ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 418, 2017-06-05 13:30

דוד אמסלם: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: הנושא: דיווח על פעילות הקרן לשמירת הניקיון בהתאם לסעיפים 10(ו) ו-11(יג) לחוק שמירת הניקיון התשמ"ד-1984, והצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 22) (מטרות כספי היטל הטמנה), התשע"ז-2016.

דוד אמסלם: הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: בבקשה, ישראל.

<ישראל דנציגר: שלום לכולם, ברשותכם, בפגישה האחרונה הצגנו את אסטרטגיית הקרן, את הכיוון ואת החזון, ואת הפעולות.

<ישראל דנציגר: היום נתבקשנו לגעת קצת יותר בהיבטים הפיננסיים, ואיך הקרן פועלת על בסיס הדוח והסיום של שנת 2016.

<ישראל דנציגר: החדשות הטובות הן, שבין 2015, ל-2016, אנחנו רואים השגה של מטרות קרן הניקיון, גם עלייה בשיעור המיחזור בכ-3%, וגם ירידה בסך הכולל של הפסולת המוטמנת, וזה בהחלט מה שאנחנו רוצים להשיג.

<ישראל דנציגר: חשוב לי מאוד לציין, שכל זה במקביל לגידול באוכלוסייה.

<ישראל דנציגר: הייתם מצפים שכאשר יש יותר אנשים, גידול של 1.8% באוכלוסייה, תגדל כמות הפסולת, ויש יותר מה להתמודד, ולמרות זאת, אנחנו מנצחים את הגידול באוכלוסייה, ומצליחים פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל לגדול במיחזור ולקטון בהטמנה – אבל זו שנה אחת, צריך לראות מגמה לאורך זמן ולא רק פעם אחת.

<ישראל דנציגר: אם אני ממשיך הלאה.

<ישראל דנציגר: בעבר התמודדנו, וזה לא סוד עם הרבה אתגרים של חוסר יעילות בעבודת הקרן, עם אי אלו שמועות וסיפורים על הרבה כסף שמצטבר ולא יוצא לפועל.

<ישראל דנציגר: אני שמח לסיים את 2016 עם שינויים שעשינו שהביאו לתוצאות, עדיין לא מספיק, ועדיין הדרך ארוכה, שאף אחד לא ישלה את עצמו לרגע, יש עוד הרבה איפה לעשות.

<ישראל דנציגר: אבל בסוף הקרן בשנת 2016 יעילה מתמיד – הקצנו פי שלוש מהממוצע הרב שנתי והגבוה אי פעם.

<ישראל דנציגר: התחייבנו, הוצאנו התחייבויות על מה שהקצנו פי שלוש מהממוצע הרב שנתי, גם הכי גבוה אי פעם בסך התשלומים, זאת אומרת, אחרי שהסתיים פרויקט, או תוך כדי שאנחנו בפועל מוציאים מזומן פי שתיים מהממוצע הרב שנתי, גם הכי גבוה אי פעם.

<ישראל דנציגר: אם תיכנסו לדוח המפורט שלא מופיע פה, תראו שעדיין בתחום התשלומים חייבים להשתפר מאוד.

<ישראל דנציגר: אם אני ממשיך הלאה ונותן לכם איזושהי סקירה מהירה על מצב הקרן מאז חייה.

<ישראל דנציגר: אתם רואים שאנחנו בסך הכול הכנסות הקרן הגיעו ל-2.594 מיליון שקלים במצטבר בכל השנים.

<ישראל דנציגר: שימו לב להבדל בין שנת 2015 ל-206, שפעם ראשונה אנחנו רואים קיטון בהכנסות מהיטל ההטמנה שזה כפועל יוצא מהגידול במחזור והקטנת ההטמנה, קוראים לזה מהפך.

יעל כהן-פארן: סליחה, אתה מתייחס ל- - -

<ישראל דנציגר: בשנת 2015, אם את מסתכלת על סך הכול ההכנסות - - -

יעל כהן-פארן: יש עלייה.

<ישראל דנציגר: מ-472 ל-469 יש ירידה קטנה.

יעל כהן-פארן: כן, אבל הירידה היא באיו"ש.

יעל כהן-פארן: רציתי לשאול על איו"ש, האם אתה מתייחס רק להתנחלויות, או גם לפלסטינים – לא ברור לי מה זה.

<ישראל דנציגר: כל הפסולת שמוטמנת מחויבת בהיטל הטמנה ואותה משלמים מי שמשלם, מי שמוביל לאתר הטמנה.

יעל כהן-פארן: בסדר, אני מוודאת.

יעל כהן-פארן: איך זה שיש ירידה – זאת שאלה?

יעל כהן-פארן: איך אתה מסביר שהירידה היא רק באיו"ש.

יעל כהן-פארן: מאיו"ש יש עלייה, מ-2015, ל-2016 יש עלייה.

<ישראל דנציגר: קודם כל, העלייה הזאת בהתחשב בגידול באוכלוסייה, אבל את צודקת, יש עלייה קטנה וירידה קטנה באיו"ש וירידה קטנה בכלל מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: הירידה באיו"ש מתחילה ב-2013, יש מעבר.

<גיא סמט: באיו"ש היו סגירות של אתרים, ואז חלק מההטמנה עבר לתחום שאינו איו"ש.

<גיא סמט: המעבר ביניהם זה בעקבות סגירה, אם אתר התמלא ונסגר, אז יש מעבר לאתר אחר.

יעל כהן-פארן: בעצם, אם אני מבינה נכון מדבריך, שאם ההטמנה לא עוברת לתחומי הקו הירוק, אז הם לא משלמים?

<גיא סמט: מה שיש לך כאן זה נתונים לגבי הטמנה מתוך הנתונים הכספיים שלנו.

<גיא סמט: באופן כללי יש ירידה, אנחנו מביאים את הכמות הכוללת של מדינת ישראל.

<גיא סמט: יש פה חלוקה של איו"ש ואינו איו"ש.

<גיא סמט: באיו"ש היה סגירה של אתרים, כתוצאה מזה יש מעבר מפסולת שהייתה מוטמנת בשטח איו"ש.

<גיא סמט: למשל, אבו דיס לדוגמה עבר - - -

יעל כהן-פארן: אבל זאת השאלה שלי, כשהיא הייתה מוטמנת באבו-דיס אז לא שילמו?

<ישראל דנציגר: שילמו.

<גיא סמט: שילמו.

