ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 726, 2017-06-12 12:55

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: אנחנו בסעיף אחרון בסדר-היום: תקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות)(הוראת שעה), התשע"ז-2017.

משה גפני: סיון להבי, סגן מנהל המינהל לשלטון המקומי יסביר לנו מה הוא רוצה מאתנו.

<סיון להבי: צהריים טובים, מדובר בחוסר הסדרה שקיים בחוק.

<סיון להבי: צו המסים של כל רשות שונה מאחת לשנייה, הוא שונה הן בצורת מדידת הנכסים והן בתעריפים ובסיווגים שקיימים.

<סיון להבי: על מנת לעשות שינויים בתעריפי הארנונה יש להגיש בקשה לאישור חריג של השרים והשרים יכולים לאשר העלאה או הפחתה או שינוי הסיווג.

<סיון להבי: אין בסמכות השרים לדון בשינוי שיטת החישוב.

<סיון להבי: דיני ההקפאה החלים על עולם הארנונה החל משנת 1985 לקחו את הסמכות מהשרים לדון בשינוי שיטת החישוב.

<שלומית ארליך: כשמחשבים לוקחים בחשבון את מה שהיה בשנה הקודמת ומוסיפים מדד.

<סיון להבי: כן.

<סיון להבי: התעריפים מתעדכנים בהתאם לנוסחת שיעור העדכון, שהחישוב שלה קבוע בחוק.

<סיון להבי: לגבי שיטת המדידה, אתם בטח מכירים את הביטויים נטו, ברוטו וברוטו-ברוטו.

משה גפני: חוץ מ"נטו משפחה" אנחנו לא מכירים שום דבר.

משה גפני: תסביר לנו.

משה גפני: אל תגיד "אתם מכירים".

מיקי לוי: ועוד לא הפכנו את זה לחוק.

<סיון להבי: אמרה ועדה מכובדת שדנה בנושא שיש 255 רשויות ויש 255 שיטות מדידה שונות.

<סיון להבי: בצו המסים של רשות קבוע איך מחשבים.

<סיון להבי: לדוגמה, האם מחשבים מרפסות או לא, חניות, פרגולות, קירות חיצוניים, פנימיים, חדרי מדרגות וכו' וכו'.

<סיון להבי: כדי לפשט את העולם מכנס משרד הפנים את כל השיטות הנהוגות ברשויות לשלושה סוגי שיטות.

<סיון להבי: הראשונה נקראת נטו ובה בודקים רק את שטח הדירה הפנימי, לא קירות חיצוניים ולא כוללים שטחי עזר.

<סיון להבי: לא חדרי מדרגות, חדרי עגלות, חדרי כושר וכו'.

<סיון להבי: השנייה נקראת ברוטו ובמסגרתה מודדים מקיר חיצוני לקיר חיצוני.

<סיון להבי: זה יותר קל אי אפשר באמת לראות לפי הקירות.

מיקי לוי: בטח שזה יותר קל, רק שזה מוסיף לבית בודד 70 מטר.

מיקי רוזנטל: הכי קל זה לעשות הערכה.

מיקי רוזנטל: זה נטו נטו נטו.

מיקי רוזנטל: יושב מישהו בעירייה ואומר: ההוא יש לו 100 מטר, כותב וזהו.

מיקי לוי: יש בתים ישנים שהם בתים ערביים שם עובי הקיר הוא 80 סנטימטר.

<סיון להבי: ברוטו-ברוטו היא השיטה האחרונה ובמסגרתה נמדדים כל שטחי הנכס, כולל קירות חיצוניים, כולל שטחי השירות וכל מה שנלווה אליהם.

<סיון להבי: יכול להיות שברשות מסוימת השיטה היא שיטה מצמצמת, כלומר הנטו, אבל התעריף הוא גבוה ואז זה מתאזן עם רשות שכנה שבה השיטה מרחיבה והתעריף נמוך.

<שלומית ארליך: נזכיר שבשנת 2014 הגעתם לוועדה וביקשתם לאפשר לשרים - - -

<סיון להבי: נכון.

<סיון להבי: המקרה שאנחנו דנים בו היום הוא עקב עיוות שנוצר כאשר שתי רשויות התאחדו ובכל אחת מהרשות המתאחדת קיימת שיטת מדידה שונה.

<סיון להבי: אני אדייק – בשנת 2007 התקנות עודכנו באופן כזה שניתן יהיה לרשויות שמתאחדות לפנות לשרים בבקשה לשינוי שיטת החישוב לצורך האחדת השיטה.

<סיון להבי: מה שנוצר בסיטואציה הספציפית הזאת הוא שיש מספר רשויות שב-2003 הוחלט על האיחוד שלהן ולא הספיקו להשלים את תהליך איחוד הצווים, מכיוון שב-2007, במועד אישור התקנות, כבר חלפו ארבע שנים ממועד איחודן, וזה מה שקבוע בתקנות.

