ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 714, 2017-06-05 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו השבוע עוסקים בדיונים שדנו בהם בעבר ודיונים מהירים שעל-פי התקנון אנחנו צריכים לקיים, אבל יש היום גם נושאים שהם מאוד משמעותיים והנושא הראשון על אחת כמה וכמה, אני רואה לפי - - -

מיקי רוזנטל: לפי הסרטים הכתומים.

משה גפני: דיון מהיר בנושא: מתקן ההתפלה של חברת מקורות באשדוד ומצבה הכלכלי של החברה תחת השפעת תיקון 27 לחוק המים.

משה גפני: הגישו את הבקשה לדיון מהיר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וחבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: יעל, את ראשונה, תציגי את הדברים כי זה נשמע לי פה מצחיק – אם זה לא היה אצלנו היינו צוחקים.

יעל כהן-פארן: מצחיק זה לא.

מיקי רוזנטל: מאוד מצחיק.

מיקי רוזנטל: זו בדיחה שעלתה כמה מאות מיליונים.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: כשלמדתי את הדיון המהיר שלכם הגעתי למסקנה שאני מעדיף לא להגיד אותה, אז הדיון המהיר לרשותכם.

משה גפני: בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש ותודה באמת על קביעת הדיון באופן מהיר ולפי הפרוטוקול.

יעל כהן-פארן: לא תמיד זה קורה, אני חייבת לציין, לא בכל הוועדות, אז באמת לזכותכם.

משה גפני: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: בשבועות האחרונים, בעצם מסוף אפריל, בחודש האחרון דווח בתקשורת על קריסה פיננסית של מתקן ההתפלה באשדוד, שהוא בעצם מתקן בבעלות מקורות ייזום שהיא חברת-בת של חברת מקורות הממשלתית.

יעל כהן-פארן: ואם מסתכלים על כל ההיסטוריה – נעשה את זה מאוד בקצרה – בהחלטת ממשלה ב-2008 למעשה נקבע שמקורות תקים את המתקן הזה בפטור ממכרז, אני לא אכנס לכל השיקולים אבל אחד מהם בהחלט היה הדחיפות, משבר המים שהיה בסוף שנות האלפיים ו-, והצורך בהקמה ובזירוז הקמה של מתקני התפלה.

יעל כהן-פארן: אז מתוך הצורך בזירוז - וזה היה קשור גם לרפורמה בחברת מקורות – מתוך הצורך בזירוז ובסגירת הרפורמה מול חברת מקורות, החליטו לתת למקורות בפטור ממכרז את הקמת המתקן הזה.

משה גפני: ב-2011.

יעל כהן-פארן: כן.

יעל כהן-פארן: ב-2011 הם התחילו לזוז קדימה עם מכרזים.

יעל כהן-פארן: בהתחלה הם רצו פטור ממכרז לחברה מסוימת, לא נתנו להם.

יעל כהן-פארן: רק ב-2013 הייתה סגירה פיננסית, גם זה היה באיחור, העיכובים התחילו כבר בשלב יחסית מוקדם וב-2014 החשבת הכללית לשעבר באוצר כבר התריעה על כך שיש עיכובים בפרויקט, זה היה כבר ברור מתוך התנהלות פיננסית כזאת.

יעל כהן-פארן: אז מרוב מהירות זה כבר כל הזמן נדחה, בגלל התנהלות פנימית של מקורות.

יעל כהן-פארן: אני פה מעלה שאלות כי אני חושבת שלצורך כך התכנסנו, כדי לקבל בדיון את התשובות.

יעל כהן-פארן: שאלה מרכזית היא איך כל שומרי הסף כאן כשלו, איך הגענו לנקודה שבה השקעה של 1.2 מיליארד – 400 מיליון ממנה נמחקו וזה בעצם גב של כספי ציבור.

יעל כהן-פארן: מי שבסוף משלם את זה – אגב, זה לא ועדת כספים, זה לא תקציב המדינה, זה משלמי חשבונות המים - משק המים כמו משק החשמל, הם סגורים, משלמי חשבונות המים שהם כולנו, שהם כל אזרחי המדינה, בסוף ישלמו את זה.

משה גפני: חברת מקורות תטען כנראה בדיון שזה לא ילך על חשבון הציבור.

יעל כהן-פארן: שזה לא ילך, אז זאת השאלה.

משה גפני: בסדר, אבל זה הדיון.

יעל כהן-פארן: וזה הדיון.

משה גפני: בין היתר.

<רפי נוי: החקלאים בינתיים יכסו את זה.

ג'מאל זחאלקה: תקציב המדינה כולו, תקציב הציבור.

משה גפני: ג'מאל, לכן אנחנו מקיימים את הדיון, נשמע.

יעל כהן-פארן: כרגע נדרשים 100 מיליון שקלים – כמו שאני מבינה, ושוב, אלה הפרסומים בתקשורת ואני רוצה לשמוע את התשובות כאן – 100 מיליון שקלים נדרשים, לפחות, ומי יודע אם זה לא יעלה לעוד כמה מאות, כדי לתקן את הליקויים.

יעל כהן-פארן: ויש כבר תביעות בין מקורות ייזום והחברה שקיבלה לעשות את ה-Turnkey Project, והמדינה תובעת את מקורות כי היא מפגרת - על כל שנה של פיגור באספקת המים יש 70 מיליון שקלים – בקיצור, נכנסנו למשפטולוגיה, לתביעות ההדדיות.

יעל כהן-פארן: אבל אני באמת שואלת.

יעל כהן-פארן: קודם כול, אני חושבת שאחד העניינים פה הוא הגב שהמדינה נותנת לפרויקט הזה.

יעל כהן-פארן: והרי המשקיעים, כנראה הם לא מודאגים כי הם יודעים שיש פה גב של המדינה ושבסוף הציבור הישראלי ישלם.

יעל כהן-פארן: מה שלא יקרה, מקורות לא תיפול, זו חברת המים הלאומית שלנו.

יעל כהן-פארן: היא מספקת לנו מים, היא לא תקרוס, אז יש מי שישלם את ה-400, 600, הלוואות הגיעו כאן ל-1.2 מיליארד.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, אם זה היה פרויקט עסקי והוא היה נמצא בכשל שהוא נמצא בו, אז כנראה הם היו כבר משתלטים, כמו שאם יש לך בית ואין לך איך להחזיר את המשכנתה, לוקחים לך את הבית.

משה גפני: לא נורא.

משה גפני: היו עושים תספורת.

יעל כהן-פארן: אולי היו עושים תספורת.

יעל כהן-פארן: אתה אומר, תלוי מי עומד בראש הפרויקט, גם נכון, אבל הבנקים היו כבר מתנהלים אחרת.

משה גפני: לא, לא התכוונתי למקרה הזה.

יעל כהן-פארן: הבנקים היו כנראה – כנראה, אני משערת, ואני לא יודעת אם יש כאן נציגים של המשקיעים והבנקים, אני מקווה שכן – כנראה שהיו מתנהלים אחרת אם זה לא היה גורם ציבורי שהמדינה עומדת מאחוריו, אז הם אולי רגועים.

יעל כהן-פארן: אבל אני לא רגועה והציבור הישראלי לא צריך להיות רגוע כי מדובר פה במאות מיליונים שבמחי יד, פשוט במחי יד מעיפים אותם מפה ולפה ובסוף אנחנו נשלם את זה.

יעל כהן-פארן: עכשיו השאלה איפה כל שומרי הסף.

יעל כהן-פארן: רשות החברות הממשלתיות – אני לא יודעת אם יש כאן נציג שהגיע, אבל אני הבנתי שיש לרשות החברות הממשלתיות דוח ביקורת מסוים על החברה ואני מבקשת שהוועדה תבקש לקבל אותו, אני יודעת שהוא לא הוצג לציבור.

יעל כהן-פארן: אני גם אבקש לקבל אותו אבל אני יודעת שאם הוועדה תבקש, זה אולי יגיע יותר מהר.

<דובי דובי: הדוח כן הוגש.

<דובי דובי: הדוח הוגש והופץ.

יעל כהן-פארן: הדוח של רשות החברות?

<דובי אמיתי: כן.

<דובי אמיתי: דוח מצוין.

יעל כהן-פארן: אני הבנתי שהוא לא הוגש.

<דובי אמיתי: הוגש.

<דובי אמיתי: הוגש.

יעל כהן-פארן: אז אולי אני טועה.

יעל כהן-פארן: דבר שני, באמת ממשרד האוצר איך הדברים האלה מתנהלים, מי ישב.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר המדינה, חברת מקורות, הדירקטוריון של חברת מקורות יושב ומחליט ש-400 מיליון שקלים נמחקו.

יעל כהן-פארן: איפה המדינה פה?

יעל כהן-פארן: איך האוצר ורשות המים מאפשרים לדבר כזה לקרות ומי בודק?

יעל כהן-פארן: ועכשיו אני רוצה להגיד את הדבר המרכזי.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שרשות המים ומשרד האוצר או החברות הממשלתיות צריכים לגבש צוות בדיקה שיראה מה המצב ושייקח בודק חיצוני – לא חברת מקורות – שיסת

יעל כהן-פארן: מך על מידע שהוא משיג בעצמו.

יעל כהן-פארן: כמובן, חברת מקורות היא אחד מספקי המידע פה כי היא צד בעניין אבל זה חייב להיות חיצוני - -

משה גפני: טוב.

יעל כהן-פארן: - - מה הסיטואציה, כמה יעלה באמת לתקן אותה, מה לוחות הזמנים, ולקבל החלטות כי המצב הזה לא יכול להמשיך.

יעל כהן-פארן: והדבר האחרון, אני לא יודעת אם זה נכון אבל אני שמעתי שאת מתקן ההתפלה גם בגליל המערבי רוצים לתת למקורות, אז גם על זה אני שואלת: האם יש פה ממש?

יעל כהן-פארן: האם זה משהו שהוא בכלל בקנה?