<ישראל דנציגר: מה שלא מגיע לאתרי הטמנה, לא נרשם, כי אנחנו לא מקבלים אותו.

<ישראל דנציגר: אם הגיע פסולת לאתר הטמנה שהוא בשטחי יו"ש, הוא נרשם ביו"ש, אם עכשיו בגלל סגירה הוא מגיע למטמנה שנמצאת בשטח הקו הירוק, אני נזהר בדבריי, אז זה נרשם שם.

יעל כהן-פארן: אבל האם יכול להיות שהירידה הזאת - אני מקשרת את זה לדיון הקודם, זה בגלל ששרפו את זה?

<גיא סמט: רוב מי שמשלמת את היטל ההטמנה זה רשות - - -

יעל כהן-פארן: או ששולחים את זה להטמנה שהיא לא בהסדרה של מדינת ישראל שהיא בהסדרה של הרשות, ואז הם לא משלמים?

<ישראל דנציגר: השאלה שלך היא מאוד ואלידית.

<ישראל דנציגר: ייתכן מאוד שמאחורי כל הנתונים של ירידה בפסולת, מסתתר גידול בפסולת שאינה מגיעה למקומות מוסדרים, והולכת למקומות שנשרפים או מוטמנים.

<ישראל דנציגר: אנחנו יודעים להגיד במה שמגיע שאנחנו ממחזרים יותר ממה שהיינו ממחזרים בעבר שהיה מגיע אל כמויות מוסדרות.

<ישראל דנציגר: השאלה שלך היא מאוד ואלידית, ישראל, אם ירד הסך הכולל, יפה שעלית במיחזור, אבל יכול להיות שהירידה בסך הכולל היא בגלל שעוד חבר'ה מעבירים מתחת ליד שלך למקומות לא מוסדרים.

<גיא סמט: להערכתי, הירידה בהיקפים כאלה לא גדל המיחזור ביו"ש.

<גיא סמט: לא פתאום כולם הגיעו לזרוק.

<גיא סמט: בדרך כלל, מי שמשלם זו ההתיישבות היהודית, היא זאת שמשלמת את היטל ההטמנה, הפלסטיני פחות משלם היטל הטמנה.

<גיא סמט: השינויים הם כתוצאה מזה שאבו דיס נסגר, והכמויות האלה עובר - - - ואז אנחנו מקבלים.

<גיא סמט: בסך הכול של מדינת ישראל יש ירידה בכמות ההטמנה, היא בערך 6%.

<גיא סמט: יכול להיות שלא כל ה-6%, אני יכול להסביר אותם, חלק ממה שהסביר המנכ"ל קודם, אבל פה בהיקף הכולל יש העברה לא בכמות הזאת.

<ישראל דנציגר: חשוב לשים הכול בפרופורציות.

<ישראל דנציגר: בסופו של דבר, חברים, זה לא זמן לחגיגה, כי אנחנו צריכים להגיע ל-40%, 50%, אז בכלל אנחנו רחוקים מחגיגה, יש לנו עוד הרבה עבודה גם בפיראטי, וגם בלא פיראטי, אנחנו צריכים להמשיך לעבוד.

<ישראל דנציגר: לפני שלאן הלכו כספי הקרן, מה מצבה של הקרן.

<ישראל דנציגר: עד היום ההכנסות בשורה התחתונה, סוף שנת 2016, הן 2.5 מיליארד שקלים.

<ישראל דנציגר: אני מזכיר לכם שהקרן רשאית להקצות חמש שנים קדימה בגלל שזה פרויקטים ארוכי טווח, על חשבון תחזית הכנסות שתגיע בשנים הבאות עם סכום הולך ופוחת של מה שמותר לך להקצות משנים עתידות, כי כמובן אנחנו לא רוצים להתחייב על 100% של עוד חמש שנים, כי מי יודע מה יקרה בעוד חמש שנים.

<ישראל דנציגר: סך ההקצאות עד שנת 2016, הן 3.4 מיליארד שקל, זאת אומרת, שאנחנו הקצנו יותר משהכנסנו.

<ישראל דנציגר: ואם אנחנו עולים שורה אחת למעלה, מסך כל מה שמותר לנו על פי חוק להקצות, שזה קצת יותר מ-3.5 מיליארד שקל, נשאר לנו רק 176 מיליון שקלים נכון לסוף שנת 2016 להקצות - זה מצב מאוד טוב.

<ישראל דנציגר: זה אומר שאת רוב המוחלט של הכסף הוצאנו לפרויקטים, והתחלנו לעבוד, והוא נמצא שם בשטח כדי להביא תועלת למדינת ישראל, כמובן כל שנה יש הכנסות חדשות.

דוד אמסלם: לא הבנתי את הגרף.

דוד אמסלם: אם ההכנסות עד סוף 2016, הן 2.59 וההקצאה היא 3.4 - החשבון שלי הוא בגרעון של כמעט מיליארד.

<ישראל דנציגר: נכון.

<ישראל דנציגר: כי מה שמותר לך להקצות זה יותר מההכנסות שאספת, אלא גם חמש שנים עתידיות.

<ישראל דנציגר: מותר לי להקצות על-פי חוק חמש שנים קדימה, קצת פחות מ-3.6 מיליארד שקל – הקציתי רק 3.4, זאת אומרת, שיש לי יתרה של 176 מיליון.

תמר זנדברג: מה שהוא יכול להשתמש, לא שיש בקופה.

<ישראל דנציגר: מה שאני יכול להשתמש, לא מה שיש בקופה.

<ישראל דנציגר: בגלל שהקרן היא קרן - - - מותר לי להקצות לפרויקטים יותר ממה שגביתי עד היום.

דוד אמסלם: הנחת העבודה שאתה מוציא - - - אז מאיפה היתרה?

דוד אמסלם: נניח שגבית 2.5, נגיד שאתה התחייבת ל-3.4, אתה אומר תשמע, בעתיד, נביא את הכסף.

דוד אמסלם: אז איך יש לך עכשיו יתרה - - -

<גיא סמט: כי יש תחזית של הכנסות וכמה אתה יכול להוציא, יש מגבלה לכל שנה.

<גיא סמט: בכל שנה אני לא לוקח מאה אחוז.

תמר זנדברג: אז הקצאה 3.6, בפועל הוקצה 3.4.

דוד אמסלם: זאת אומרת, זה להקצאה.

<ישראל דנציגר: זה להקצאה.

<ישראל דנציגר: נשאלה שם שאלה חשובה, כי אנחנו פה מדברים הקצאה.