<סיון להבי: אם מחר רשות מסוימת תתאחד, יעמדו לרשותה ארבע שנים להגיש בקשה לשרים וזה הוגן.

<סיון להבי: משרד הפנים מעריך שתוך ארבע שנים אפשר להסדיר את העניין הזה.

<סיון להבי: ההצעה שלנו בפני הוועדה היא בעצם לעשות הוראת שעה שקובעת שאותן רשויות שאוחדו ב-2003 – יש 12 רשויות ושלוש מתוכן כבר לא קיימות, אז נשארנו רק עם תשע.

משה גפני: מי לא קיים?

<סיון להבי: אל שאגור, שזה מג'ד אל כרום, דיר אל אסד ובענה, דליה ועוספיא שהיו עיר הכרמל, ירכא, בוסתן ג'וליס ויאנוח-ג'ת שהיו גאיה.

<סיון להבי: אלה כבר פורקו והם לא קיימות.

מיקי רוזנטל: תגיד לנו את אלה שכן קיימות בבקשה.

<סיון להבי: הרשויות שקיימות הן אלה: קדימה-צורן, מודיעין-מכבים-רעות, בנימינה-גבעת עדה, יהוד-מונוסון.

מיקי לוי: פה יש בעיה.

מיקי לוי: עד עכשיו יש איזשהו איזון סוציו-אקונומי.

<סיון להבי: רגע, רגע, אני אפרט גם בעניין יהוד.

<סיון להבי: דרום השרון-רמות השבים, חוף הכרמל-עתלית, עמק הירדן-כינרת, סביון-גני יהודה.

<סיון להבי: אחת הסיבות שבגינן הגענו אל הוועדה היא עתירה שהוגשה לבג"ץ על-ידי יהוד-מונוסון מכיוון ששם באופן מובהק יש חוסר אחידות.

<סיון להבי: הצו של נווה מונוסון ויהוד שונה במהותו בשיטת החישוב.

<סיון להבי: הוא שונה בגובה של עליות הגג, לדוגמה, וכן הלאה.

<סיון להבי: יש טענה שיש הפליה בין מי שגר מימין לכביש למי שגר משמאל לכביש.

<סיון להבי: הרשות הזאת פונה פעם אחרי פעם לשרים ונתקלת בתשובה שהנושא אינו בסמכותם.

<סיון להבי: רשות נוספת שפנתה לשרים לאורך השנים היא בנימינה-גבעת עדה.

<סיון להבי: גם שם, בגבעת עדה יש צו שונה מבנימינה ואפשר לראות את זה ממש בצווים של הרשויות, שהבאתי אתי, שהם שונים.

מיקי לוי: שם הרמה הסוציו-אקונומית של האנשים היא לא מרחק מזרח ממערב.

מיקי לוי: ביהוד-מונוסון זה מזרח ממערב.

מיקי לוי: אנשי קשי יום יש ביהוד.

משה גפני: מה הבקשה על יהוד-מונוסון?

משה גפני: ביהוד משלמים ארנונה שקל ובמונוסון משלמים שני שקלים?

משה גפני: מה המצב עכשיו?

<סיון להבי: לא.

<סיון להבי: מציבים את אותו קרוואן, פעם ביהוד ופעם בנווה מונוסון.

<סיון להבי: בצד ימין השטח שלו הוא 50 מטר ובצד שמאל השטח שלו הוא 60 מטר כי שיטת חישוב הנכס שונה.

מיקי רוזנטל: תסביר לנו לגבי יהוד-מונוסון האם אלה ברוטו ואלה נטו?

מיקי רוזנטל: מה ההבדלים ביניהם?

<סיון להבי: הפערים, לדוגמה, הם בגובה עליית הגג.

<סיון להבי: במקום אחד זה 1.60 מטר ובשני זה 1.70 מטר.

<סיון להבי: במונוסון היא נמוכה יותר.

<סיון להבי: אנחנו מאפשרים לרשות לפנות אל השרים להאחדה.

<סיון להבי: הרשות תידרש לעשות איזון, לדוגמה, היא תשנה את שיטת החישוב ותפנה במקביל להפחתת תעריפים.

מיקי רוזנטל: אם נקבל את ההצעה שלכם, המשמעות היא שביהוד ישלמו יותר ארנונה עכשיו?

<סיון להבי: לא באופן אוטומטי.

<סיון להבי: ממש לא אוטומטי.

מיקי רוזנטל: חברים, אנחנו פה נגד העלאת מסים.

מיקי רוזנטל: הוועדה הזאת לא אוהבת מסים.