יעל כהן-פארן: ולאור ההתנהלות הזאת, איך אפשר בכלל לדבר על זה?

יעל כהן-פארן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: ישנו פרויקט, אני חושב שהדרך הנכונה לגשת לעניין היא לתאר לנו מצב דמיוני שבו הפרויקט היה הולך כמו שצריך.

ג'מאל זחאלקה: אני, יש לי דמיון פרוע – סליחה, דמיון מזרחי כמו שנאמר – שבו - -

משה גפני: הייתי בטוח שאתה כבר יוצא מהדמיונות המזרחיים.

משה גפני: הכול הולך בסדר.

ג'מאל זחאלקה: - - הפרויקט היה נגמר בזמן, התפוקה הייתה מלאה, ללא עיכובים, ולא היינו עורכים דיון כאן ולא היו שומעים אפילו על הפרויקט.

ג'מאל זחאלקה: כמה כסף היה נחסך לעומת המצב היום?

ג'מאל זחאלקה: מדובר במאות מיליונים נוספים על אלה שנמחקו.

ג'מאל זחאלקה: זה אחד.

ג'מאל זחאלקה: מאות המיליונים האלה, אפשר היה להשקיע ולהוריד את מחיר המים לציבור.

ג'מאל זחאלקה: זה פשוט, חשבון פשוט, במיוחד לחקלאים.

ג'מאל זחאלקה: אין ספק שכאן היה בזבוז.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע, לא ערכתי חקירה אבל האבחנה – יש כאן עיכוב של שנתיים בפרויקט, הפרויקט פועל בתפוקה חלקית בלבד.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה ליקויים, נמחקו 366 מיליון שקלים, דורשים היום 100 מיליון שקלים נוספים, וכל הכסף הזה, שלא יספרו לנו, מבחינת הציבור, מבחינת האזרח צרכן המים, החקלאי, התעשיין, בסופו של דבר הוא רואה את המחיר ואת ה"פטורה" מה שנקרא, את חשבון המים שלו.

ג'מאל זחאלקה: חשבון המים שלו יכול היה להיות פחות כסף אם היה ניהול נכון של העניין.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה מצב שהמדינה, יש לה אחריות – תשאלו אותי מה אתם תדרשו כאן.

ג'מאל זחאלקה: יש לי גם דמיון עוד יותר פרוע, שאכן ייעשה צדק בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: והצדק בנושא הזה הוא קודם כול שהאחראים ישלמו במחיר אישי, ויפוטרו אנשים.

ג'מאל זחאלקה: יש כל כך הרבה תקלות ולא שמעתי על פיטורים ולא שמעתי על נטילת הפרויקט.

ג'מאל זחאלקה: לא שמענו שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: מישהו בחברה פרטית היה מביא הפסד לחברה שלו בדברים כל כך גדולים, היו משאירים אותו יום אחד?

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: זה כסף של הציבור, אפשר לבזבז?

ג'מאל זחאלקה: הציבור ישלם, ואחר כך מתלוננים למה מחיר המים גבוה.

ג'מאל זחאלקה: זה הצעד הראשון של הצדק.

ג'מאל זחאלקה: הצעד השני של הצדק, עוד יותר מרחיק לכת – אני מבקש, כבוד היושב-ראש, יש לי הצעת החלטה.

ג'מאל זחאלקה: שייעשה חשבון כמה הפסד היה כאן, כמה מחיר המים היה לאזרח, ואפילו אם זה אגורה אחת, שיירד מחיר המים והמדינה תסבסד.

ג'מאל זחאלקה: שלא יספרו לנו על משק סגור.

ג'מאל זחאלקה: המשק לא סגור, הציבור משלם את הכסף בסופו של דבר.

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שמן הדין, זכותו של האזרח שיחסכו במקומות אחרים.

ג'מאל זחאלקה: הפרויקט הזה, ההפסדים, מישהו אחר צריך לשלם והציבור צריך ליהנות מהורדה של מחיר המים – בשתי אגורות, בעשר אגורות לקוב – אם הפרויקט היה נעשה בצורה נכונה.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לחשב את זה, אפשר לעשות את החשבון הזה, ואני חושב שזה הצדק.

ג'מאל זחאלקה: הצדק במחיר לציבור, הציבור לא צריך לשלם את המחיר, ומי שעשה – לא רוצה להגיד מעל בתפקידו אבל כשל בתפקידו, צריך לשלם את המחיר.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: זה הצדק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חיים ילין ומיקי רוזנטל.

חיים ילין: אתה לא רוצה שהם יענו?

מיקי רוזנטל: אתה לא רוצה שהם יענו קודם?

מיקי רוזנטל: בוא ניתן להם לענות.

מיקי רוזנטל: אני חושב שכדאי שהם יענו.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה לדבר, אני לא אוסיף מילה על מה שאמרו חברי, אני רק רוצה להוסיף שלוש שאלות חדשות שלא הוזכרו כאן.

חיים ילין: בעצם הוא רצה לדברי לפני.

חיים ילין: זה השיטה.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

מיקי רוזנטל: סליחה.

חיים ילין: לא, אני רוצה להקשיב.

מיקי רוזנטל: אני גם רוצה להקשיב.

מיקי רוזנטל: לכן, אני רוצה רק לשאול שאלות, אדוני.

משה גפני: תשאל, בבקשה.

משה גפני: מי הראשון שמשיב אחרי ההתקפה הזאת?

<יוחאי שוחט: מי שתרצו, אני מוכן להשיב.

<יוחאי שוחט: יוחאי שוחט, מנכ"ל.

משה גפני: בטח.

משה גפני: דיברנו בטלפון.

משה גפני: בטלפון דיברת טוב, נראה עכשיו.

<יוחאי שוחט: בוא נראה עכשיו.

<יוחאי שוחט: זה היה אימון.

מיקי רוזנטל: יש שלוש שאלות נוספות על דברי הטעם שאמרו קודמי, והן כדלקמן.

מיקי רוזנטל: אחת, העובדה שמשק ההתפלה, שהיום הוא כבר 70% ממשק המים בערך, נמצא בידיים פרטיות רובו, והחלק הקטן הזה שהיה בידי המדינה, הוא קרס.

מיקי רוזנטל: והמסקנה לא צריכה להיות שאסור להפעיל את זה באופן ציבורי אלא המסקנה, אדוני, צריכה להיות שאנחנו צריכים להגיע לחקר האמת למה זה כשל.

מיקי רוזנטל: ואני מציע לך פה, זאת הזדמנות נדירה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית.

מיקי רוזנטל: זה לא עניין של ימין ושמאל אלא צריך להגיע לחקר האמת.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות שמקורות תבדוק את עצמה, במיוחד שחלק מהבדיקה שלה נעשה על-ידי חברת IDE, שהיא חברה מתחרה בכלל של מקורות והיא חברה פרטית, שזה כשלעצמו ניגוד עניינים ובעייתי.

ג'מאל זחאלקה: בלשון המעטה.

מיקי רוזנטל: בלשון המעטה.

מיקי רוזנטל: תודה.

מיקי רוזנטל: שנית, האם מינויים של אנשים שיש צל על התנהלותם – ואני אומר את זה באופן עדין – גרמו גם הם לקריסת החברה?

מיקי רוזנטל: זאת שאלה שאנחנו חייבים לשאול.

מיקי רוזנטל: האם אנשים שפעלו באופן בעייתי, אני אקרא לזה - - -

ג'מאל זחאלקה: בלשון המעטה.

מיקי רוזנטל: בלשון המעטה עוד פעם.

זהבה גלאון: לכאורה.

מיקי רוזנטל: לכאורה.

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: בלשון המעטה.

ג'מאל זחאלקה: לא לכאורה.

מיקי רוזנטל: האם זה חלק מהקריסה של הפרויקט הזה?

מיקי רוזנטל: אנחנו לא יכולים להתעלם מהשאלות האלה, אלה שאלות דרמטיות.

מיקי רוזנטל: והדבר השלישי והאחרון זה כמובן לקיחת האחריות וההשפעה של זה על משק המים.

מיקי רוזנטל: אנחנו צריכים להבין את זה, ואני אומר לך, אם אנחנו נשאיר את זה בבדיקה של מקורות – שהיא גוף שרוצה להגן על עצמו, וגם יש שם הרבה מאוד אנשים טובים, אין לי טענות אישיות לאף אחד כרגע – אבל לא יכול להיות שאנחנו לא נגיע לחקר האמת בעניין הזה כי זה כספי ציבור, אנחנו משלמים על זה במחיר המים ובפגיעה בתדמית הציבורית של חברות ממשלתיות בכלל.

מיקי רוזנטל: ולא כולן מתנהלות כך.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יוחאי שוחט, מנכ"ל מקורות.

משה גפני: ממתי אתה מנכ"ל מקורות?

<יוחאי שוחט: אני ממלא מקום מנכ"ל מקורות מאז שעזב שמעון בן-חמו, מ-1 בפברואר.

<יוחאי שוחט: ארבעה חודשים.

משה גפני: ארבעה חודשים אתה ממלא מקום מנכ"ל מקורות.

<יוחאי שוחט: כן.

<יוחאי שוחט: עד שימצאו מנכ"ל אחר בוועדת איתור שמתקיימת עכשיו.

משה גפני: או שאתה.

<יוחאי שוחט: לא, אני לא.

מיקי רוזנטל: הגשת את המועמדות שלך?

<יוחאי שוחט: לא.

<דובי אמיתי: הוא גם יודע למה.

<יוחאי שוחט: לא, לא.

<יוחאי שוחט: למה סתם להגיד?

<יוחאי שוחט: לא יכול להתמודד כי לא עומד בתנאי הסף.

זהבה גלאון: מי קובע את ועדת האיתור, דרך אגב?

זהבה גלאון: שאלה צדדית.

זהבה גלאון: מי זה ועדת האיתור?

חיים ילין: נו.

זהבה גלאון: אל תגיד לי "נו".