<ישראל דנציגר: יש גם תשלומים, זאת אומרת, מזומן שבפועל יצא.

<ישראל דנציגר: יתרת הקרן במזומנים שאנחנו צריכים לשלם כנגד ההתחייבויות וההקצאות שיצאו, גרוסו מודו זה 900 מיליון שקלים כרגע שנמצאים, זאת אומרת, שאנחנו תמיד בדיליי בין מה שהקצנו למה שהתחייבנו ליתרת המזומנים, כי מזומנים אני מוציא ככל שרוכשים פחים, בונים מתקנים וכו'.

דוד אמסלם: לאיזה טווח שנים ההקצאה?

<ישראל דנציגר: חמש שנים קדימה מותר להקצות לפי חוק הקרן.

<ישראל דנציגר: דרך אגב, זה חדשות טובות, כי אם הייתי נותן לכם את אותו גרף לפני שנה, אז הייתם רואים שם - - - של יותר ממיליארד וחצי שקל שלא הוצאנו ולא גלגלנו לפרויקטים, ולא התחלנו להביא תועלת.

<ישראל דנציגר: המסקנה היא שזה מתחיל להגיע לפרויקטים שאליהם זה צריך להגיע.

<ישראל דנציגר: אני אמשיך ואפרט.

<ישראל דנציגר: לא ניכנס פה לפרטים, אבל תוכלו לעיין בזה אחרי זה בזמנכם הפנוי.

<ישראל דנציגר: יש לכם פה את החלוקה העיקרית של לאן הכסף הולך, כשבצד שמנו גם כן טבלה שבה ציינו את זה, וגם ציינו מספר הרשויות המקומיות שנהנות מכל אחד מהפרויקטים האלה.

<ישראל דנציגר: מסר מאוד חשוב לי פה, שהחלק הארי של הכסף שאנחנו מוציאים הוא כסף לרווחת הרשויות המקומיות שהן גם החלק הארי של המשלמים את היטל ההטמנה.

<ישראל דנציגר: אני רק אדבר על הפרויקטים הגדולים, ולא אכנס לכל הדברים הקטנים.

<ישראל דנציגר: אנחנו מדברים על הפרדה במקור שהשקיעו בהם קרוב לחצי מיליארד שקל, וכ-53 רשויות מקומיות נהנו מהכספים האלה, פרויקט של הקמת מתקן מאוד גדול בשפדן שהוקצה לטובתו 432 מיליון שקלים.

<ישראל דנציגר: אנחנו פותחים מעטפות של המכרז בעוד כחודש וחצי.

<ישראל דנציגר: מודל תימרוץ הוא מודל של 380 מיליון שקל שבו אנחנו משלמים לכל רשות על כל טון בהן הם גדלו במיחזור, זו השנה הראשונה שאנחנו מתחילים ליישם ולשלם את המודל הזה.

<ישראל דנציגר: כבר אנחנו רואים עדויות לזה שזה מגביר את המיחזור.

<ישראל דנציגר: 377 מיליוני שקלים הלכו להקמת מתקני קצה שפירטנו בפגישה הקודמת לאיזה מתקנים זה הניב, ואז גם סביבה שווה וגם פריפריה, זה קרוב ל-600 מיליון שקלים שהלכו לשדרוג תשתיות הפסולת ברשויות החלשות, רשויות שהן 1-5 בהן אנחנו שמנו לעצמנו מטרה לשדרג את כל תשתיות הפסולת.

<ישראל דנציגר: בעמודה של מספר רשויות נהנות, אתם יכולים להתרשם מי נהנה מהכסף הזה שעכשיו אנחנו מדברים עליו.

<ישראל דנציגר: אני אדלג.

<ישראל דנציגר: אותו דבר שהצגתי לכם, מופיע לכם בטבלה לכל מי שמעוניין לרדת לעומק ולפרטים ולראות איפה הדברים נמצאים, וזה מביא אותי אל חשבון ההטמנה.

יעל כהן-פארן: אפשר לשאול מה זה פרויקטים נוספים 508?

<ישראל דנציגר: בדיוק בשביל זה בניתי לך פה טבלה מפורטת של הפרויקטים הנוספים, כי גם אני אוהב לרדת לפרטים.

<ישראל דנציגר: עכשיו אני מגיע אל הנושא של המטרות הנוספות.

<ישראל דנציגר: כמו שאתם יודעים, שני תיקוני חקיקה, פעם ראשונה התירו למשרד להקצות עד 25% מכלל ההכנסות ככל שנותרה יתרה מהמטרות העיקריות לטובת פעילויות אסבסט, פעילויות חינוך, וטיפול בפסולת ושיקום אתרים.

<ישראל דנציגר: אחרי זה העלו את זה מ-35% מהכנסות הקרן ככל שתישאר יתרה מהמטרות הנוספות.

<ישראל דנציגר: כמו שאתם רואים, יש לנו תיאור של החלוקה של 561 מיליוני שקלים שהלכו מהמטרות האלו, כשהלך על חינוך והסברה בקרוב ל-230 רשויות בטיפול בפסולת ברשויות החלשות, ובטיפול באסבסט, ובטיפול בשיקום אתרי פסולת.

תמר זנדברג: רק להבין, זה מה שהוצאתם ב-2016?

<ישראל דנציגר: לא, זה במצטבר לאורך כל חיי הקרן מאז שיש מטרות נוספות - מ-2007, זה רק במטרות נוספות.

<ישראל דנציגר: אני מזכיר לכם, שהמטרות הנוספות זה ככל שנשאר לנו יתרות מהמטרות העיקריות, אני רשאי עד 35 להוציא.

תמר זנדברג: תסביר איך זה עובד עם המטרות הנוספות מבחינת הפער בין ההקצאה למה שיש בקופה, מה שדיברנו קודם שהיושב ראש שאל.

תמר זנדברג: כלומר, אתה יודע מה המטרות המוגדרות לפני הנוספות, ולזה אתה מקצה.

תמר זנדברג: למשל, הקצת 3.6 בשנת 2016, השתמשת למטרות האלה 3.4, הפער בין מה שתכננת לבין מה שהוקצה בפועל שם זה נכנס למטרות הנוספות?

<ישראל דנציגר: בפער של ההקצאה שנשאר, אני יכול לתת מתוכו.

תמר זנדברג: כלומר, זה הכול תכנון.

תמר זנדברג: למה לא תכננת על 3.8?

<גיא סמט: בהתאם לכללי הקצאה.

