאוטו.

<נתי ביאליסטוק כהן: זה לא פה.

<נתי ביאליסטוק כהן: זה רק כדי לסבר את האוזן.

<נתי ביאליסטוק כהן: שמענו את הרשויות המקומיות בהרחבה.

<נתי ביאליסטוק כהן: הפוסל במומו פוסל.

<נתי ביאליסטוק כהן: הם לא יכולים לבוא ולדרוש מרשויות אכיפה אחרות לבצע עבודה שהם בעצמם לא עושים.

<נתי ביאליסטוק כהן: נתחיל בזה שהם לא אוכפים חניה בחניות נכים.

דוד אמסלם: ראיתי אותך אתמול בטלוויזיה.

<נתי ביאליסטוק כהן: אתה יודע מה, אני אפילו לא הגעתי למקום של החניות.

<נתי ביאליסטוק כהן: גם בזה הם מראים אוזלת יד.

דוד אמסלם: יש לך משהו לגופו של החוק?

<נתי ביאליסטוק כהן: אם החוק עובר כפי שמוצע - על הכיפאק, רק אני רוצה לדעת מה המשמעות שם של עיוור.

<נתי ביאליסטוק כהן: האם זה מפנה לאיזו שהיא הגדרה אחרת, או שזה מסביר את העובדה שמדובר באדם עם תעודת עיוור?

דוד אמסלם: הקראנו למה מתכוונים.

<נתי ביאליסטוק כהן: הייתה כאן אמירה מצד רשות התימרור של עיריית תל אביב.

<נתי ביאליסטוק כהן: הם מבקשים להצמיד את ההגדרות להגדרת הסדר הניידות.

<נתי ביאליסטוק כהן: הסדר הניידות הוא הסדר ייחודי שניתן אך ורק לנכה גפיים.

דוד אמסלם: אני לא שם.

<נאוה אושר: הערת ניסוח חשובה לגבי סעיף 4ד(ו)(2).

<נאוה אושר: כמו שנאמר פה מקודם, המטרה היא שבין 60% ל-90% יהיה שיקול דעת לרשות המקומית.

<נאוה אושר: נכון לעתה מצוין שהרשות המקומית תקצה, במקום רשאית, כאשר אחר כך זה יהיה אם היא מצאה שמוצדק בנסיבות העניין וכו'.

<נאוה אושר: לכאורה יש פה איזו שהיא הקבלה בין הטעמים לבין החובה שיש במקרים האחרים.

<נאוה אושר: ברור לנו שהחובה במקרים האחרים ניתנה בגלל שיש הצדקה.

<נאוה אושר: צריך לנסח את זה בצורה אחרת, כדי שיהיה ברור שהכוונה היא לשיקול הדעת של הרשות המקומית.

<נאוה אושר: צריך גם להוסיף ששיקול הדעת הזה יופעל, בין היתר, בהתחשב בצורכי החניה באזור המדובר.

<נאוה אושר: בדיוק בגלל הסיבה הזאת אנחנו מעניקים לרשות את שיקול הדעת.

<נאוה אושר: ברגע שהניסוח הזה מופיע כמו שהוא עכשיו, הוא מעלה שאלות, הוא לא מספיק ברור.

<נאוה אושר: אני מציעה שיהיה כתוב שהרשות המקומית רשאית להקצות בהתחשב בכך שהדבר מוצדק, בהתחשב בדרגת הנכות, בהתחשב בצורכי החניה.

<נאוה אושר: כך אנחנו מעניקים לה את שיקול הדעת.

דוד אמסלם: אנחנו משאירים את זה לשיקול דעתה של הרשות.

<נאוה אושר: אין בעיה.

<נאוה אושר: ההערה שלי היא לעניין הניסוח.

<נאוה אושר: הניסוח לא מספיק טוב.

<תומר רוזנר: בעיני הוא מספיק טוב.

<נאוה אושר: הניסוח לא מספיק טוב, מאחר והוא כותב רק דברים מסוימים.

דוד אמסלם: אתה רוצה להרחיב את זה כך ששיקול הדעת יהיה קשור רק לסוגית החניה.

<נאוה אושר: כרגע הוא קשור רק למצב של הנכה.

<תומר רוזנר: כרגע מה שכתבנו זה שהם צריכים להשתכנע שזה מוצדק בנסיבות העניין.

דוד אמסלם: אני משאיר שיקול דעת רחב לרשות.

דוד אמסלם: כשכותבים שזה מוצדק בנסיבות העניין, זה מתייחס לחניה.

<נאוה אושר: כתוב גם בהתחשב בדרגת הנכות של הנכה.

<נאוה אושר: איך בודקים אם משהו מוצדק?

דוד אמסלם: את רוצה שאני אוריד את זה?

<תומר רוזנר: אני לא מציע להוסיף.

<נאוה אושר: ברגע שיש פירוט של נסיבות ההתחשבות יש צורך לפרט את כל הנסיבות שבהן יש להתחשב.