חיים ילין: לא, יש לך נושא אחרי זה ב-10:30.

זהבה גלאון: זה לא קשור.

משה גפני: שאלה טובה דווקא.

מיקי רוזנטל: שאלה מצוינת.

משה גפני: מי קבע את ועדת האיתור?

<יוחאי שוחט: ועדת האיתור זה דירקטוריון.

<מרדכי מרדכי: הדירקטוריון מחליט על ועדת האיתור.

משה גפני: מרדכי מרדכי, יושב-ראש מקורות.

<מרדכי מרדכי: ועדת האיתור הוקמה על-ידי הדירקטוריון עצמו, מונה חמישה חברים מתוך שמונה.

משה גפני: חמישה חברים מתוך הדירקטוריון שהם ועדת האיתור.

זהבה גלאון: זה יותר טוב מוועדת האיתור של ביבי לנציב שירות המדינה.

זהבה גלאון: זה נשמע יותר טוב.

<יוחאי שוחט: נדבר על התפלה קצת.

משה גפני: לגבי ועדת האיתור, זהבה, אני צריך לחשוב על מה שאמרת.

זהבה גלאון: כן, כן, זה יועד לאוזניך, אדוני.

משה גפני: כן, אני יודע.

משה גפני: זאת אומרת, אתה הופך להיות עכשיו אדם אובייקטיבי, שלא היית קודם ולא תהיה אחר כך.

<יוחאי שוחט: אני בחברה שנתיים בתפקיד סמנכ"ל כספים בחברת האם.

משה גפני: בסדר, אתה בכל זאת בעניין.

<יוחאי שוחט: מכיר את העניין.

<יוחאי שוחט: לא מהשנים הראשונות אבל מהשנים שמנסים להציל את העסק.

<יוחאי שוחט: אני רוצה להגיד לכם, בסופו של דבר צריך לזכור, מדובר פה – וזה קורה בהרבה מאוד מקרים אחרים – בכשל טכני, כשל של קבלן.

<יוחאי שוחט: כי מי שביצע את ההקמה של המתקן הזה זה קבלן.

<יוחאי שוחט: לא נתנו למקורות לבצע את זה בעצמה, זה היה חלק מהדרישות של הממשלה כשנתנה את הפרויקט הזה באמת בפטור ממכרז, וביצע את זה קבלן שבסופו של דבר מעל הכול עשה עבודה מאוד גרועה, גם בזמן, איחר בשנתיים, ומסתבר היום, שנה וקצת אחרי ההפעלה של זה, שהמתקן גם לא מתפקד כמו שצריך.

<יוחאי שוחט: ראינו את זה במהלך השנה.

יעל כהן-פארן: אבל לא ראיתם את זה תוך כדי?

יעל כהן-פארן: גם פיננסית - - -

<יוחאי שוחט: שנייה, נענה על השאלות.

<יוחאי שוחט: השאלות שלך מצוינות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תני לו להשיב מלא.

משה גפני: בבקשה.

<יוחאי שוחט: בוודאי שראו את האיחור, ודאי תוך כדי, כולל הפיקוח גם של המממנים ששמו פה 80% מהכסף – שיש להם יועצים טכניים בתוך העניין – היה ברור שיש בעיה.

<יוחאי שוחט: אבל עדיין, הבעיה הייתה קיימת - - -

מיקי רוזנטל: הקבלן שנבחר הקים אי פעם מתקן התפלה?

<יוחאי שוחט: כן.

<יוחאי שוחט: זו חברת התפלה ספרדית, מהגדולות בעולם.

<יוחאי שוחט: היא חברה שהיה אמור להיות לה הניסיון הזה.

<יוחאי שוחט: אני מסכים שצריך לבדוק מה היה.

דב חנין: היה אמור לה, ובפועל היה או שרק היה אמור?

<יוחאי שוחט: לא.

<יוחאי שוחט: היה.

<יוחאי שוחט: היה, אבל בכל זאת הם נכשלו.

דב חנין: במקומות אחרים אתם יודעים שהם הקימו מתקנים טובים?

<יוחאי שוחט: כן, ככל הידוע לנו.

<מרדכי מרדכי: כן, אני אומר בוודאות.

<יוחאי שוחט: אפשר לתקן את המתקן הזה, זה לא מדע טילים.

<יוחאי שוחט: אפשר לתקן אותו, זה יעלה כסף.

<יוחאי שוחט: זה מה שצריך לעשות כי בסוף צריך את המים האלה – יגידו רשות המים – ויש פה 100 מיליון קוב שהמדינה בונה עליהם, וצריך לתקן את זה כמה שיותר מהר.

<יוחאי שוחט: אני מפריד, חברת הכנסת יעל כהן-פארן, את היסטוריית העבר רגע מהעתיד.

<יוחאי שוחט: אני לא מתכחש לזה.

<יוחאי שוחט: גם קל לי להגיד כי לא הייתי.

יעל כהן-פארן: אתה לא היית אחראי.

<יוחאי שוחט: כן.

<יוחאי שוחט: אין ספק שצריך לבדוק את זה ואני אומר לכם שמבקר המדינה הודיע לנו שהוא נכנס לבדוק ויהיה דוח מבקר המדינה על זה, זה לא משהו שמישהו ימנע אותו.

<יוחאי שוחט: אנחנו נשתף פעולה עם הדבר הזה, גם מקורות, הדירקטוריון ימנה בודק חיצוני ונעשה את זה גם בשביל עצמנו להפיק את הלקחים.

<יוחאי שוחט: אבל אין ספק שיהיה פה דוח מבקר המדינה.

<יוחאי שוחט: תנוח דעתכם, אני מקווה שנדע מה גרם ואיפה היה באמת הפיקוח, גם של מקורות ייזום וגם של מקורות וגם של הבנקים ששמו פה גם כן מפקחים, גם מטעם הבנק האירופי.

מיקי רוזנטל: סליחה שאני קוטע אותך.

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר אבל אני אקטע אותך.

מיקי רוזנטל: מקורות, יש לה היסטוריה בעייתית בבניית פרויקטים, בעייתית מאוד.

<יוחאי שוחט: אני לא מסכים.

ג'מאל זחאלקה: בלשון המעטה.

ג'מאל זחאלקה: בלשון המעטה.

מיקי רוזנטל: כי בסוף הם לא מפיקים לקחים.

מיקי רוזנטל: למשל, הקמתם את מאגר המים הענק הזה שפרץ ושטף את הכול בדרום ואיבד עשרות מיליוני קוב, וזה היה כשל טכני, גם אז האשמתם את הקבלן.

מיקי רוזנטל: האם הפקתם לקחים משם?

מיקי רוזנטל: האם בעקבות זה הפקתם לקחים?

<יוחאי שוחט: ודאי שהפקנו לקחים.

משה גפני: רגע, מר שוחט.

מיקי רוזנטל: למשל.

מיקי רוזנטל: אני נותן דוגמה אחת ואני יכול לתת עשר.

משה גפני: מר שוחט, אתה לא מנהל דיאלוג עם מיקי רוזנטל, עם כל הכבוד.

מיקי רוזנטל: עשר דוגמאות.

חיים ילין: זה לא הם.

מיקי רוזנטל: זה מקורות.

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי.

משה גפני: אולי תלמדו בחברותא כמו בכוילל.

חיים ילין: אי לכך שאני הייתי שם בחמש בבוקר, מיקי, תדייק.

חיים ילין: זה קק"ל עם תרומה חיצונית - - -

משה גפני: רבותי.

משה גפני: חיים.

חיים ילין: את האמת צריך להגיד.

<קריאות: - - -

משה גפני: מר שוחט, אני מבקש להיכנס למסלול נורמלי.

משה גפני: עם כל הכבוד, אם אנחנו רוצים להגיע למשהו, הדיאלוג הזה צריך לעשות אותו בחוץ, לא בוועדה.

חיים ילין: מאז עידן ה-Fake News כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה.

משה גפני: יכול להיות שיש כאלה שלא רוצים להגיע למסקנה, אבל אם רוצים להגיע למסקנה זה צריך להתנהל מסודר.

משה גפני: יש שלושה חלקים לעניין.

משה גפני: מי שמבצע את העבודה הזאת ומי שקיבל את המכרז זאת חברת מקורות, שהיא חברה מפוקחת.

משה גפני: אנחנו כשלנו בעניין – אנחנו, הכוונה הכנסת כי הכוונה שלנו לפקח על מה שקורה בעניין הזה.

משה גפני: אני סבור – אני מדבר על עצמי – לא עשינו מספיק פיקוח בעניין הזה.

משה גפני: לא עשינו מספיק פיקוח, היינו צריכים לקרוא לכם יותר, היינו צריכים לשמוע תוך כדי הביצוע מ-2011 שהתחלנו לראות, לא משנה מי היה פה על הכיסא שלי, לא רלוונטי.

משה גפני: המציאות היא, מגיע 2013, העסק לא מתנהל.

משה גפני: היה צריך לקרוא לכם, היה צריך לשמוע, היינו צריכים לפקח.

משה גפני: מבקר המדינה זה כבר התחנה הסופית, כבר מגיעה הביקורת, אבל הפיקוח לא נעשה כמו שצריך.

משה גפני: ברגע שהם הגישו את הדיון המהיר, אני לא נתתי את דעתי על העניין אבל מכאן ואילך אני לא מתכוון לפספס את העניין הזה.

משה גפני: יהיה פיקוח של הוועדה.

משה גפני: האם הפיקוח יהיה כמו שהציעו פה לעשות ועדת חקירה פרלמנטרית, האם הפיקוח יהיה שנזמין את האנשים שהיו קודם, אבל זה התהליך.

משה גפני: אתה לא זורק את זה עכשיו למבקר המדינה.

<יוחאי שוחט: לא ניסינו.

משה גפני: לא, אין לי טענה.

משה גפני: מבקר המדינה, זה חשוב מאוד שהוא עושה את הביקורת, זה בסדר גמור, אבל אנחנו צריכים לעשות את העבודה שלנו.