<גיא סמט: את יכולה לתכנן לפי – יש הסכם עם האוצר על כמה את יכולה להקצות, ולבסס את ההכנסות העתידיות שלך.

<גיא סמט: את לא יכולה לבסס אותם על רעיונות.

<גיא סמט: יש בשנה הראשונה מאה אחוז, אחרי זה אחוז פוחת, ואז לפי זה אנחנו בונים את בסיס התקציב, כאשר אנחנו יכולים להשתמש למטרות הנוספות לכספים שלא ניצלנו, שלא התחייבנו עליהם.

<גיא סמט: בפעם האחרונה, הותקפנו, ואני אומר שלא ניצלנו את זה בכלל, אנחנו מציגים שכן ניצלנו.

תמר זנדברג: כלומר, המטרות הנוספות השתמשתם בהן מהתקציב של היתרה הפנויה.

<גיא סמט: כן.

<גיא סמט: המטרות הנוספות הן מטרות אחרות - - -

דוד אמסלם: בגדול, יש את ההכנסות של הקרן, הם מותר להם להשתמש למטרות נוספות עד 35% מהיתרות.

תמר זנדברג: מהיתרה.

דוד אמסלם: כן, אבל אנחנו קובעים גם מה היתרה.

תמר זנדברג: בגלל זה שאלתי.

דוד אמסלם: לכן עזבי, עד 35%.

<ישראל דנציגר: אבל השאלה שלך, חברת הכנסת זנדברג, היא נכונה.

<ישראל דנציגר: אני לא קובע את מגבלת ההקצאה, זה קבוע בחוק כמה אני יכול כל שנה.

דוד אמסלם: אבל בדרך כלל, מה שהם יעשו – הם ייקחו את המטרות המרכזיות שלהם בוודאי, הם לא יכולים לבוא ולפנות אסבסט כשיש לו בעיה בקצה שלשמו הוא כאן.

דוד אמסלם: בגדול, זה התכנון שלו, הוא משחק במשחק הזה.

זוהיר בהלול: יש עוד הבהרה.

זוהיר בהלול: יש טיפול בפסולת רגילה ויש טיפול באסבסט, וטוב שאתם עושים את ההפרדה.

זוהיר בהלול: אבל השאלה אם יש איזשהו צפי מתי מתגברים סופית על העניין הזה של האסבסט שהוא מסרטן גם.

זוהיר בהלול: אתם משקיעים, אתם מקצים, השאלה אם יש צפי ארוך טווח?

<ישראל דנציגר: אנחנו סיימנו פרויקט קרוב של קרוב ל-300 מיליון שקל של - - - עיקר נפגעי האסבסט הפריך והמזיק בצפון ממפעל איתנית.

<ישראל דנציגר: 300 מיליון הקצה הקרן, 150 הוחזר על ידי המפעל שהביא את האסבסט והטמין אותו.

<ישראל דנציגר: אנחנו אישרנו בקרן עוד סכום נוסף לשנים הבאות, ככל שיצוץ האסבסט הפריך והמוטמן הזה.

<ישראל דנציגר: אנחנו מעריכים שהתגברנו על קרוב ל-80% מנפגעי האסבסט שידועים לנו ושהוטמנו על ידי איתנית, זו עבודה ארכיאולוגית להבין איפה הוטמנו.

<ישראל דנציגר: אני רוצה לשים פה סוגריים מאוד חשובות.

<ישראל דנציגר: זה לא פותר את כל בעיית האסבסט במדינת ישראל, זה רק אסבסט הפריך, ושהוא שבור ושהוא מזיק.

<ישראל דנציגר: עדיין יש הרבה מבנים שבנויים עם אסבסט, והם עכשיו לא שבורים, וככל שהם יהיו ישנים וישברו הם ייצרו פה בעיה.

<ישראל דנציגר: זו לא בעיה של מיליארדי שקלים שאנחנו כרגע לא הגענו לטפל בה.

<ישראל דנציגר: אבל מתוך מה שהוא אסבסט פריך, מזיק, שבור, כבר יש לו אבק.

<ישראל דנציגר: 80% ממה שאנחנו יודעים טיפלנו בהם.

<ישראל דנציגר: שוב, אני שם פה הרבה סוגריים, כי אחת לכמה זמן פתאום צץ מישהו שנמצא בחצר שלו מתחת לאיזה כביש, ופתאום אנחנו חושפים, ומגלים שיש הרבה יותר גדול ממה שחשבנו.

<ישראל דנציגר: אז נכון למה שאני יודע היום 80%.

<ישראל דנציגר: עכשיו לגבי המטרות הנוספות שהן באמת נמצאות פה בדיון, וחשוב מאוד להבין את מה שקורה בנושא הזה.

<ישראל דנציגר: אנחנו עד היום השתמשנו בזה לחינוך והסברה לא כלליים של המשרד, חינוך והסברה ברשויות המקומיות - ב-153 רשויות מקומיות ללמד ולחנך איפה לשים את הפסולת, איך להפריד פסולת, איפה לאסוף את הפסולת וכו', השתמשנו בזה ב-97 רשויות המקומיות לשדרוג תשתיות הפסולת, וזה ברשויות הכי חלשות, רשויות שאין להן כסף לפחים, למוטמנים, למשאיות וכו'.

<ישראל דנציגר: השתמשנו בזה לטיפול באסבסט ולשיקום אתרים.

<ישראל דנציגר: בסופו של דבר, המטרות הנוספות מאפשרות לנו לעשות בעיניי את הדברים הכי חברתיים שהקרן נדרשת לעשות, וזה טיפול בחינוך, הסברה ושדרוג תשתיות הפסולת באשכולות.

<ישראל דנציגר: לא הלאה אתכם בדברים, בסוף אם נסכם את כל מה שאמרתי, יש עלייה במיחזור וירידה בהטמנה.

<ישראל דנציגר: יש התייעלות בפעילות הקרן.

<ישראל דנציגר: רוב המוחלט של הכסף מוקצה, צריך להשתפר ברוב המוחלט של הכסף משולם, אבל זה פשוט לוקח זמן עד שפרויקטים יוצאים לדרך, ורוב מוחלט של פעילות הקרן היא לרווחת הרשויות המקומיות, כמו שאתם ראיתם עד עכשיו.

<ישראל דנציגר: זה ממש בקצרה על קצה המזלג סיכום של דוח הפיננסי של שנת 2016, שוודאי נפרסם אותו באתר ויהיה גלוי לכולם.