<נאוה אושר: אני לא מדברת על הפרטים של הנסיבות, אני מדברת על העיקרון.

<נאוה אושר: אם יש את העיקרון לעניין מצב הנכה, יש להוסיף שיש לעשות כן גם בהתחשב בצורכי החניה באזור המדובר.

<נאוה אושר: הוועדה הדגישה שבין 60% ל-90% היא מעוניינת להעניק שיקול דעת.

<נאוה אושר: ברגע שהיא אמרה שזו המטרה יש לשקף את זה גם בניסוח.

דוד אמסלם: אני לא נמצא פה בחוג לפילוסופיה.

דוד אמסלם: אני מודיע לך שבין 60% ל-90% אני נותן שיקול דעת מלא לרשות.

דוד אמסלם: בוודאי ששיקול הדעת של הרשות צריך להיות בסוגיית החניה והנכה.

דוד אמסלם: היא לא תשקול שיקול דעת שלא קשור לעניין בכלל.

<נאוה אושר: כמו שאמרת, אנחנו לא במחלקה לפילוסופיה.

<נאוה אושר: מה שאנחנו מעוניינים לתת פה הוא שיקול דעת לרשויות.

<נאוה אושר: הבעיה שיש פה נסיבה אחת.

דוד אמסלם: את רוצה להוסיף את המילים "או מסיבות אחרות שקשורות לחניה"?

<נאוה אושר: אני רוצה להוסיף שזה יהיה בהתחשב בצורכי החניה באזור המדובר.

דוד אמסלם: אני משאיר את זה לשיקול דעת הרשות.

<נאוה אושר: ברגע שאתה כותב בהתחשב בדרגת הנכות, זה הדבר היחיד שהיא תתחשב בו.

דוד אמסלם: מה ההערה השנייה?

<נאוה אושר: כתוב פה שתקצה הרשות המקומית.

<נאוה אושר: אתם אמרתם שמדובר בשיקול דעת.

דוד אמסלם: אני לא מבין מה את רוצה.

דוד אמסלם: אם זה חינם ואין בעיית חניה, היא תיתן בלי קשר לחוק.

<תומר רוזנר: היא יכולה גם היום.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: בוודאי שמהצד השני עומד העניין של החניה.

דוד אמסלם: אם אין בעיית חניה, מול מה אנחנו משחקים?

דוד אמסלם: מול כלום.

<שמואל חיימוביץ': אני חושב שהאיזונים שהוכנסו בהצעת החוק הם מאוד ראויים, משפרים מאוד את הדברים לעומת מה שהיה בדיון הקודם.

<שמואל חיימוביץ': אני חושב שהרשויות המקומיות צריכות לבוא ממקום שמבין מה הכללים הנוספים, להבין שזה בא לקראתן.

<שמואל חיימוביץ': יש לי הערה אחת בקשר לתוספת שביקשו להוסיף פה, שזו התוספת של מידות החניה.

<שמואל חיימוביץ': אני חושב שלהתחשב בתקן החניות זה דבר ראוי ונכון, אבל ההתחשבות הזאת צריכה להתחשב גם בדברים נוספים.

<שמואל חיימוביץ': אם מישהו שנוהג בעצמו צריך לעלות על המדרכה, כמובן שצריך לעשות גם הנמכת מדרכה.

<שמואל חיימוביץ': צריך להוריד את המילה "מידות".

דוד אמסלם: אנחנו מדברים רק על החניה.

<שמואל חיימוביץ': נכון.

דוד אמסלם: לכל דבר יש את החוק שלו.

דוד אמסלם: אני לא עובר על שרשרת החוקים האחרים.

דוד אמסלם: אם הוא כבר בחניה, אני מניח שהעירייה תעשה לו איזה שהוא שיפוע.

דוד אמסלם: אני לא יכול להרחיב כאן.

<שמואל חיימוביץ': אני מצמצם, אני לא מרחיב.

דוד אמסלם: אם הנכה ירד מהחניה, הוא צריך ללכת לאיזה שהוא מקום.

דוד אמסלם: יכול להיות שמול המדרכה יש בנק שהוא לא מונגש.

דוד אמסלם: נכניס גם אותו?

דוד אמסלם: בשביל זה יש את תקנות ההנגשה.

דוד אמסלם: זה לא קשור לחוק.

דוד אמסלם: אנחנו באים לדבר רק על מקום החניה, על ההקצאה של מקום החניה.

דוד אמסלם: אם ירד הנכה מהרכב שלו, מגיע לו על פי תקנות ההנגשה הרגילות.

דוד אמסלם: זה לא קשור לחוק הזה.

<שמואל חיימוביץ': לא יהיה כתוב שם שצריך לבצע - -

<תומר רוזנר: תצטרכו לתקן את זה בתקנות הנגישות.