משה גפני: ולכן אני רוצה שהדיון יתנהל למישרין, תאמר את הדברים שלך, נשמע את האנשים האחרים, נשמע את חברי הכנסת, ובדיון מהיר אנחנו נצטרך להניח מסקנות על שולחן הכנסת.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, מותר לי עכשיו?

<יוחאי שוחט: אני אפילו לא התחלתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כאן אין את כל הזמן שבעולם.

משה גפני: אתה יכול לדבר כמה שאתה רוצה, אבל זמן מוגבל.

דב חנין: רק כדי לכוון אותך.

דב חנין: יש שני מישורים שנידונים כאן.

דב חנין: שני מישורים מטרידים אותנו, אדוני.

דב חנין: אחד זה שאלות הכסף, שנית זה שאלות המים.

דב חנין: אנחנו רוצים להבין מה ההשלכה של מה שקורה היום על משק המים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: עכשיו אתה מדבר אלי.

משה גפני: מה ששואלים אותך אתה לא עונה, אלא אם כן זה ברשות.

<יוחאי שוחט: אני אומר ככה.

<יוחאי שוחט: אפשר לתקן את המתקן.

<יוחאי שוחט: התחלתי להגיד, אני מפריד רגע בין העבר; לגבי העבר אמרת מה שאמרת, אין לי מה להוסיף בעניין, צריך לבדוק.

<יוחאי שוחט: אף אחד לא מתכחש לזה.

<יוחאי שוחט: אני מסתכל קדימה כי גם הגעתי בשביל לנקות את הדבר הזה, וקדימה אפשר לתקן את המתקן הזה, זה עולה כסף, ויפה שעה אחת קודם להירתם – גם מקורות, שיש לה אחריות והיא לא בורחת מהדבר הזה.

<יוחאי שוחט: גם מותר לה לפי החלטת הממשלה לשים עוד כסף במתקן אשדוד והיא מוכנה לשים מתוך הכספים שאושרו לה בעבר להשקעה באשדוד, בתנאי שגם הבנקים ייכנסו לעניין וגם המדינה תיכנס לעניין במתן הקלות לתקופת התיקון, המדינה כמינהלת התפלה.

<יוחאי שוחט: כי זאת צריך לדעת.

<יוחאי שוחט: ברור לכל בר דעת שאם מקורות תעוף מהמתקן הזה כי יהיה כינוס נכסים או שהמדינה תעשה termination להסכם ותיקח את הפרויקט ותמנה מישהו חדש, לי אין ספק – ואני חושב שכל אחד מבין את זה - שמישהו חדש שייכנס לא יוכל להיכנס ולייצר מהיום הראשון 100 מיליון קוב, יצטרכו לתת לו איזשהן הקלות.

<יוחאי שוחט: אז במקום להיות צודקים בואו נהיה חכמים ולא נשבית את המתקן עכשיו לשנה וחצי עד שייכנס מישהו במקום מקורות אלא נגיד איזה הקלות המדינה מוכנה לתת לתקופת התיקון כדי שנעשה את זה מה שיותר מהר, כי כל יום, כרגע אנחנו מצליחים לייצר - - -

<רפי נוי: אבל מישהו כזה יעשה את זה יותר טוב ממקורות.

<יוחאי שוחט: יכול להיות.

משה גפני: אני לא מרשה קריאות ביניים.

משה גפני: על חברי הכנסת לא תמיד אני שולט אבל האורחים, אין קריאות ביניים.

משה גפני: מי שרוצה לדבר יקבל רשות דיבור.

<יוחאי שוחט: מקורות, בניגוד אולי למה שחושבים פה כל האנשים, לא נאחזת - לפחות לא בדור הזה, לא של הדירקטוריון הזה ולא של ההנהלה הזאת - לא נאחזת בקרנות המזבח.

<יוחאי שוחט: אנחנו לא נישאר במתקן ההתפלה רק כי בא לנו להיות בעלי מתקן התפלה, זה בכלל לא העניין.

<יוחאי שוחט: אנחנו מסתכלים על זה כמו שאני מניח שאתם מסתכלים על זה ברמה הכספית, והאחריות - - -

ג'מאל זחאלקה: זה יותר גרוע.

<יוחאי שוחט: למה זה יותר גרוע?

ג'מאל זחאלקה: זה יותר חמור.

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר, הפרויקט כשל, אנחנו ננטוש אותו.

<יוחאי שוחט: חס וחלילה, לא אמרתי את זה.

<יוחאי שוחט: סליחה, אני בדיוק אומר הפוך.

<יוחאי שוחט: בדיוק הפוך.

<יוחאי שוחט: רק תן לי לגמור משפט, תשמע.

ג'מאל זחאלקה: אמרת לא נאחזים.

<יוחאי שוחט: אומר בדיוק הפוך.

<יוחאי שוחט: תקשיב טוב.

<יוחאי שוחט: אני אומר, אנחנו לא נאחזים בזה ונפסיד את כל הכסף של הציבור, כמו שאתם מפחדים, רק בשביל שאנחנו נחזיק במתקן התפלה.

<יוחאי שוחט: נהפוך הוא.

<יוחאי שוחט: אנחנו אומרים, אם המדינה – והמדינה היא זו שלוחצת עלינו לעוף משם כי המדינה לא רוצה שמקורות תסכן עוד כסף – אנחנו מוכנים לצאת משם או להעביר את השליטה במתקן לגוף פרטי שבמכרז ישים כסף ונצליח להציל אולי חלק מההשקעה שהיא כסף ציבורי.

<יוחאי שוחט: זאת הדרך לעשות את זה.

ג'מאל זחאלקה: אני צודק.

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר, אנחנו מוכנים לעזוב.

משה גפני: לא, לא, ג'מאל.

ג'מאל זחאלקה: שיהיה ברור.

משה גפני: לא, אי-אפשר.

משה גפני: הוא לא מורשה לענות לך.

משה גפני: אנחנו נחזור.

משה גפני: לא הולכים בלי שאנחנו מסכמים.

ג'מאל זחאלקה: הנקודה הזאת לא הובהרה.

<יוחאי שוחט: אז אני אסביר.

ג'מאל זחאלקה: מה עמדתכם, עוד פעם תבהיר אותה.

משה גפני: למה?

משה גפני: הוא אמר.

משה גפני: הוא אמר, ג'מאל.

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר, אם יש גוף אחר שייקח את זה, אנחנו ניתן לו.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שאמר.

ג'מאל זחאלקה: ככה הבנתי.

משה גפני: לא, הוא לא אמר את זה.

יעל כהן-פארן: השאלה היא כמה נפסיד אם נעשה - - -

משה גפני: כן, בדיוק.

משה גפני: יש פה הפסד מול הפסד.

<יוחאי שוחט: אני אתכם לגמרי.

משה גפני: מר שוחט.

<יוחאי שוחט: אני אתך לגמרי.

<יוחאי שוחט: בוא נראה איך אנחנו מפסידים - - -

משה גפני: אתה בסוף תהיה חבר כנסת - - -

<יוחאי שוחט: לא, חס וחלילה.

<יוחאי שוחט: ראיתי מה זה עושה בבית.

משה גפני: אנחנו נרחיב על זה בדיון אחר.

<יוחאי שוחט: בוא נראה איך אנחנו ממזערים את הנזק, לכולם אגב – גם לכמויות המים כי צריך להסתכל מה האלטרנטיבות.

<יוחאי שוחט: האלטרנטיבה של אי כניסה למתווה – וזה מה שאני מציע פה בסך הכול, בואו נשב יחד המדינה, מינהלת ההתפלה, רשות המים, חשב כללי ואגף תקציבים, מממנים שזה בנק פועלים בראשם, ומקורות כזאת שהיא בעלים של העסק.

משה גפני: אתם ישבתם?

<יוחאי שוחט: אנחנו ישבנו רבות עם המממנים והגענו לאיזשהו מתווה שתלוי כמובן בהסכמה של המדינה ואנחנו רוצים לשבת עם המדינה.

<יוחאי שוחט: המדינה, העמדה שלה מאוד ברורה, יש לה כמה כובעים פה, צריך להבין את זה.

<יוחאי שוחט: אם אני הייתי זכיין פרטי, המדינה הייתה באה ואומרת לי: תשים פה עכשיו 300–400 מיליון שקל ותתקן, אתה אחראי; כשאני מקורות הזכיין, המדינה אומרת לי בכובעה האחר, זאת שאחראית עלי כבעלים, אל תשים שקל.

<יוחאי שוחט: נכון שהמתקן לא עובד אבל אתה אל תשים שקל כי אתה כסף ציבורי.

<יוחאי שוחט: איך נתקן את זה אם אני לא אשים שקל?

<יוחאי שוחט: אי-אפשר לעשות את זה אלא אם כן זורקים אותי מהעסק.

משה גפני: אני אסכם את הדברים שלך.

<יוחאי שוחט: רק עוד משפט.

משה גפני: אבל אם אתה לא מחדש משהו אז - - -

<יוחאי שוחט: רק להגיב בעניין של ההשפעה על תעריף המים.

<יוחאי שוחט: צריך להבין איך בנוי תעריף המים, אין לו קשר למתקן התפלה.

משה גפני: אמרת לי את זה בטלפון.

משה גפני: האמת היא שבטלפון לא הבנתי אבל הייתי מנומס, לא שאלתי יותר.

יעל כהן-פארן: אז זה יהיה תקציב מדינה?

משה גפני: מאיפה זה יהיה?

משה גפני: מאיפה הכסף?

<יוחאי שוחט: מקורות היא חברה עסקית, היא לא מקבלת שום כסף מתקציב מדינה.

<יוחאי שוחט: תעריף המים שלה נקבע דרך רגולציה, כללים שקבעו רשות המים שמכסים, וכל נושא מקורות ייזום מופרד לגמרי.