זוהיר בהלול: אני מקווה שהחזרת הכספים לרווחת הרשויות המקומיות, זה לא רק שחור על גבי לבן, אלא בפועל הכספים חוזרים לרשויות המקומיות.

<ישראל דנציגר: חד משמעית, ראית לאן הכסף הולך, בצורה חד-משמעית.

<ישראל דנציגר: זהו.

<ישראל דנציגר: אלא אם כן יש שאלות, זה מה שיש לי להציג לגבי הנתונים הפיננסים.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לחזור לשאלה ששאלנו קודם לגבי ההקצאה של המטרות הנוספות, שבעצם מדובר ב-561 מיליוני שקלים, כמעט 562, כשכל שנה אני פשוט שואלת על התהליך של קבלת החלטות.

יעל כהן-פארן: כל שנה אתם אמורים להסתכל מה הוקצה, מה היתרה, ואז מתוך היתרה הזאת להגיע ל-35% שאפשר להקצות למטרות נוספות.

<ישראל דנציגר: זה שנתי או מצטבר?

יעל כהן-פארן: כן, אבל מבחינת ההתנהלות, אז זה גם וגם?

יעל כהן-פארן: - 1 -

<שירלי ברנע: גם וגם.

יעל כהן-פארן: אני שואלת כי 561 זה בערך שליש ממיליארד וחצי, ולקרן יש 2.5, זאת אומרת, זה כבר 20% מהקרן.

יעל כהן-פארן: איך זה שזה רק אמור להיות מהיתרות, בפועל זה קרוב למקסימום שלו מהסכום של הקרן, זה לא מגיע לשם, אבל זה 20% מסכום הקרן.

<ישראל דנציגר: יש לך קרן שהקצתה 3.5, ויש לה - - -

יעל כהן-פארן: הקצת, נכון, אבל אתה מסתכל על היתרות גם מתוך ההקצאה שמותר לה?

<ישראל דנציגר: זה שישית, לא קרוב אפילו.

יעל כהן-פארן: נכון, אז יותר נמוך.

יעל כהן-פארן: אני הסתכלתי לעומת ה-2.5 אז זה 20%.

יעל כהן-פארן: אני מאמינה לכם שזה מגיע ל-35% שלא חרגתם, לא את זה אני אומרת.

יעל כהן-פארן: אני רק שואלת, בעצם היתרות היו מאוד גדולות.

יעל כהן-פארן: אני מניחה, זה שהגיע לסכומים כאלה, זה אומר שבמשך לא מעט שנים לא הגיעו להקצאות משמעותיות עבור הפרויקטים המרכזיים של הקרן.

<ישראל דנציגר: הקרן, לאורך שנים, לא הייתה יעילה בהתנהלותה, היא עדיין לא יעילה מספיק בתשלומים.

<ישראל דנציגר: שיפרנו בשנה האחרונה בהקצאות.

<ישראל דנציגר: התפקיד שלי עכשיו בשנת 2017, 2018, גם לעשות בתשלומים, זאת אומרת, שהפרויקטים באמת יקרו ולא רק לשים אותם על הנייר – זה לא סוד, עברנו בזה הרבה.

<ישראל דנציגר: הקרן שקיבלתי אותה לפני שנה וחצי – לא, לא הייתה הכי יעילה שיש, אנחנו עובדים כדי לייעל אותה.

יעל כהן-פארן: כי אם אני מסתכלת על הסך הכול של 3.46, כמעט 3.5 מה שהצגת, מתקני הקצה מתוך זה, זה 377 מיליון.

<ישראל דנציגר: לא, ה-PPP זה מתקן קצה.

יעל כהן-פארן: זה נספר אחרת, זה נספר בנפרד.

דוד אמסלם: הרעיון בגדול, זה לאגור את המשאבים.

יעל כהן-פארן: בשביל מתקני הקצה, זה מה שאני באה להגיד.

יעל כהן-פארן: כשזה יותר נמוך, אז עכשיו עם ה-PPP זה מסתדר לי.

דוד אמסלם: זה למעלה ממיליארד.

<ישראל דנציגר: זה יותר מזה.

יעל כהן-פארן: לא, זה לא מגיע למיליארד, זה מגיע לפחות מ-750, 800, לא למיליארד אפילו.

<ישראל דנציגר: אנחנו פעם שעברה הצגנו פה את החזון עם מתקני טיפול טרמי והמתקנים וכו', מאז, דרך אגב, התקדמנו, וגם עכשיו יש תכנית מפורטת מבחינת תחזית – 15 שנים קדימה של לאן יילכו הכספים עם דגש על המתקנים הטרמיים, וכמה הם ירדו וכו'.

<ישראל דנציגר: לא כדאי לעשות את זה עכשיו, אבל אם תרצו, אשמח להציג את זה לוועדה איך לקחנו את החזון במלים ותרגמנו אותו לתכנית פיננסית של תחזית הכנסות, ודרך אגב, היא יורדת, כי המיחזור יעלה, ואיך הכסף הזה יילך אל כל מה שדיברנו אז על טיפול אזורי ופסולת, מתקני קצה, מתקנים טרמיים וכו', אבל זה מבוסס על זה.

<רענן פלאי: רציתי לשאול, הפרויקט הזה שאמרת זה היה מהשפדן, או איגוד ערים דן לתברואה.

<גיא סמט: לא, לא איגוד ערים דן ולא השפדן.

<גיא סמט: זה פרויקט של המדינה, ביחד עם החשכ"ל.

<רענן פלאי: ביוב או אשפה?

<גיא סמט: אשפה – PPP באזור השפדן.

<גיא סמט: הוא על שטח גלילי באזור השפדן.

<רענן פלאי: תראו, בסופו של דבר דיברו פה על מטרות ועל הכספים.

<רענן פלאי: אבל צריך להגיד את האמת במלים עדינות, זה מס הכנסה שהוטל על הרשויות המקומיות וצריך להעלות את זה.

דוד אמסלם: זה לא הנושא.

דוד אמסלם: אנחנו כבר דנים פה שעות על גבי שעות, המצאת לנו את הגלגל?

דוד אמסלם: חשבנו שהכסף הזה יירד מהשמיים.

<אסף רוזנבלום: על כל אחד מהסעיפים שראינו כאן, פעולות שהוקצו להן כספים וכו', אפשר לדון ארוכות מבחינת הסטטוס וכו', אבל יש שם כמה דברים מאוד בולטים שיש לגביהם סימני שאלה אדירים, למשל, מודל התמרוץ, הראו לנו 380 מיליון שקלים שהוקצו, כמה באמת הולך להתממש במודל, הרי הרשויות לא ניגשו לזה לפי מה שאני יודע.