<סיון להבי: אבל זה לא מה שאמרתי.

<סיון להבי: הרי אם יעלו את השטח ויפחיתו את התעריף - - -

מיקי רוזנטל: אבל אתם לא באים עם הצעה כזאת.

מיקי רוזנטל: אתם אומרים שמשווים את שיטת החישוב.

מיקי רוזנטל: זה מה שאתם רוצים מאתנו.

מיקי רוזנטל: אתם לא באים עם הסכמה של הרשות עצמה שלא להעלות מסים.

משה גפני: רגע.

משה גפני: שלומית, בבקשה.

<שלומית ארליך: היום אי אפשר לשנות את שיטת החישוב.

<שלומית ארליך: ב-2014 הגיע לוועדה משרד הפנים וביקש מאתנו כן לפרוץ את זה, כן לאפשר שינוי שיטת חישוב.

<שלומית ארליך: חברי הוועדה סברו שלא נכון לאפשר את זה עד שמשרד הפנים עושה איזושהי עבודה כללית, באמת ממפה ובודק מה קורה ברשויות ועושה איזושהי האחדה לכלל המדינה.

<שלומית ארליך: ב-2007 נקבעו תקנות שקובעות חריג.

<שלומית ארליך: החריג אומר שניתן לשנות את שיטת החישוב רק לגבי רשויות שאוחדו, כדי ליצור איזושהי אחדות ביניהן.

<שלומית ארליך: לגבי אותן רשויות, ה-12 האלה שנקבעו בחוק התכנית להבראת כלכלת ישראל, שהיה משנת 2003, בתקופה שנקבעה בתקנות – 4 שנים – הן לא הספיקו לבצע את ההאחדה הזאת.

<שלומית ארליך: מה שרוצים לעשות פה עכשיו בתקנות האלה, מה שמוצע כאן עכשיו זה לאפשר להן עוד תקופה עד סוף השנה, שבמהלכה הן בעצם יוכלו לתקן כביכול את העוול שנוצר ולאפשר להן להביא להאחדה ברשויות שאוחדו.

<שלומית ארליך: מתעוררות שאלות נוספות לגבי מה שקורה עם רשויות שאוחדו לפני 2003.

<שלומית ארליך: יש עוד כמה רשויות כאלה.

<שלומית ארליך: הבנו שהן קבוצות ריקות וסיון ייתן לנו את הנתונים, אבל מה שסיון אומר לגבי התעריפים זה שהוא לא יכול לתת כרגע - - -

<סיון להבי: הבקשה נבחנת לאור הקווים המנחים של השרים.

<סיון להבי: הבקשה יכולה באותה מידה להביא להפחתה.

<סיון להבי: יכול להיות שהאחדת הצווים תביא להפחתה.

מיקי רוזנטל: אני מבין את הטכניקה, אבל הטכניקה בסוף לא מעניינת.

מיקי רוזנטל: אני מדבר גם בשם חבריי פה.

מיקי רוזנטל: מה שמעניין אותנו הוא האם בסוף ישיתו על התושבים יותר מסים או פחות מסים.

מיקי רוזנטל: זה מה שמעניין אותנו.

<סיון להבי: גם שוויון מעניין אתכם.

מיקי רוזנטל: גם שוויון מאוד מעניין אותנו.

<סיון להבי: פה יש חוסר שוויון.

מיקי רוזנטל: ודאי.

מיקי רוזנטל: אתה אומר: אתם רק הצד הטכני ותאפשרו לנו לאחד.

מיקי רוזנטל: בפועל, בסוף השרים יחליטו אם כדאי או לא כדאי או שראש העיר יחליט אם הוא רוצה להעלות או לא.

מיקי רוזנטל: אנחנו החוליה הראשונה אבל אם בסוף התהליך אתם לא תבואו הנה עם הבטחה מפורשת שרוב האזרחים לא ישלמו יותר ארנונה ושלא יהיה להם שינוי, אנחנו מתקשים.

מיקי רוזנטל: אתה מבין שזה קשה.

<סיון להבי: יש רשויות רבות שמעוניינות להעלות את התעריפים שלהן על מנת לתת שירותים יותר טובים.

מיקי לוי: אני רוצה להיות יותר מדויק.

מיקי לוי: גבעת עדה ובנימינה, למשל.

<סיון להבי: בנימינה פונה שנים למשרד בבקשה לאחד.

מיקי לוי: בנימינה ברמה סוציו-אקונומית יותר חזקה?

<סיון להבי: זה לא נמדד.

<סיון להבי: זה נמדד כיישות אחת.

מיקי לוי: מכיוון שאני מכיר את יהוד ואת נווה מונוסון, אותה זקנה מסכנה, זוג מבוגרים שגרים בבית משנת 48' – נכון שהוא בית בודד – בקושי יש לו פנסיה.