<יוחאי שוחט: אגב, מקורות קיבלה רק לפני שבוע שוב דירוג של Triple A מחברת הדירוג.

<קריאה: - - -

משה גפני: מה זה?

משה גפני: עוד מעט יהיו פה שירי ארץ ישראל.

<יוחאי שוחט: למרות הסיפור של אשדוד שידוע לחברת הדירוג, והיא חקרה בו וחקרה בו, היא מבינה - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מאיפה הכסף?

יעל כהן-פארן: כי יש לה גב של המדינה.

משה גפני: מאיפה הכסף?

<יוחאי שוחט: איזה?

משה גפני: הכסף שתצטרכו להשקיע ממקורות.

יעל כהן-פארן: מאיפה יגיע הכסף אם צריך להשקיע עוד?

יעל כהן-פארן: ה-400 שנמחקו, איך הציבור לא ישלם?

<יוחאי שוחט: הוא לא ישלם כי מקורות לא לוקחת את הכסף הזה מתקציב המדינה.

יעל כהן-פארן: אבל הצרכנים ישלמו.

יעל כהן-פארן: הציבור זה גם הצרכנים.

<יוחאי שוחט: חידוש אחד נוסף אחרון.

משה גפני: רבותי, באמת הנושא כבד אבל בואו ננהל את זה נורמלי.

<יוחאי שוחט: אבל זה קשה ככה לענות כשכולם - - -

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, חייבים לקבל פה תשובה איך ה-400 מיליון שקל האלה צומחים משמים, מאיפה הם מגיעים, זאת השאלה.

משה גפני: שאלה ממש טובה, אותה רציתי לשאול עכשיו.

משה גפני: עלי אפשר לעבוד, להגיד שיש 400 מיליון שקלים או לא חשוב, כמה מאות מיליונים, זה לא יהיה על חשבון הציבור.

משה גפני: מאיפה זה יהיה?

משה גפני: תגיד לוועדה מאיפה יגיע הכסף הזה.

משה גפני: אנחנו מקבלים את מה שאתה אומר נניח.

<גלעד פרננדס: יוחאי, אולי אני אעזור לך בנושא הזה?

<גלעד פרננדס: גלעד מרשות המים.

משה גפני: כן, אתה נראה מים, אבל אם אתה עונה בשם מקורות אז זה בסדר.

<גלעד פרננדס: לא בשם מקורות.

<גלעד פרננדס: בשם רשות המים.

משה גפני: אז רגע.

משה גפני: רשות המים אני אגיע.

משה גפני: אתה יודע להגיד?

<יוחאי שוחט: כן.

<יוחאי שוחט: קודם כול, בואו נעשה סדר במושגים.

<יוחאי שוחט: המחיקה של 400 מיליון השקלים, זה כסף שהושקע על-ידי מקורות בעבר.

משה גפני: בסדר, אבל עכשיו צריך להשקיע אותו.

<יוחאי שוחט: יפה.

<יוחאי שוחט: עכשיו הכסף הנוסף שיבוא - -

משה גפני: מאיפה?

<יוחאי שוחט: - - זה כספים שמקורות, או מרווחים שיש לה או מגיוס הלוואות - - -

<דובי אמיתי: או קצת מהחקלאים, לא נורא.

<דובי אמיתי: קצת, קצת.

משה גפני: דובי, אתה רוצה להגיע למשהו היום או לא?

<דובי אמיתי: ראיתי שהש"ג אשם קודם כול.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אף אחד לא אשם.

<יוחאי שוחט: הכסף שאמור לשמש לתיקון המתקן הזה זה ערבויות שהקבלן שם בתוך הפרויקט, של 200 מיליון שקלים, ועוד 80 מיליון שקלים עיכבון.

<יוחאי שוחט: יש 280 מיליון שקלים שהם הכסף שאמור לשמש לתיקון.

<יוחאי שוחט: מה שמדובר – לא יודע מה ראיתם, באיזה תקשורת ראיתם – שמקורות מנסה להגיע לאיזשהו מתווה הסכמה עם המדינה ועם הבנקים, זה כסף שהוא גיבוי למקרה שתהיה תקיעה בבתי-משפט על חילוט הערבויות האלה.

<יוחאי שוחט: אנחנו מעריכים שאפשר יהיה לחלט את הערבויות.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: אני מסכם את הדברים שלך ותתקן אותי אם אני טועה.

משה גפני: אתה אומר – חברת מקורות לא מחזיקה בקרנות המזבח.

משה גפני: היא אומרת, אני רוצה לעשות את התיקון הזה, אני רוצה להמשיך הלאה מכיוון שאחרת ילך לאיבוד נניח שנה וחצי, נעמוד ונחכה עד שתבוא איזו חברה – לא ספרדית, אז פורטוגלית או לא חשוב – ובינתיים נפסיד.

משה גפני: במידה ויביאו זכיין שיוכל לקחת את זה במקומנו, אנחנו לא נפריע לו אם זאת תהיה ההחלטה.

משה גפני: אם ההחלטה שאנחנו ממשיכים, צריך לעשות ישיבה של כל הגורמים הנוגעים בדבר, כל מי שיש לו נגישות לעניין.

<יוחאי שוחט: לא אמרתי.

<יוחאי שוחט: אם מעיפים את מקורות ומכניסים זכיין, בוודאי שאנחנו ניאבק בזה.

משה גפני: כן?

משה גפני: זה חדש, לא אמרת ככה.

משה גפני: אמרת, אנחנו לא מחזיקים בקרנות המזבח, אבל זה בסדר.

משה גפני: בבניין הזה חוזרים מהר מאוד מהחלטה שהייתה קודם.

<יוחאי שוחט: אני לא - - -

משה גפני: אתה אמרת, אנחנו לא מחזיקים בקרנות המזבח.

<יוחאי שוחט: אני לא בבית-משפט, תנו רגע להגיד משפט שלם ואז תבינו.

משה גפני: בבקשה.

<יוחאי שוחט: אם זורקים את מקורות בכוח - -

משה גפני: הבנתי.

<יוחאי שוחט: - - המחיקה שנופלת על הציבור היא הרבה יותר גדולה, אז יש פה 650 מיליון שקלים - - -

משה גפני: הבנתי.

<יוחאי שוחט: מה שאני אומר זה בואו נשמור על הכסף של הציבור.

משה גפני: אתם רוצים להמשיך.

<יוחאי שוחט: לא.

<יוחאי שוחט: אני אומר, בואו נמכור את זה, בואו נכניס מישהו בהסכמה והוא ישלם על חלק מההשקעה - - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה רבה, מר יוחאי שוחט.

זהבה גלאון: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, עשינו כאלה ישיבות אצלך בוועדה על פישמן – תמחקו לי, תמחקו לי.

זהבה גלאון: אנחנו לא בודקים אחורה, כל פעם מטאטאים מתחת לשטיח.

משה גפני: גם על פישמן לא החלטנו עוד כלום.

זהבה גלאון: כל פעם מנסים להציל משהו בנקודת זמן מסוימת, מטאטאים מתחת לשטיח אחורנית.

משה גפני: גלעד פרננדס, אני רוצה לדעת ממך רק משפט אחד, מאיפה הכסף.

<גלעד פרננדס: הכסף שבעבר – ה-400 מיליון שקלים שהושקעו – זה כסף שהושקע בעצם לפני עשור במסגרת החלטת הממשלה.

משה גפני: לפרוטוקול, סמנכ"ל בכיר לכלכלה ברשות המים.

יעל כהן-פארן: איך לפני עשור?

יעל כהן-פארן: כל הפרויקט יצא לדרך ב-2013.

<גלעד פרננדס: הכסף ששימש את חברת הייזום הוא כסף שנצבר במקורות בערך לפני עשור בתקופה של 2007–2008, לפני הרגולציה החדשה.

<גלעד פרננדס: הרגולציה באותה תקופה הייתה פחות הדוקה.

<גלעד פרננדס: נוצרו כספים שיוכלו לשמש או להפחית תעריף – כמו שאתם אומרים בצדק, זאת גם אפשרות אחת – המדינה יכלה למשוך את זה גם כדיבידנד דרך רשות החברות, וכמובן שמקורות גם יכלה להגיד, אנחנו רוצים להמשיך להשקיע בזה במקום לגייס כסף אחר, אבל זה כסף שכבר יצא מהחברה לפני יותר מכמה שנים טובות.

<גלעד פרננדס: לגבי ההשקעה העתידית, מה שמקורות רוצים להשקיע, רשות המסים סוברת שהגורמים המממנים – שלא ראיתי פה אף נציג שלהם – שיש להם הייתי אומר יד ורגל בתוך המצב הלא פשוט של הפרויקט הזה - - -

מיקי רוזנטל: והבנקים, זה בנק הפועלים - - -

<קריאה: בלשון המעטה.

<יוחאי שוחט: כלל ועמיתים.

ג'מאל זחאלקה: אין להם בעיה, הם מקבלים את הכסף כל הזמן.

<גלעד פרננדס: הם אלה שצריכים יחד עם אותו קבלן להכניס את הידיים לכיס העמוק ולתקן את המתקן שיעבוד כמו שצריך.

<גלעד פרננדס: אנחנו לא רוצים שחברת מקורות תחשוף עוד כסף ציבורי שמן הסתם כרגע זה כבר כסף חדש, לתוך הפרויקט הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חיים ילין.

מיקי רוזנטל: זאת עמדת רשות המים.

מיקי רוזנטל: אז איך אתם רואים את הפתרון?

משה גפני: רגע, רגע.

מיקי רוזנטל: רק להבין ממנו.

מיקי רוזנטל: מה ההצעה שלכם?

יעל כהן-פארן: ומה האחריות שלכם לגבי מה שקורה פה?

<קריאה: כבדה.

משה גפני: חיים ילין.

משה גפני: דווקא הוא מתנהג הכי בנימוס היום.

מיקי רוזנטל: צריך להבין מה הם מציעים.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני איש הדרום ובדרך כלל אנשי הדרום מחוברים למקורות, וההיסטוריה של מקורות היא היסטוריה גם של הנגב.