<שמואל חיימוביץ': סעיף החניות בתקן ישראלי 1918 מדבר על מרכיבים משלימים.

<שמואל חיימוביץ': אני לא אומר שתפרט פה את המרכיבים האלה.

<שמואל חיימוביץ': ברגע שכתוב בהתחשב, הוועדות המאשרות יצטרכו להתחשב בצרכים הנוספים, ככל שיהיו.

<שמואל חיימוביץ': לא יתנו הנמכת מדרכה למי שלא צריך.

<שמואל חיימוביץ': אני מבקש להוריד את המילה "מידות".

דוד אמסלם: אני מדבר על הקצאת מקום חניה בלבד, אני לא מדבר כרגע על שום דבר אחר.

דוד אמסלם: לנכים יש עוד הרבה בעיות.

<שמואל חיימוביץ': כל עוד לא היה כתוב מידות זה היה בסדר.

דוד אמסלם: החוק הזה בא להגדיר את החניה, לא את ההנגשה לחניה.

<שמואל חיימוביץ': את הזכאות לתמרור.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לתקן את כל העולם דרך החוק הזה, גם ככה הוא מסובך ומורכב.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על הקצאת מקום חניה.

דוד אמסלם: לדברים האחרים יש את תקנות ההנגשה.

<שמואל חיימוביץ': התקנות הן למקום ציבורי, לא למקום פרטי.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על חניה פרטית, אנחנו מדברים רק על חניה ציבורית.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על חניה בשטח ציבורי.

<טובה כהן עמרם: צריך לחייב את הנכים להודיע לרשויות על בן זוג שנפטר, על מקום שלא צריך.

<תומר רוזנר: אתה ביקשת, אדוני היושב-ראש, לכתוב בהתחשב בתקן הישראלי לעניין מידות החניה.

<תומר רוזנר: כך זה יישאר?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: התקן מתייחס למידות.

<שמואל חיימוביץ': לא, הוא מתייחס לדברים נוספים.

<נאוה אושר: אנחנו רוצים להגיד שאנחנו מתנגדים לנוסח.

<נאוה אושר: זה נוסח שמנוגד להחלטת ועדת שרים שהתקבלה בעניין.

<תומר רוזנר: את מבקשת להגיש הסתייגות?

<נאוה אושר: אני מבקשת לציין את זה.

דוד אמסלם: אנחנו לא מציינים.

<תומר רוזנר: את מתכוונת להגיש הסתייגות?

<נאוה אושר: ועדת שרים אמרה שזה ייעשה בתיאום ובהסכמה עם משרד הפנים.

<נאוה אושר: אנחנו מציינים שהחלטת ועדת שרים הייתה שהנוסח יהיה לעניין מוגבלות בתנועה בלבד.

<נאוה אושר: מאחר והנוסח הורחב מעבר, אנחנו מתנגדים לנוסח.

דוד אמסלם: תתנגדו.

<רויטל מרזין: רצינו לבקש שנכה ייתן הצהרה באיזה שעות הוא זקוק לשמירת המקום.

<רויטל מרזין: אם נכה עובד משעה מסוימת עד שעה מסוימת, אנחנו מבקשים לעשות את הקצאת המקום לשעות המשלימות.

<איתן אטיה: אתם דיברתם על נכים בדרגה של 90% ומעלה, גם אם הם אינם מוגבלי תנועה.

<איתן אטיה: מ-90% ומעלה אין מגבלה נוספת, אין התניה נוספת.

<תומר רוזנר: יש התניה נוספת.

<איתן אטיה: של מוגבלות תנועה?

<תומר רוזנר: שתנועתם בדרכים ללא רכב תערער את בריאותם.

<איתן אטיה: על זה אנחנו מדברים.

<איתן אטיה: יש מצבים בהם נכים שמגודרים בהגדרה הזאת עושים שימוש יום יומי ברכב שלהם, וזה בסדר גמור, לצורך הגעה לעבודה או לצרכים נוספים.

<איתן אטיה: אנחנו מבקשים להגביל את השעות, שזה לא יהיה בהכרח 24/7.

דוד אמסלם: מה ההערה הנוספת?

<רויטל מרזין: הערה הנוספת היא לגבי ה-60 יום.

<רויטל מרזין: אנחנו מבקשים להגדיל את זה ל-90 יום.

<רויטל מרזין: אנחנו רשות גדולה, יש לנו את הוועדות שלנו.

דוד אמסלם: אנחנו לא מקבלים את העניין הזה.

דוד אמסלם: אפשר יהיה לתקן בהמשך הדרך אם יסתבר שיש בעיה כזאת או אחרת.

דוד אמסלם: אני מביא את החוק כפי שהוא להצבעה, כולל השינויים שעשינו.

דוד אמסלם: מי בעד החוק כפי שהוקרא, ירים את ידו?

דוד אמסלם: בעד – פה אחד

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: החוק עבר לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.