מיקי לוי: אתה עכשיו רוצה שהוא ישלם כמו נווה מונוסון?

מיקי לוי: אני לא אתן לזה יד.

מיקי לוי: לא יקרה דבר כזה.

מיקי רוזנטל: השינוי גם כולל מרפסות, לדעתי.

מיקי רוזנטל: נכון?

מיקי לוי: ברמת יהוד-מונוסון יש הבדלים סוציו-אקונומיים מהותיים.

מיקי לוי: זה לא קרוב.

מיקי לוי: זה דווקא הקטע שמטריד אותי כי האחרים שווים, פחות או יותר.

מיקי לוי: דבר שני, תסבירו לי למה עכשיו שנה.

מיקי לוי: למה שנה?

<שלומית ארליך: זה לא באמת שנה כי בעצם הם יכולים לעשות את המהלך הזה עד 30 ביולי.

<שלומית ארליך: זה חודש.

מיקי רוזנטל: יש לי הצעה כדלקמן.

משה גפני: אני לא רוצה ללכת נגד שר הפנים פעמיים ביום.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא נלך נגד שר הפנים.

מיקי רוזנטל: אני מציע לך את ההצעה הבאה: 1.

מיקי רוזנטל: לאשר להם את זה בהתליה.

משה גפני: אי אפשר.

מיקי רוזנטל: זאת עצתי.

מיקי רוזנטל: שהשינוי של המסים שייגזר כתוצאה מההחלטה שלנו יובא גם לאישור הוועדה.

מיקי רוזנטל: זה לא הרבה יישובים.

משה גפני: ארבעה יישובים.

משה גפני: בעצם שניים.

מיקי רוזנטל: ההאחדה היא ראויה.

משה גפני: זאת החלטה משפטית.

מיקי רוזנטל: לא, אתה לא צריך משפטית.

מיקי רוזנטל: אתה צריך התחייבות של השר שהוא אכן יבוא לאשר את זה פה.

<סיון להבי: השר קובע קווים מנחים והקווים שיש לו מאוד שמרניים.

מיקי רוזנטל: אנחנו אומרים: האחדה כן, אבל אנחנו מאוד חוששים שזה יוביל להעלאת מסים שלא מקובלת עלינו.

<סיון להבי: אבל יש גם דמוקרטיה של השלטון המקומי.

<הילה זהבי: נכון, מדובר עכשיו על 12 רשויות, יותר נכון 8 רשויות מקומיות ואנחנו בעד לאפשר לרשויות שאוחדו, במסגרת האישור החריג, לקבל איחוד של השיטה.

<הילה זהבי: לעניין כלל הרשויות, אנחנו בעד להתיר להן גם לשנות את השיטה במסגרת אישורים חריגים.

<הילה זהבי: נכון שזה לא הדיון כרגע אבל אנחנו בעד זה ובעד קידום החלטת ממשלה מס' 201 מ-2013, שהייתה במסגרת חוק ההסדרים 2014-2013.

<הילה זהבי: אנחנו חושבים שלא בהכרח מדובר בעלייה של תעריפים ובעלייה של התשלומים לרשויות.

<הילה זהבי: קודם כל, אנחנו רוצים לתת חופש לרשויות המקומיות ועד עכשיו הידיים שלהן היו כבולות בגלל דיני ההקפאה.

<הילה זהבי: אנחנו רוצים לאפשר להן לעשות את השינויים.

<הילה זהבי: למה?

<הילה זהבי: ניקח את גני תקווה כרשות שבמשך שנים רבות פנתה לכנסת ולממשלה לשנות את שיטת החישוב מברוטו-ברוטו ולהפוך אותה לשיטה יותר מקלה, כדי לעזור לתושבים שמחו על כך שהארנונה היא בשיטת ברוטו-ברוטו ולוקחת בחשבון נכסים משותפים.

משה גפני: את מתפרצת לדלת פתוחה.

משה גפני: אנחנו מסכימים ולא מתווכחים על זה.

משה גפני: אנחנו אומרים שיש פה זוג לא מתאים.

משה גפני: הזוג הזה הוא יהוד ונווה מונוסון.

משה גפני: הוא לא מתאים מכיוון שביהוד גרים אנשים ברמה סוציו-אקונומית הרבה יותר נמוכה מאשר בנווה מונוסון.

משה גפני: יבוא ראש העיר, שהוא ראש העיר של שני היישובים האלה, וברגע שאנחנו מאשרים את האיחוד – כנראה בנווה מונוסון משלמים היום יותר לפי שיטת החישוב ההיא.

משה גפני: אם מאחדים את זה, אנשי יהוד, שהם במצב סוציו-אקונומי הרבה יותר נמוך, יעלה תשלום הארנונה שלהם.