חיים ילין: אבל פה, לא שייך.

חיים ילין: פה מקורות ייזום זה פרויקט בכלל שלדעתי מקורות לא היו צריכים לעשות אותו.

חיים ילין: היו כבר חברות פרטיות שזכו במכרזים והם היו צריכים לעשות אותם, ותאמין לי, אין לי מושג למה נכנסתם לשם.

חיים ילין: את זה אני אומר לך כביקורת.

חיים ילין: בסוף בסוף, מקורות זה לא מפעל התפלה.

חיים ילין: ההתמצות וההתמחות זה בהובלת מים ולהביא אותם עד קצה החקלאי האחרון שנמצא בשפד"ן.

חיים ילין: זה ההתמחות שלכם, מה אתם סוטים בכלל מהדרך שלכם.

חיים ילין: כל חברה שסוטה מהדרך שלה - -

<יוחאי שוחט: מקורות התפילה מים - - -

חיים ילין: - - סלח לי, משלמת את המחיר, לא יעזור כלום.

חיים ילין: יש פה חברות פרטיות שהקימו, אני מזכיר לך שהפרויקט דיבר על 650 עד 800 מיליון קוב מים התפלה במדינת ישראל, זה פרויקט ענק.

חיים ילין: מה, נפגע האגו שלכם שנכנסתם לשם?

חיים ילין: אבל בואו עכשיו נראה – כן, ככה זה נראה, באמת אני אומר לך.

חיים ילין: הסעיף הוא לא רק התפלה, הוא גם נוגע לתיקון 27, ואני רוצה לבוא ולעשות את החיבור הזה כי גם הייתי בזה וגם הייתי בזה.

חיים ילין: תיקון 27 מדבר על כך שכחברה לאומית למים, בגלל ששינו את התפיסה, כל מי שלא רוצה להפיק מים באופן עצמאי כי הרי אגן ים הכינרת וחלק מהמזרח והצפון לא מחוברים בכלל והם צריכים להפיק מים לצורכי חקלאות לבד, וככה מדינת ישראל נתנה להם את הרישיון, מישהו יקנה את המתקן הזה כי שינו את השיטה.

חיים ילין: מי יקנה את המתקן הזה?

חיים ילין: חברה שפושטת רגל?

חיים ילין: מקורות ייזום?

חיים ילין: זה קצת מפחיד אותי - - -

<רעיה עדני: - - -

חיים ילין: את אחראית על המים בסוף.

<רעיה עדני: אבל חברי הכנסת צריכים לשבת גם.

חיים ילין: זה משהו אחר, אבל אין להם פתרונות, הם רק מדברים.

חיים ילין: לך יש בסוף את הפתרון, לא יעזור כלום.

חיים ילין: אני רוצה להיות מאוד תכליתי, ככלכלן לשעבר.

חיים ילין: הרי הפרויקט הזה צריך להרוויח כסף, אתם לא עשיתם את זה לשם שמים, למרות שגפני אוהב להגיד את זה.

חיים ילין: צריך להרוויח כסף, נכון?

חיים ילין: הייתם צריכים להשקיע X, אתם כנראה תשקיעו X פלוס, או כל חברה פרטית שתיכנס ברגליים שלכם או שתמכרו את הנכס הזה, יש פה משהו שהוא פטור ממכרז.

חיים ילין: אתם קיבלתם מתנה ממדינת ישראל, זאת אומרת המתקן הזה, איך שלא תסובבו, הרווחים העתידיים – אם אתה מהוון אותם להיום, הם שווים הרבה מאוד.

חיים ילין: כמה הם שווים, אני לא יודע לתמחר את זה עכשיו, 25, 30 שנה, וכמה כסף.

<יוחאי שוחט: זה המחיקה.

חיים ילין: בגלל זה אני בא ואומר את הדברים.

חיים ילין: יכול להיות שהמתקן הזה לא ירוויח שקל.

חיים ילין: הוא לא יכול להפסיד כי הרווחים וההסכם שסגרתם מול הממשלה, כמו כל חברה פרטית, זה על X כסף.

חיים ילין: בתוך הקוב מים האלה יש רווח, הרווח הזה צריך לבוא ולכסות את כל הביזיון שקרה פה, כי יש פה ביזיון, אין פה מה לעשות.

חיים ילין: אתם יכולים להסתתר אבל אתם אמרתם והודיתם בביזיון הזה.

חיים ילין: לכן, הטענה היא שהמתקן הזה צריך לצאת.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מציע שייבחן על-ידי הכלכליות של הפרויקט, או חברה פרטית שמוכרים לה את מה שכבר נעשה כולל הפשלות שהם צריכים לתקן, ואז על-ידי זה בעצם מאזנים את החשבון תמורת רווחים עתידיים, או שמקורות עושה את זה, הם משעבדים את הרווחים העתידיים כדי לכסות היום על הפרויקט הזה, אבל לקדם אותו, אי-אפשר לתקוע את זה.

חיים ילין: מדינת ישראל זקוקה ל-100 מיליון קוב מים.

חיים ילין: דרך אגב, אני רוצה להגיד לכם משהו כי זה גם דומה בקטע הזה לגז.

חיים ילין: כשכולם מתווכחים, הגז לא מתחבר, וכשלא מתחבר כולם מפסידים, בלי קשר לדעות פוליטיות.

חיים ילין: אותו דבר פה.

משה גפני: מה אתה מציע במקרה הזה?

חיים ילין: לקדם כמה שיותר את הפרויקט הזה ושההחלטה תהיה או שמקורות עושים את זה או שמוכרים את זה.

משה גפני: עם מי אתה מדבר עכשיו?

משה גפני: למי אתה אומר לקדם?

חיים ילין: מדינת ישראל.

משה גפני: מדינת ישראל זה אני.

משה גפני: למי אתה פונה?

זהבה גלאון: תחזור על זה.

זהבה גלאון: אתה מוכן לחזור על זה?

משה גפני: כשאומרים לי מדינת ישראל הולכת לעשות, את יודעת, עולה לי בראש כל מיני פקידים.

יואב בן צור: אתה נותן מושג חדש לישראלי היפה.

משה גפני: למי אתה פונה?

משה גפני: תגיד מי אתה רוצה שיעשה את זה.

חיים ילין: אם אתה תוקע בסוף את תקציב המדינה אז אני מאמין שאתה באמת מנהל את המדינה, ואז אין לי שום בעיה.

משה גפני: תגיד למי, למי לפנות.

משה גפני: למי להגיד את זה.

משה גפני: מי זה הם?

משה גפני: שר האוצר?

חיים ילין: לא.

משה גפני: שר התשתיות?

משה גפני: מי?

חיים ילין: אני אומר לך עכשיו.

יוסי יונה: אומרים ממשה עד משה לא קם כמשה.

יוסי יונה: אני לא יודע אם התכוונו אליך – ממשה עד נפוליאון לא קם משה.

יוסי יונה: אני המדינה.

משה גפני: אתה כבר הרבה זמן בכנסת.

משה גפני: אתה יודע, כשאומרים לך המדינה תעשה, לא מתכוונים לשום דבר רציני.

משה גפני: צריך להגיד שם, מי צריך לעשות את זה.

משה גפני: שר התשתיות, שר האוצר, מישהו.

משה גפני: צריך להגיד מי.

חיים ילין: אני אומר את זה כי ועדת הכספים מחוברת מאוד לאוצר.

מיקי רוזנטל: כן, אבל יש חילוקי דעות בתוך הממשלה.

משה גפני: תגיד עצה.

חיים ילין: אז אני אומר לך הכי פשוט שיש.

חיים ילין: שר האוצר והאוצר צריכים לבוא ולעשות את התחשיב, להבין מה המשמעות, אם נותנים למקורות או שיוצאים למכרז על הנכס הקיים למכירה לגוף פרטי.

חיים ילין: כשהדבר הזה מסתיים צריך להבין שהפרויקט הזה לא יעלה שקל למשלם המסים ולאף אחד.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי הרווחים שנמצאים שם בתוך הפרויקט הזה צריכים לכסות את ההפסדים שהיו עד עכשיו.

חיים ילין: אבל דבר אחד ברור.

חיים ילין: מדינת ישראל – כולנו, כולנו, כולנו – זקוקים ל-100 מיליון קוב מים, וכל עוד שתמשיך להיות בצורת בצפון ולא יהפכו את המוביל הארצי שיספק את הצפון ולא את הדרום, לא יהפכו את המערכת הזאת, אז אנחנו נסבול בצפון.

חיים ילין: אלא אם מעבר למדינה, שזה אתה, גם יש לך דיבור עם הקדוש-ברוך-הוא שיוריד קצת גשם לצפון.

משה גפני: זה הדבר הכי חשוב.

חיים ילין: שזה כבר דיון אחר לגמרי, שכנראה שר האוצר לא יצליח.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מרדכי מרדכי, יושב-ראש הדירקטוריון של חברת מקורות, אתה יודע להשכיל אותנו בעניין?

משה גפני: אני כל הזמן מתלבט מה אנחנו הולכים לעשות.

משה גפני: זה נראה פה משהו נורא.

משה גפני: גם אין לנו הסבר למה זה כל כך בשקט, וזה משהו נורא.

משה גפני: זה הפסד של הרבה מאוד כסף, המתקן עובד בפחות מהתפוקה שהוא צריך לעבוד, יש איחור במסירת המתקן בכלל.

משה גפני: ולא יודע, אולי אתה יודע להשכיל אותנו.

יעל כהן-פארן: וה-400 מיליון שקלים, אני סבורה שעדיין לא קיבלנו תשובה.

יעל כהן-פארן: האמירה שהייתה כאן של רשות המים שזה כספים שהיו להם פעם, אבל מה, זה כספים של הציבור - -

מיקי רוזנטל: אפשר היה להוריד בזה את מחירי המים.