<ישראל דנציגר: כמה רשויות ניגשו לפי דעתך?

<אסף רוזנבלום: זה אמור להסתיים בקרוב.

דוד אמסלם: אתה שואל כרגע מה יהיה בעתיד?

<אסף רוזנבלום: לא.

<אסף רוזנבלום: מדובר על 380 מיליון שקלים שאמורים להשתלם לרשויות מקומיות על פר טון מיחזור שהם הגדילו מדי שנה.

<אסף רוזנבלום: השאלה שאני שואל, האם המשרד יכול להגיד כרגע כמה הוא צופה שהתממש מהעניין הזה?

דוד אמסלם: הרי אם הוא בנה את התחזית, סימן שהוא חושב שזה מה שיקרה, אחרת, הוא ייקח את הכסף למקום אחר.

<אסף רוזנבלום: לא, יש תשובה לשאלה שלי – היה הכול קורה – רשויות היו צריכות לגשת אליו, וכבר למשרד אמור להיות איזשהו מושג לגבי העניין.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר המשרד עושה את הערכות שלו לגבי כל נושא.

דוד אמסלם: נניח שהוא יוצא ל"קול קורא", זה הערכות שלו - לפי הניסיון, לפי השכל, לפי מה קורה בעולם.

דוד אמסלם: נניח לשיטתך, הוא הקצה למשל 300 מיליון שקל, והסתבר לפי הקול קורא הוא יכול לנצל 100, אז הוא ייקח את ה-200 הנוספים, יקצה אותם למטרה אחרת, אבל הוא מקבל החלטות באופן זורם כל הזמן, הוא מגיב, הרי זה פעולות ותגובות.

דוד אמסלם: הוא עושה איזושהי פעולה, הוא מגיב אליה.

דוד אמסלם: ככה בעצם עובד משהו דינמי.

דוד אמסלם: ישראל, מה אמר לך, בזמנו, כנראה שהם לקחו איזושהי החלטה ולא מימשו אותה, ולכן נתקעו בקרן כמעט שתי מיליארד שקל.

<אסף רוזנבלום: הנקודה היא שנוצרים פערים אדירים בין ההקצאות לבין המימוש, וזו רק דוגמה אחת.

<אסף רוזנבלום: מראים לך שם 50 ראשי רשויות - - - המשרד חיסל את העניין הזה.

דוד אמסלם: אסף, תקשיב, אני לא יודע מי זה המשרד.

<אסף רוזנבלום: כמה רשויות נשארו בפרויקט.

דוד אמסלם: אני מסביר.

דוד אמסלם: אני לא יודע מי זה המשרד, אני יודע מי זה האנשים.

דוד אמסלם: יש פה שני אנשים שהם עשו שינוי, פאזה בראש, הלכה למעשה.

דוד אמסלם: הרי היתרות לא נצברו בשנתיים האחרונות שישראל שם.

דוד אמסלם: אז הוא אומר, אני הגעתי למשרד, הסתבר לי שבקרן יש שתי מיליארד שקלים.

דוד אמסלם: חלק מהאנשים מחאו לו כפיים, אמרו, טוב, אל תבזבזו.

דוד אמסלם: וחלק באו ואמרו, רק שנייה, בשביל יש שני מיליארד אם אנחנו לא מוציאים אותם, בשביל מה אספנו אותם?

דוד אמסלם: אז הוא בא ואמר, רבותיי, יש שתי מיליארד שקלים, יש מטרות, אני הולך לממש אותן – הלך והכין תכנית.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, היות ובעצם זו תכנית דינמית שהוא יגיב אליה כל הזמן, וגם בחוק, אנחנו בעצם נבקש מדי פעם בפעם מהמשרד להציג לנו או לעדכן אותנו איך העסק הזה מתקדם, ומה קורה במהלך השנה.

דוד אמסלם: לפי זה, אני מניח, שהוא יקבל את ההחלטות.

<אסף רוזנבלום: אדוני, הדבר העיקרי שחסר פה, זו תכנית לאומית לטיפול בפסולת היא לא קיימת, אנחנו לא ראינו אותה - זה קשור אחד לשני.

דוד אמסלם: זה לא קשור לאירועים.

דוד אמסלם: אנחנו, בעצם, עשינו לדעתי, לפני כשלושה שבועות דיון כאן על הנושא הזה.

דוד אמסלם: ישראל בא והציג גם את הנושא הזה.

דוד אמסלם: גיא הציג אפילו את - - - של הסיפור הזה של מתקן הקצה הראשון, אני חושב, שפה שאפו גדול, אמרתי את זה כבר אז, אבל היות ואתה הרמתי לי להנחתה, אז אני אומר את זה.

דוד אמסלם: סך הכול, הן לקחו נושא שעד היום רק דיברו אתו ומובילים אותו, נושא כבד, לא פשוט.

דוד אמסלם: אני אומר לך, אין הרבה אנשים במדינת ישראל שיודעים להוביל את זה.

דוד אמסלם: באמת, שאפו, הם לקחו את זה, לקחו את ברצינות, והתחילו כבר לצאת לביצוע, אתה רואה, כבר יש להם שלביות, הם בנו את כל התכנית.

<אסף רוזנבלום: הנתונים שראינו כאן, אנחנו כבר לא מעט שנים דורשים מהמשרד לפרסם אותם באופן שוטף באינטרנט, לא רק באיזה אירוע מיוחד בכנסת אפשר יהיה לראות את הנתונים, שהנתונים האלה התפרסמו כל הזמן.

<אסף רוזנבלום: לצערי, הנושא לא זכה למענה.

<אסף רוזנבלום: היה איזשהו שיפור של פרסום פרוטוקולים בזמן האחרון, אבל הנתונים הכי חשובים שזה איזה פרויקטים בדיוק מקבלים תמיכה, מה הסטטוס שלהם מבחינת הקצאה ומימוש, זה צריך לדעתנו להיות גם לא רק מרצונו הטוב של המשרד, אלא להיות מעוגן בחוק.

דוד אמסלם: ניקח את זה לתשומת ליבנו בהקראה.

<ישראל דנציגר: רק כמה הערות.

<ישראל דנציגר: קודם כל, כל מה שקורה בקרן צריך להיות מפורסם, אם לא מפורסם עד עכשיו, צריך להיות מפורסם, אין פה מה להסתיר ואין מה להסתתר.

<ישראל דנציגר: לגבי ההערות שציינת.