<סיון להבי: זאת מליאת הרשות.

משה גפני: בסדר, בסדר.

משה גפני: הבנו את הדבר הזה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא חוששים שהוא יוריד לנווה מונוסון.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא חוששים.

מיקי רוזנטל: אין לנו חשש כזה, שהוא יוריד את הארנונה.

משה גפני: השאלה היא האם את יכולה לתת לנו איזושהי התחייבות שאם יתברר שכתוצאה מהעובדה הזאת שאוחדו שתי הרשויות תעלה הארנונה של יהוד בדומה לנווה מונוסון, זה לא יקרה ואז ישנו את השיטה שם כי אנחנו מאפשרים לו את זה.

<הילה זהבי: אני חושבת שהאפשרות לתת את זה לאישור שר הפנים ושר האוצר כן יכולה לעצור את הדברים האלה.

<הילה זהבי: היא כן יכולה לעצור איזושהי עלייה שאתם חושבים עליה, שיכולה לקרות.

משה גפני: תמצאו איזו דרך.

מיקי לוי: אני אציע לכם שאם אתם לא יכולים להתחייב, אנחנו נעשה הפרדה של יהוד-מונוסון.

מיקי לוי: החבר'ה של יהוד מסכנים.

מיקי לוי: חבר'ה, אנחנו לא יכולים לתת יד לזה.

מיקי לוי: אנחנו מודאגים.

משה גפני: סיון, תמצא משהו יצירתי.

<סיון להבי: אני יכול להעביר את בקשת הרשות למזכירות הוועדה ויכול להתקיים פה דיון בעניין.

<סיון להבי: שר הפנים בטח יהיה קשוב אליו.

משה גפני: לא הבנתי.

<סיון להבי: אחרי שמליאת הרשות תקבל את החלטתה והבקשה תוגש לשרים, אנחנו נעביר את זה לעיון מזכירות הוועדה כדי שתראו שאין שם באמת איזושהי העלאה יוצאת דופן.

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: דבר לאט כדי שאני אבין מהר.

משה גפני: אנחנו מאשרים את זה.

משה גפני: הולכת מליאת רשות יהוד-מונוסון ומקבלת החלטה של העלאה או של הפחתת הארנונה.

משה גפני: זה צריך לבוא לאישור השרים.

משה גפני: לפני אישור השרים זה יבוא לכאן לדיון?

<סיון להבי: אנחנו נשלח את זה למזכירות הוועדה.

מיקי רוזנטל: לא, לא, אל תעשה לנו - - -

משה גפני: אני לא יכול לדרוש את אישור הוועדה ואת זה אני יודע.

משה גפני: משפטית זה בלתי אפשרי.

משה גפני: האם אתה יכול להתחייב לנו שאחרי שיהיה אישור של מליאת יהוד-מונוסון, לפני אישור השרים זה יבוא לכאן לדיון?

<סיון להבי: אני לא חושב שיש לי סמכות לקבל החלטה כזאת.

משה גפני: אני לא עוצר אותך.

<סיון להבי: קודם כל, אני לא לבד ויש גם את שר האוצר.

<סיון להבי: אני אומר שככל שנוזמן לדיון, נתייצב.

משה גפני: לא "נוזמן לדיון".

<סיון להבי: אני אתחייב שיתקיים פה דיון?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני מתחייב שיתקיים פה דיון.

משה גפני: אתה מבקש מאתנו לאשר את זה ויש לנו חשש - - -

<סיון להבי: זה עניין פומבי שכל אחד יכול - - -

משה גפני: תקשיב לי שנייה.

משה גפני: אני לא משנה את החוק ואני לא הולך מבחינה משפטית הפוך ממה שקורה.

משה גפני: אני יודע, זה לא בסמכותנו.

משה גפני: אם אנחנו מאשרים – אישרנו.

משה גפני: אנחנו יודעים את זה.

משה גפני: היות ויש לנו חשש רק מהמקרה הזה, מליאת העירייה שם תאשר העלאה או הפחתה של ארנונה ולפני שהשרים מאשרים את זה, שישמעו את ועדת הכספים.

משה גפני: שזה יבוא לכאן, נביע את דעתנו ואז זה יבוא לוועדה.

מיקי רוזנטל: זה לא מחייב אותם.

מיקי רוזנטל: זה לא שינוי בחוק.

משה גפני: אז אני יכול לאשר את זה, אחרת אני לא יכול לאשר.

מיקי רוזנטל: אז אפשר לחיות עם זה איכשהו.

<סיון להבי: אני יכול אולי להתחייב שתוגש פנייה ליושב-ראש הוועדה, לחברי הוועדה.

משה גפני: כן, לוועדה.

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: מה, אנחנו אנשים רעים?