יעל כהן-פארן: - - או להחזיר אותם למדינה, דיבידנד למדינה.

חיים ילין: יעל, 400 מיליון קוב זה ארבעה שקלים לקוב מים שמותפלים.

חיים ילין: אני אומר לך את זה עכשיו.

יעל כהן-פארן: אבל אין לך לא מים ולא כסף, את שניהם איבדת.

יעל כהן-פארן: זה המצב.

חיים ילין: אבל עכשיו מישהו צריך להשקיע בשביל להוציא את זה כי לא תזרקי את זה שם.

יעל כהן-פארן: אבל כבר זרקת 400 מיליון.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: פטור ממכרז יש לנכס, אין מה להתנפל.

חיים ילין: אפשר להתנפל פוליטית, לא יצא כלום מזה.

חיים ילין: לא יצא כלום מזה כי יהיה תקוע המתקן הזה, בלי 100 מיליון קוב מים כולם הפסידו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מרדכי מרדכי, בבקשה.

חיים ילין: צריך לצאת מהמכרז הזה כמה שיותר מהר.

<הלל גרוסר: מה עם תיקון 27?

חיים ילין: אמרתי, תיקון 27, מדאיג אותי שמקורות, אם עושה פרויקט כזה, איך הוא יקנה את כל המתקנים שיש בצפון.

משה גפני: חיים, תודה.

משה גפני: מרדכי, בבקשה.

משה גפני: גראזי, אתה אחריו.

משה גפני: אנחנו מחפשים את האשם ולא מצליחים - - -

<דובי אמיתי: הש"ג, הש"ג.

משה גפני: לא נגיע לש"ג.

מיקי רוזנטל: אנחנו מחפשים גם תשובות.

<דובי אמיתי: אתה תגיע לש"ג.

משה גפני: לא.

<דובי אמיתי: לשם מובילים אותך.

<דובי אמיתי: ואני מזכיר לך שאיבדת את השליטה בוועדת הכספים על מחירי המים.

<דובי אמיתי: בתיקון 27, השליטה שהייתה לך שבמשך שנים - - -

משה גפני: לוועדה.

<דובי אמיתי: הוועדה בראשותך – המדינה, זה אתה – איבדת את זה, ועכשיו - - -

משה גפני: תגיד לי, אתה החלטת עכשיו לדרוך לי על יבלות?

משה גפני: מה בדיוק עכשיו הנושא?

<דובי אמיתי: כן, כן.

<דובי אמיתי: ממש כן.

משה גפני: בבקשה, מרדכי.

<דובי אמיתי: הגעתי עד לפה לדרוך לך.

משה גפני: בסדר, יהיה בסדר.

משה גפני: נחזיר את זה.

<דובי אמיתי: אינשאללה.

משה גפני: אינשאללה.

<מרדכי מרדכי: אני לא נכנס לשאלה האם הפרויקט הזה – מה שאמר חבר הכנסת ילין – היה צריך להיות במקורות או לא צריך להיות במקורות.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: אנחנו מדברים על מה שקיים.

<מרדכי מרדכי: זה עובדה.

<מרדכי מרדכי: הפרויקט הזה, לפני כמה שנים הוחלט שמקורות תבצע אותו.

<מרדכי מרדכי: מקורות קיבלה את הזיכיון, יצאה במכרז.

<מרדכי מרדכי: בסופו של דבר אם ממקדים את הכל, יש פה איזשהו כשל הנדסי ואיחור בלוח הזמנים של הקבלן.

משה גפני: מרדכי, אני מבקש אם אפשר ללכת עכשיו לפי הסדר, אני רוצה להתכנס למשהו.

משה גפני: המדינה העבירה את זה למקורות, מקורות יצאה במכרז.

משה גפני: למה המדינה לא יצאה במכרז?

משה גפני: למה מקורות?

משה גפני: מה מקורות בעניין הזה?

משה גפני: למה אז העבירו את זה למקורות ומקורות יצאה במכרז?

משה גפני: יש לך תשובה לשאלה הזאת?

<מרדכי מרדכי: כבוד היושב-ראש, אלה תשובות שאין לי, אני לא יודע.

<מרדכי מרדכי: אני באתי למצב - - -

משה גפני: כי מקורות – נאמר פה קודם על-ידי מישהו מחברי הכנסת, נדמה לי חיים – אתם מובילים מים.

משה גפני: למה אתם הייתם צריכים להיות במכרז הזה?

<יוחאי שוחט: אנחנו מפיקים.

<יוחאי שוחט: עושים התפלה כבר 50 שנה.

<קריאות: - - -

משה גפני: היה פה דיון על זה.

יעל כהן-פארן: זה היה סוכריה לרפורמה במקורות.

משה גפני: בסדר.

חיים ילין: אם זה היה ככה, כל התפלה הייתה יוצאת ללא מכרז מהצפון עד הדרום, אתה יודע את זה יפה מאוד.

<מרדכי מרדכי: הוחלט לתת את זה למקורות.

משה גפני: רבותי, באמת, זה נראה פה כמו כוילל, לומדים בחברותות.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: שאף אחד לא יפריע, אני פשוט אוציא עכשיו.

<מרדכי מרדכי: מקורות, משקיבלה את הזיכיון יצאה במכרז.

<מרדכי מרדכי: במכרז יצאו שתי חברות – חברה ספרדית שמתמחה בנושא התפלה, יש לה המון המון מתקני התפלה בעולם, מוכחים, עובדים, חברה רצינית, יחד עם חברת מינרב, חברה מקומית שלנו בארץ, חברו ביחד לבנות את המתקן.

<מרדכי מרדכי: בסופו של דבר מה שקרה, היו שתי בעיות.

<מרדכי מרדכי: אחת, איחור בלוח זמנים, איחור מאוד משמעותי של שנתיים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: במקום 2013, ב-2015.

<מרדכי מרדכי: מסרו את זה לאחר ארבע שנים.

<מרדכי מרדכי: במקום שנתיים, אחרי ארבע שנים.

<מרדכי מרדכי: השנתיים האלה גרמו לקנסות של המדינה כלפי מקורות כי הייתה צריכה לספק את המים במועד.

<מרדכי מרדכי: זה סוג אחד של הוצאה שרובצת על מקורות ייזום.

<מרדכי מרדכי: ודבר שני, לאחר שסוף סוף מסרו את המתקן בסוף 2015, הוא עבד חודש-חודשיים בצורה סבירה ואחרי כן היה שם כשל הנדסי.

<מרדכי מרדכי: פעם אחת המתקן לא יכול היה לייצר את כמות המים, פעם שנייה גם את הכמות שהוא ייצר, הוא ייצר בצורה לא כלכלית.

<מרדכי מרדכי: כמו שנאמר, מקורות היא חברה עסקית, בסוף היא יצאה לפרויקט הזה עם איזשהו תחשיב כלכלי שהוא מודל פיננסי שהיא צריכה להרוויח.

<מרדכי מרדכי: אומנם לא הרבה, היא לא רצתה להרוויח הרבה, היא רצתה להיות בשוק הזה של ההתפלה ושמה לה איזשהו רווח נמוך לפרויקט הזה.

<מרדכי מרדכי: יש פרויקטים שאנחנו נמצאים בשיג ושיח מול הקבלנים המבצעים של כשל הנדסי, של אי עמידה במפרטים וכו'.

<מרדכי מרדכי: אל מול הקבלן יש כרגע תביעה של מקורות של 700 מיליון שקלים, כנגד תביעה נגדית שלו של 500 מיליון שקלים.

<מרדכי מרדכי: שני הנושאים האלה נמצאים בבוררות.

<מרדכי מרדכי: זה המנגנון שהוגדר בחוזה, שאם יש תביעות הדדיות זה הולך לקבלן.

<מרדכי מרדכי: יש שני סוגי בוררויות כרגע שמתקיימים.

<מרדכי מרדכי: אחד שלנו מול המדינה לגבי הקנסות, ושלנו מול הקבלן לגבי האיכות והצד ההנדסי.

<מרדכי מרדכי: כנגד הבוררויות יש לנו מהקבלן ערבות בנקאית של 200 מיליון שקלים ועוד עיכבון על עבודות שהוא עשה שלא הסכמנו לשלם את הכספים, של כ-85 מיליון שקלים, ביחד כ-300 מיליון שקלים.

<מרדכי מרדכי: מבחינת דירקטוריון מקורות אנחנו בוחנים את הדברים בצורה מאוד מאוד דקדקנית, קפדנית, עם מקסימום חשיבה לא לחשוף את מקורות להוצאה נוספת מיותרת אלא בדברים המאוד מאוד הכרחיים.

<הלל גרוסר: איפה הייתם עד עכשיו?

משה גפני: לא, לא, לא.

<מרדכי מרדכי: מבחינתנו, האופציות כפי שנאמר זה תיקון המתקן כי זה נכון פעם אחת לייצר מים; פעם שנייה, מתקן שלא יתקנו אותו, הוא יידרדר, הוא יהיה במצב הרבה יותר גרוע מאשר הוא נמצא היום.

<מרדכי מרדכי: במקביל, אנחנו מנסים למצוא גם שותף אסטרטגי.

משה גפני: מה ההצעה שלכם?

משה גפני: אתם הדירקטוריון.

משה גפני: מה ההצעה שלכם לעשות עכשיו?

<מרדכי מרדכי: במקביל, אנחנו מחפשים גם שותף אסטרטגי שיקנה את זה.

<מרדכי מרדכי: מבחינתנו, הכספים שילכו לתיקון המתקן, שמוערכים במעל 100 מיליון שקלים, זה הכספים של הערבויות, של חילוט הערבות לקבלן.

<מרדכי מרדכי: יצאה כבר פניה שלנו לבנק לחלט חלק מכספי הערבות.

<מרדכי מרדכי: מבחינת דירקטוריון מקורות, הוא לא רואה את עצמו שם כסף נוסף של מקורות לתיקון המתקן אלא לחלט את הערבויות ולהשתמש בכספי העיכבון.