<ישראל דנציגר: פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל בנינו תכנית אסטרטגית מפורטת, כולל תקציבים והקצאות, איתורים של מקומות וכו', של הקמת מתקנים של אסטרטגיית פסולת בתכנית לאומית לפסולת, עכשיו בתהליך של הצגתה לגורמים השונים, כולל שלטון מקומי וכו'.

<ישראל דנציגר: אנחנו כבר בתהליך ביצוע של הדבר הזה.

<ישראל דנציגר: אשמח גם להציג אותה פה - זה הירידה לפרטים של התכנית האסטרטגית שהצגתי פה לפני מספר שבועות.

<ישראל דנציגר: לגבי הנושא של היישום.

<ישראל דנציגר: רק לענות לך על כמה דברים כי הם מאוד חשובים.

<ישראל דנציגר: 153 רשויות ניגשו למודל תמרוץ, מתוכם 33% יקבלו כסף בחודש הקרוב, ועד ספטמבר ישולמו כל השאר.

<ישראל דנציגר: אותו דבר לגבי כל שורה שתעבור.

<ישראל דנציגר: אני יכול לתת לך נתונים מדויקים על צפי הביצוע של הדברים האלה.

<ישראל דנציגר: יש פרויקטים, הם מתקדמים, תמיד יש ביטולים.

<רענן פלאי: יש לכם צפי לגבי כמה ישולם?

<ישראל דנציגר: אנחנו צריכים לראות את התוצאות - - - החלק הארי של הסכום.

דוד אמסלם: בבקשה, נתחיל בהקראה.

<לירון אדלר: חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה)(תיקון מס' ...), התשע"ז– 2017 תיקון סעיף 1 1.

<לירון אדלר: בחוק שמירת הניקיון (הוראת שעה), התשע"ג – 2013, בסעיף 1 - ברישה, במקום "י"ג בטבת התשע"ח (31 בדצמבר 2017)" יבוא "ט"ז בטבת התשפ"א (31 בדצמבר 2020)".

<לירון אדלר: בפיסקה (1), במקום "אשכולות 1 עד 4" יבוא "אשכולות 1 עד 5", אחרי "וסיוע" יבוא "חד פעמי" ואחרי "שנה אחת" יבוא "במשך כל תקופת הוראת השעה"; תחילה 2.

<לירון אדלר: תחילתו של חוק זה ביום י"ד בטבת התשע"ח (1 בינואר 2018).

דוד אמסלם: מה עמדת המשרד בעניין הזה?

<ישראל דנציגר: עמדת המשרד כפי שסיכמנו אתך, היא כמו שמצוין פה, למעט אחרי סעיף קטן (1) במקום אשכולות 1-4 יובא אשכולות 1-5, מכאן ואילך זהו.

<ישראל דנציגר: כל מה שמופיע אחרי זה, זה שינוי שלא הסכמת עליו.

יעל כהן-פארן: לא הסכמתם עליו, למה?

<ישראל דנציגר: כן.

<ישראל דנציגר: לא הסכמנו על כל השינוע אחרי זה, כי זה לא יאפשר לנו לעשות את כל הדברים הנפלאים שהצגתי לך לפני כן.

<ישראל דנציגר: הדברים האלה הם דברים שעל בסיס שנתי אני - - - חינוך הסברה וכו'.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: ישראל בא ואומר, אני הולך על פרויקטים רב שנתיים, אז למה זה יהיה חד פעמי?

דוד אמסלם: הרי אם זה יהיה חד פעמי, אז אני בבעיה.

<לירון אדלר: מדובר על סיוע שוטף בהסדרת הטיפול בפסולת ברשויות מקומיות.

<לירון אדלר: גם היום כתוב שזה סיוע לתקופה שלא תעלה על שנה אחת.

<לירון אדלר: הכוונה המקורית הייתה שהסיוע בטיפול השוטף יהיה לשנה אחת בלבד.

<לירון אדלר: אנחנו חשבנו שנכון להבהיר כאן שזה באמת לשנה אחת, במשך כל תקופת הוראת השעה, ולא לשנה ועוד שנה.

<לירון אדלר: שוב, מדובר על הסיוע בטיפול השוטף בפסולת, לא בפרויקטים מסוימים, לא בדברים היותר גדולים, אלא ממש סיוע שוטף לטיפול בפסולת שזה דבר חשוב.

<לירון אדלר: אבל מראש אמרו כאן שההגבלה תהיה כאן רק לשנה אחת.

דוד אמסלם: בגדול, סיכמנו שאנחנו מעתיקים את זה as is, הם רצו לחמש שנים, אנחנו בסוף הורדנו את זה לשלוש שנים, זה היה הסיכום.

דוד אמסלם: היות ובעצם אני רוצה להיות צמוד לסיכום, גם אם אנחנו מטייבים להם את העניין, אבל הם לא רוצים אז הם לא רוצים, אין לי בעיה עם זה.

<לירון אדלר: חשוב להבהיר כאן לפרוטוקול, להבנתנו, גם המלים - וסיוע לתקופה שלא תעלה לשנה אחת בהסדרת הטיפול השוטף, הכוונה היא באמת לסיוע של שנה אחת, לא סיוע חוזר.

<גיא סמט: ברור, וככה אנחנו נוהגים, אנחנו לא רוצים לצמצם את עצמנו.

דוד אמסלם: היא רק אומרת לך, אני הבאתי את זה בניסוח אחר, למרות זה קיים.

דוד אמסלם: אבל עזוב, היות ואני סיכמתי אתכם שאנחנו כרגע לא משנים את כל הסיפור, אלא אנחנו מאריכים את זה as is.

דוד אמסלם: בבקשה, מירה.

<מירה סלומון: אני מהמרכז לשלטון המקומי.

<מירה סלומון: אנחנו מסכימים עם העמדה שהציג המשרד להגנת הסביבה, ואנחנו מברכים על הכוונה להתיישר.

<מירה סלומון: אבל אני מבקשת להבהיר שאנחנו חלוקים על היועצת המשפטית לוועדה.

<מירה סלומון: להבנתנו, האמירה שהתקופה שלא תעלה על שנה אחת ביחס למטרות הנוספות, מתייחסת לך שבכל פעם מדובר בפעימה של שנה, ויכול להיות מצב שלאורך שבע שנות הוראת השעה, רשות מקומית תקבל פעם אחת לשנה, ואחר כך פעם נוספת לשנה, ופעם שלישית לשנה אפילו.