<סיון להבי: נשלח עדכון לוועדה.

משה גפני: עדכון לפני שזה מאושר על-ידי השרים.

משה גפני: אם אין שינוי, אני לא מקיים דיון.

משה גפני: אם יש שינוי, אני אקיים דיון.

<סיון להבי: נשלח עדכון לוועדה.

משה גפני: הרי הדיון לא מחייב.

מיקי רוזנטל: הרי אנחנו לא יכולים לכפות עליכם החלטה.

מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים לקיים את הדיון טרם החלטת השרים.

משה גפני: לפני אישור השרים.

משה גפני: אחרי אישור המליאה ולפני אישור השרים.

משה גפני: בזמן סביר.

<שלומית ארליך: ומה לוח הזמנים?

<סיון להבי: המועד הקבוע בחוק להגשת הבקשה לשרים הוא ה-15 ביולי.

<שלומית ארליך: זה טווח של חודש מהיום.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: גברת, למה את לא מרוצה?

<סיון להבי: היא מהלשכה המשפטית.

משה גפני: אני לא נכנסתי ללשכה המשפטית, לא נכנסתי לעניין הזה.

משה גפני: שלומית כבר אמרה את זה קודם והבנתי.

משה גפני: אני מבין שאנחנו לא יכולים לשנות מבחינה משפטית את החוק הקיים, אלא אם כן אנחנו רוצים לשנות את החוק, ואנחנו לא רוצים לשנות את החוק.

משה גפני: יש לנו בעיה עם מקרה ספציפי.

משה גפני: אם אתם לא נותנים לנו פתרון, אנחנו לא מאשרים את כל התהליך הזה מכיוון שאנחנו חוששים מהמקרה הספציפי.

משה גפני: דברי בקול, בקול.

<רעות פרקש: אם אתם לא מאשרים - - -

משה גפני: זה לא עוצר את השרים.

מיקי רוזנטל: אנחנו יכולים עכשיו רק לאשר או לא לאשר את הבקשה שלכם.

מיקי רוזנטל: אם אנחנו לא מאשרים אותה, לא קרה כלום.

מיקי רוזנטל: אם אנחנו מאשרים אותה זה כפוף למה שאמרנו, דהיינו שיתקיים פה דיון.

מיקי רוזנטל: דיון, לא החלטה נוספת.

מיקי לוי: תביאו לנו בטוחות שהחבר'ה של יהוד לא ייפגעו.

מיקי רוזנטל: אין לכם בעיה משפטית עם זה.

מיקי רוזנטל: אין פה איזה שינוי משפטי של ההליך.

מיקי לוי: חברים, תגידו לשר שלכם שאם לא יהיו בטוחות שהחבר'ה ביהוד, שהם בשכבה סוציו-אקונומית נמוכה, לא ייפגעו, לא נרים את היד.

מיקי רוזנטל: אני גם לא חושב שהשר הרלוונטי יש לו איזה עניין לפגוע באוכלוסייה של יהוד.

מיקי לוי: דווקא השר הרלוונטי יש לו נשמה לכל החלשים.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך משהו.

משה גפני: אני לא מדבר משפטית בכלל אלא בשכל ישר.

משה גפני: משפטית זה לא תמיד ככה.

משה גפני: יש חוק וצריך ללכת לפי החוק גם אם הוא לא שכל ישר.

משה גפני: אני מעריך שברגע שראש העיר שם ישמע שאחרי שהוא יאשר זה יבוא לכאן לדיון ציבורי, לפני השרים, הוא ייזהר לא לעשות העלאת ארנונה כללית שתפגע בתושבי יהוד.

<סיון להבי: רק למען הפרוטוקול נדייק: ראשת העיר.

<סיון להבי: יעלה מקליס.

משה גפני: ראשת העיר.

משה גפני: סליחה.

מיקי רוזנטל: שתצליח במעשיה.

<סיון להבי: בנוגע לבנימינה-גבעת עדה, הבחירות בפתח עקב מותו הטראגי של פינקי זוארץ.

מיקי לוי: מה הגירעון של העיר?

<סיון להבי: יהוד-מונוסון?

<קריאה: מיליונים, מיליונים.

<קריאה: אני תושב היישוב.

<סיון להבי: היא מתנהלת באחריות תקציבית.

<סיון להבי: יש לה אג"ח, אם מישהו רוצה לקנות.

משה גפני: רגע, יש לנו גם בעיות משפטיות.

<שלומית ארליך: שני עניינים, אחד הוא לגבי המועד.

<שלומית ארליך: בעצם המועד שהיום מוזכר בתקנות הוא עד 31 בדצמבר 2018, כשאנחנו לא מדברים באמת על 31 בדצמבר כי הבקשות צריכות להיות מוגשות עד סוף חודש יוני.

<שלומית ארליך: האם יש היתכנות מבחינת הרשויות להגיש את הבקשות או ששוב אנחנו מגיעים למצב שבו הן לא יספיקו להגיש ובעצם לא עשינו שום דבר בתיקון הזה?

<שלומית ארליך: שאלה שנייה, התיקון כרגע מתייחס רק לרשויות המקומיות, לאיחודים שנעשו בשנת 2003 בחוק לתכנית הבראת כלכלת ישראל.

<שלומית ארליך: מה לגבי רשויות שאוחדו לפני כן?

<שלומית ארליך: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שבו רשות שאוחדה לפני 2003, נניח מאז דיני ההקפאה, משנת 85' עד 2003, תבוא ותגיד לנו שהיא גם רוצה ולא אפשרנו לה במסגרת אותו תיקון?

<סיון להבי: לגבי המועדים הקבועים בתקנה, עד ה-1 ביולי מקבלים החלטה עד 2018.

<סיון להבי: בחוק קבוע שבשנת בחירות דוחים את המועד, קרי בשנת 2019.

משה גפני: אתם סתם עושים את זה בשביל להגן על עצמכם בבג"ץ.

<סיון להבי: ביולי 2018 לא יתקבלו החלטות ל-2019 וזה יידחה לאחרי הבחירות.

<סיון להבי: לכן הארכה עד סוף 2018 מאפשרת מועד ב' אחד והוא עכשיו.

<סיון להבי: הרשויות הרלוונטיות מודעות לזה ואני מקווה שהן יעמדו בלוחות הזמנים.

<שלומית ארליך: מי הן הרשויות הרלוונטיות?

<סיון להבי: רשויות שפנו לאורך השנים.

מיקי לוי: אני לא שקט עם זה.

מיקי לוי: זה יהיה על השם שלי.

<שלומית ארליך: כמה מתוך 12 הרשויות רלוונטיות?

<סיון להבי: אם זאת הבקשה, ניידע אותן.

<שלומית ארליך: דיברנו על ארבע רשויות שאוחדו לשתיים.

<סיון להבי: כן, בנימינה-גבעת עדה ויהוד-מונוסון.

<סיון להבי: אלה הרשויות שלמטב ידיעתנו יש בהן חוסר אחידות.

<שלומית ארליך: האם לגבי 10 רשויות אחרות או חלק מהן, כי חלק פורקו, לגבי היתרה יש משהו שעשוי גם להתעורר ולא יספיקו מבחינת לוחות זמנים?

<סיון להבי: לא.

<סיון להבי: על-פי בדיקתנו הצווים אחידים.

<סיון להבי: שיטת החישוב אחידה ולא היו לאורך השנים שום פניות לשרים.

<שלומית ארליך: ומה קורה לגבי רשויות משנות החמישים?

<סיון להבי: ככל הנראה ברשויות האלה הייתה אותה שיטת חישוב.

<שלומית ארליך: על כמה רשויות אנחנו מדברים?

<סיון להבי: על עוד שש רשויות, שהן אחרי 85' ולפני 2003.

<סיון להבי: אני יכול לנקוב בשמן, אם אתם רוצים.

<סיון להבי: אלה הרשויות: נחלת יהודה עם ראשון לציון, ג'דידה-מכר, ערערה-ערה, מטה אשר-חצרות יסף, כוכב יאיר-צור יגאל, מטה אשר-שבי ציון.

<סיון להבי: הם אחרי דיני ההקפאה ולפני 2003.

משה גפני: אין פערים?

<שלומית ארליך: זה לא שאין פערים, הם לא ביקשו בכלל.

<שלומית ארליך: ממה שאני מבינה, צווי המסים שלהם אחידים.

<סיון להבי: אחידים.

<סיון להבי: לא ביקשו.

<שלומית ארליך: אז אתם צופים שיהיו רק שתי רשויות מאוחדות משנת 2003 שיגישו בקשה.

<שלומית ארליך: אנחנו נבקש להתאים את הנוסח לפסקה 3 שקיימת היום.

<שלומית ארליך: הוא כתוב קצת בנוסח שונה וזה לא משפיע על המהות, למטב הבנתנו, ותראו אם זה בסדר מבחינתכם.

<שלומית ארליך: זה יהיה הוראת שעה 1: "בתקופה שעד יום כ"ג בטבת התשע"ח, 31 בדצמבר 2018.

<שלומית ארליך: " סיון, יהוד-מונוסון יספיקו?

<סיון להבי: כן.

<שלומית ארליך: וגם לגבי גבעת עדה-בנימינה?

<סיון להבי: כן.

<סיון להבי: המועד שם נדחה לאור הבחירות.