<מירה סלומון: אבל כל פעם התמיכה היא עד שנה, זה גם תואם להבנתנו את התפיסה התקציבית של שנה שהייתה עד עכשיו.

<לירון אדלר: הקרן לשמירת הניקיון לא אמורה לממן את הטיפול השוטף בפסולת.

<לירון אדלר: אז אם נותנים סיוע של שנה, זה עולה על הדעת, אם זה מתחדש כל שנה, לנו זה נראה פחות סביר.

דוד אמסלם: מה שאומרת מירה, שכל שנה הם מחדשים את זה לשנה, אז כל פעם זה חדש.

<מירה סלומון: הרעיון בזה הוא שבאמת מהמטרות הנוספות, מה-35% תהיה תמיכה ברשויות 1-5 שהיא משמעותית, אחרת, אנחנו מעקרים את העובדה שהגדלנו 35% לטובת הרשויות המקומיות.

<מירה סלומון: לכן ההבנה שלנו היא הבנה שמתיישרת לתפיסתנו עם התובנות של המחוקק בנקודה הזאת, בוודאי עם הכוונות של המשרד.

דוד אמסלם: אני רוצה לחתוך את העניין הזה.

דוד אמסלם: בגדול, זה לא חשוב.

דוד אמסלם: נפקא מינה להלכה הם כרגע.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע לא בבית משפט.

דוד אמסלם: אבל בגדול אני דווקא מאמץ את הגישה שלה שנשמעת מאוד הגיונית, בגלל שאם זה היה הכוונה שכל שנה נחדש את זה, אז ממילא היינו מורידים את זה כל שנה נחדש ושיעשה מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: לכן זאת הייתה כוונת המשורר באותה נקודת זמן.

דוד אמסלם: לי יש רק הערה קטנה ברשותכם, בעניין הזה, לגבי הנושא של חובת הדיווח.

דוד אמסלם: יש לכם בעיה עם זה שאנחנו נבקש חובת דיווח שנתית זה כדי שתתנו לנו חובת דיווח לוועדה לגבי הנושא הזה של כל השימושים.

<גיא סמט: כן, קיימת בחוק.

<גוש יהושוע פדרסן: חצי שנתית ושנתית.

<לירון אדלר: כן.

<לירון אדלר: קיימת בחוק חובת דיווח חצי שנתית ושנתית.

<לירון אדלר: אנחנו בעקבות ההערות שקיבלנו, חשבנו אולי כן להוסיף פה גם לגבי הוראת השעה שיהיה איזשהו דיווח יותר פרטני לגבי הנושא של התמיכות.

<ישראל דנציגר: אנחנו תומכים להבהיר שזה לא רק על הקרן כללי, אלא גם כן על ההפרדה בין המטרות הנוספות למטרות האחרות.

<ישראל דנציגר: שנית, ככל שאתם רוצים לפרט, החובה הזאת – טבלאות מסוימות ודוחות מסוימים שאנחנו צריכים להגיש בשמחה, אין לנו מה להסתיר.

דוד אמסלם: אם יש חובת דיווח, אז למה אני צריך את זה?

יעל כהן-פארן: - - - אם היא לא מתקיימת, אז צריך איזה משהו.

<ישראל דנציגר: יש ביצוע, אבל לא בוצעו בשנים עברו, אבל בוצע השנה.

<ישראל דנציגר: ההפרדה בין המטרות הרגילות למטרות הנוספות, אם אתם רוצים להגדיר בחוק, בכבוד, בעיניי אין שום דבר להסתיר.

דוד אמסלם: לא, אנחנו לא עושים חוקים על חוקים.

דוד אמסלם: אם אנחנו עושים את זה ככה, סימן שכנראה או שלא קיימו את החוק, או שמבקשים את הצורך בלי קשר.

דוד אמסלם: אם זה רשום, אני לא אוהב את הסעיפים החוזרים על עצמם כל הזמן, בסוף הם מבלבלים את כולנו.

דוד אמסלם: יש הסתייגויות, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני חוזרת לאמירה הכללית שעדיין, למרות שזה קוצר להיות הוראת שעה של שלוש שנים, אבל עדיין התחושה גם מהנימה של הדברים שמתנגדים לשינוי שהוועדה ביקשה.

יעל כהן-פארן: המשרד רואה בכסף כקופה קטנה לצרכים שחשובים מאוד, מטרות חשובות, ואין ספק שצריך למצוא מימון לאיסוף פסולת בכל הרשויות, במיוחד החלשות, אבל בשביל זה יש תקציב מדינה.

דוד אמסלם: מה ההסתייגות?

יעל כהן-פארן: ההסתייגות היא, שאני מבקשת שבסעיף 1, המלים: ט"ז בטבת התשפ"א (31 בדצמבר 2020), יוחלפו במלים: כ"ג בטבת התשע"ט (31 בדצמבר 2018).

יעל כהן-פארן: בעצם המשמעות שתהיה שנה, ואחר כך יש תקציב 2019, מתחילים מחדש.

יעל כהן-פארן: בואו נביא את הכסף מאיפה שצריך להביא אותו, ולא מקופה קטנה שלא זה ייעודה.

יעל כהן-פארן: ההסתייגויות שאני מקריאה הם בשם כל המחנה הציוני, יש לנו פה חתימות.

יעל כהן-פארן: הסתייגות נוספת - הוספת פסקה 3 – "כספים שהוקצו לטובת המטרות הנוספות מכוח הוראת שעה זו יראו בהם הלוואה הנדרשת להחזר מתקציב 2019".

תמר זנדברג: אני רוצה בשם סיעת מרצ, להצטרף להסתייגויות של המחנה הציוני.

דוד אמסלם: הצטרפתם.

דוד אמסלם: רבותיי, מי בעד ההסתייגות הראשונה של המחנה הציוני ומרצ?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – מיעוט

דוד אמסלם: ההסתייגות הראשונה של המחנה הציוני ומרצ, לא נתקבלה.

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות השנייה של המחנה הציוני ומרצ, שירים את ידו?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – מיעוט

דוד אמסלם: ההסתייגות השנייה של המחנה הציוני ומרצ, לא נתקבלה.

דוד אמסלם: 5 נגד, ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד החוק כפי שהוקרא, כולל כל התיקונים שלו, שירים את ידו?

דוד אמסלם: בעד החוק – 5

דוד אמסלם: נמנעים - אין

דוד אמסלם: אנחנו קובעים שהחוק עבר ב-5 נגד 3.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: הישיבה נעולה.