<שלומית ארליך: אני ממשיכה: "יראו כאילו בתקנה 10א לתקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כללית ברשויות המקומיות), התשס"ז-2007, אחרי פסקה 3" – פסקה 3 היא זאת שקובעת את האופן החריג שבו ניתן לאחד את שיטת החישוב, "יבוא: 3א: בלי לגרוע מהאמור בפסקה 3, להטיל ארנונה שלא כאמור בתקנה 3ב אם תחום שיפוט הרשות המקומית הורחב כדין לפי סעיף 9 לחוק התכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2004-2003), מס' 2, התשס"ג-2003, באופן שלתחום השיפוט יתווסף שטח שהיה כלול בתחום שיפוטה של רשות מקומית אחרת והמועצה לא עשתה שימוש בסמכותה לפי פסקה 3." זה בסדר, מבחינתכם?

<רעות פרקש: כן, ולהוסיף את "פרק הזמן שנקבע".

<שלומית ארליך: למה צריך את התוספת הזאת?

<רעות פרקש: שיבינו שמדובר על ארבע השנים האלה, שזאת הייתה המגבלה עד עכשיו ולא צריך מגבלה.

<רעות פרקש: מסירים את המגבלה של ארבע שנים.

<שלומית ארליך: נכון.

<שלומית ארליך: את נותנת פה סמכות מיוחדת שאומרת שבתקופה של עד סוף השנה הזאת כן לכלול את זה.

<שלומית ארליך: אתם רוצים להוסיף את זה או לא?

<רעות פרקש: כן, זה לא יכול להזיק.

<שלומית ארליך: אז נוסיף את המילים: "בפרק הזמן שנקבע בה" והמשמעות היא בתקנה 10א(3) כי לא ברור מה זה אומר.

משה גפני: בסדר?

משה גפני: זהו?

משה גפני: עוד משהו?

משה גפני: לגבי הנושא של התקנות תתווסף החלטה שבה אנחנו מבקשים, בעיקר לגבי השניים האלה שעליהם מדובר – גבעת עדה-בנימינה ומונוסון-יהוד, אף על פי שגבעת עדה-בנימינה פחות מעניין, אבל אי אפשר לעשות שוני בעניין הזה – שבוע לאחר קבלת החלטת מועצת העיר להודיע לנו על ההחלטה.

<סיון להבי: הרשות תודיע לכם.

משה גפני: אבל אתם מודיעים לרשות על זה.

משה גפני: הרשות מודיעה לנו עד שבוע אחרי קבלת ההחלטה.

<טמיר כהן: מתי אתם יודעים?

<סיון להבי: ב-15 ביולי.

משה גפני: עד אחרי הגשת הבקשה.

<סיון להבי: שבוע אחרי ה-15 ביולי נודיע לוועדה.

משה גפני: להודיע לנו על הבקשה שהם הגישו לשני השרים.

משה גפני: אם אין שינוי, זה לא מעניין וזה הולך לשרים ושהשרים יחליטו.

משה גפני: במידה ויהיה שינוי דרמטי, בעיקר העלאה של יהוד לעומת מונוסון, אנחנו נקיים כאן דיון ואת הדיון הזה אנחנו נביא לשרים לפני שהם מחליטים.

משה גפני: אין לנו סמכות, אני יודע, אבל יש לנו סמכות ציבורית מכיוון שאנחנו מאשרים עכשיו את הבקשה הזאת.

משה גפני: אם יהיה שינוי, ואני מקווה שלא יהיה שינוי ולא נזדקק להגיע לדיון הזה, והוא יהיה דרמטי, אני אקיים כאן דיון לפני שהשרים מחליטים על הבקשה של מה שהגישה הרשות המקומית.

משה גפני: סיון להבי, אתה אחראי על התהליך הזה.

משה גפני: שלא נבוא יום אחד ואתה תגיד לי: שמע, אני שכחתי מהעניין הזה וזה בכלל לא תלוי בי.

משה גפני: אתה בעל הבית כדי ליישם את הסעיף השני.

<סיון להבי: ב-15 ביולי הם מגישים אלינו.

<טמיר כהן: מתי אתם מקבלים החלטה?

<סיון להבי: עד ה-15 בדצמבר, עד חמישה חודשים.

משה גפני: אני מבקש שמיד כשמגיעה אליכם הבקשה להגיש לנו אותה.

משה גפני: להגיד לנו.

משה גפני: אלא אם כן אתה מרים אליי טלפון ואתה אומר: במה שהם ביקשו מהשרים, אין שינוי.

משה גפני: אבל אם שינוי אני מבקש לקיים את הדיון.

משה גפני: מי בעד אישור התקנות, כולל התוספת שאמרתי, ירים את ידו.

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: למרבה ההפתעה, התקנות אושרו פה אחד.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.