<מרדכי מרדכי: מה שמקורות נותנת, היא נותנת גיבוי והיה אם תהיה איזושהי תקלה ותהיה פסיקה משפטית שמעכבת את החילוט הזה, אנחנו רוצים להשאיר את המתקן שלא יתקנו אותו, אז מקורות נותנת גיבוי, אבל המקור הכספי הוא מקור העיכבון וכספי החילוט לצורך התיקון הזה.

משה גפני: הבנתי.

<מרדכי מרדכי: מבחינת דירקטוריון מקורות, מבחינתנו שני אפיקים, מה שיבוא קודם יעבוד.

<מרדכי מרדכי: אחד זה לתקן את המתקן, או אם לפני שנהיה ערוכים לתיקון המתקן יבוא שותף אסטרטגי וירצה להיכנס כשותף, נלך לכיוון הזה.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: שאלה טכנית.

מיקי רוזנטל: יש חלון שבו אם לא מתקנים את המתקן, המתקן אובד?

מיקי רוזנטל: דהיינו, למשל, הממברנות מתייבשות או דברים מהסוג הזה.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אם ההחלטה לא נופלת באיזשהו טווח זמנים, האם המתקן יורד לאבדון?

<אהוד הלל: אני הייתי עונה לך כך.

<אהוד הלל: שמי אהוד הלל, אני מנכ"ל חברת הייזום בעשרה חודשים האחרונים.

<אהוד הלל: בעצם התבקשתי להבריא את החברה ולהתמודד עם המשבר בחברה.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: במונחים, חברת הייזום זה מי?

מיקי רוזנטל: זו חברת הבת שהקימה ואחראית על זה.

<אהוד הלל: כשנכנסתי לתפקיד אבחנתי את מצבו של המתקן, ניסיתי לבנות תוכנית על מנת להתמודד עם הבעיה.

<אהוד הלל: קודם כול, לסוגיית החלופות.

<אהוד הלל: חלופה ראשונה אומרת – אוקיי, הפסדנו.

<אהוד הלל: במגזר העסקי שממנו אני בא, ניהלתי ברקע שלי חברות במגזר הפרטי, יודעים לעצור ולהגיד: בסדר, עד כאן הפסדים, מפה כבר מישהו אחר יתמודד.

<אהוד הלל: שקלנו את החלופה הזאת.

<אהוד הלל: לחלופה הזאת יש מחיר יקר.

<אהוד הלל: הגענו למסקנה שכרגע, לפחות בנתונים שיש לנו, זו לא החלופה הנכונה.

<אהוד הלל: היא גם מעבר לזה, בכובעה של מקורות כקבוצה, לא חלופה שמותירה ייצור של מים כי המתקן יעמוד לתקופה ארוכה ויינזק.

<אהוד הלל: כפי ששאלת לגבי הממברנות, המתקן הזה לא יכול לעמוד ללא ייצור, הוא ניזוק.

מיקי רוזנטל: השאלה שלי הייתה מאוד מאוד ספציפית.

מיקי רוזנטל: האם עכשיו יש טווח זמן שאם אנחנו לא מקבלים החלטה תוך שלושה-ארבעה חודשים, כל העסק יורד לטמיון?

מיקי רוזנטל: תענה על השאלה הזאת.

מיקי רוזנטל: מה טווח הזמן הזה?

<אהוד הלל: זה בדיוק מה שאני מנסה להגיד.

<אהוד הלל: אנחנו גיבשנו פתרון כרגע עם הבנקים בשני שלבים.

<אהוד הלל: הפתרון אמר – שלושה חודשים שבהם מנצלים את הזמן הזה, א.

<אהוד הלל: לגבש תוכנית על-ידי גורם חיצוני אובייקטיבי שלא מחויב לפרויקט, הוא בעל מומחיות גבוהה מאוד מתחום ההתפלה, אין ספק בנושא.

<אהוד הלל: הוא יאבחן סקר, למרות שעשינו עבודות פנימיות שלנו, של אנשי המקצוע אבל אנחנו הולכים לגורם חיצוני, הוא יאבחן, ייתן לנו תמונת מצב מה נדרש לעשות, כמה זה יעלה, כמה זמן זה ייקח ולאיזה תוצאות נגיע, נציג את התוצאות ואז ניכנס להליך התיקון.

<אהוד הלל: הליך התיקון, אנחנו מקווים שבשלושת החודשים הקרובים נסכם עם המדינה ונסכם עם המממנים ונצא לאותו הליך תיקון.

<אהוד הלל: במקביל, כפי שאמר יושב-ראש הקבוצה, הנעתי כבר את המהלך של הכנסת השותף, כשאנחנו כבר כעת מקדמים – כפי שהיום גם דווח בחלק מכלי התקשורת – בחינה עם גופים חיצוניים שירצו להיכנס, כאשר הרעיון שסוכם עם רשות החברות הוא לא למכור כרגע במחיר כשהמתקן רק נראה קטסטרופה כי יש בו קשיים אלא להציג את התוכנית שגורם רוכש ידע מה שוויו של המתקן האמתי, מה נדרש כדי לתקן וכמה זמן זה ייקח, במטרה לקבל את התמורה הטובה ביותר לאותם כספי ציבור.

<אהוד הלל: אני רק רוצה להעיר בהערה אחת כי זהבה גלאון יצאה, אבל אם מישהו דואג פה לסוגיית כספי הציבור אז צריך לזכור כל הזמן דבר פשוט – ולי זה קל כי אין לי סנטימנטים, אני באתי בשביל להבריא את העסק הזה - יש כאן פרויקט שקבלן כשל בו.

<אהוד הלל: הקבלן הזה נתן ערבויות ונתן ביטחונות והוא צריך לשלם.

מיקי רוזנטל: כן, השאלה היא - בתיאור שתיארתם, הספרדים אשמים, מינרב אשמה, רק מקורות לא.

משה גפני: מיקי, אני רוצה לשמוע עד הסוף.

מיקי רוזנטל: אתם, אין לכם שום אחריות על מה שקרה?

<אהוד הלל: יש לי דווקא בשורה.

משה גפני: דבר אתי.

<אהוד הלל: סליחה, כבוד היושב-ראש.

<אהוד הלל: יש לי דווקא משהו להגיד לסוגיה הזאת.

משה גפני: היית באמצע משפט.

<אהוד הלל: נשאלתי לגבי הנזק לכספי הציבור.

<אהוד הלל: אני חושב, לפחות בהבנה של כל הגורמים שיושבים סביבנו - -

משה גפני: בסדר, את זה הבנו, אבל היית באמצע ההמשך.

<אהוד הלל: - - שזו הדרך.

<אהוד הלל: אבל לסוגיה של תשלום, חברת הייזום עברה כזאת תוכנית הבראה – אני מסיים בימים האלה – שאי-אפשר להגיד שלא שילמו את המחיר.

<אהוד הלל: כשנכנסתי לחברה הזאת לא הייתה לי למעשה הנהלה.

<אהוד הלל: שלושה סמנכ"לים, כל הגף של ההנדסה, כל מי שיש לו איזושהי יד ורגל מהעבר – אגב, חלקם יכול להיות שבכלל לא אשמים ולא רלוונטיים – אז להגיד שאין פה אחריות, אני חושב שהאמירה לא נכונה, ואני גם בוודאי לא אומר בשום מקום שאנחנו לא.

<אהוד הלל: בהחלט ייתכן שצריך לבדוק את זה, והאמת היא שהמגמה היא בכלל כן לבדוק את זה גם פנימית אצלנו.

משה גפני: מה האחריות?

חיים ילין: יש משהו שאתם מתעלמים.

משה גפני: מה האחריות?

<אהוד הלל: אני לא ניהלתי ועדת חקירה, אני לא רוצה לענות - - -

מיקי רוזנטל: גפני, הם לא יכולים להגיד כי הם בבוררות.

חיים ילין: אני אשאל אותך שאלה.

חיים ילין: הרי עשיתם תחשיב כלכלי.

מיקי רוזנטל: כל דבר שהם יגידו עכשיו, ישמש נגדם בבוררות.

מיקי רוזנטל: הרי זה ברור לך.

חיים ילין: ברור לחלוטין שלא הלכתם להתאבדות, הלכתם לתחשיב כלכלי.

חיים ילין: מה התשואה שאתם ציפיתם למצוא בפרויקט הזה?

חיים ילין: התשואה הזאת, אתם צריכים לוותר עליה, לא יעזור לכם שום דבר, להחזיר אותה לפרויקט או למכור אותה.

חיים ילין: משהו אתם צריכים לעשות.

<אהוד הלל: אנחנו לגמרי מסכימים.

<יוחאי שוחט: זה מה שאנחנו עושים.

<אהוד הלל: מה שאנחנו רוצים לעשות זה בדיוק מה שאתה אומר.

<אהוד הלל: רק אנחנו אומרים, דקה אחת לפני שאנחנו נמכור את זה באובדן כספי ציבור אדיר, בואו נראה איך ממצים מהפרויקט הזה כדי שלא יהפוך לאיזה פיל לבן, נראה איך מתקנים אותו, ממקסמים את מה שניתן, ואז נמכור את זה כדי שהציבור יקבל - - -

משה גפני: טוב.

מיקי רוזנטל: אז רק לסכם את מה שאמרת.

מיקי רוזנטל: הלוז הוא שהוועדה או המומחים החיצוניים צריכים לתת לכם המלצה בתוך כמה זמן?

<יוחאי שוחט: חודשיים.

מיקי רוזנטל: חודשיים.

מיקי רוזנטל: ואתה אומר שאם לא יעשו כלום עוד שלושה-ארבעה חודשים, המתקן בכל מקרה ירד לטמיון או לפחות יהיה לו נזק יותר גדול.

משה גפני: אם הוא לא יטופל.

<אהוד הלל: אני רק אומר שכרגע הוא מייצר.

<אהוד הלל: הוא לא מייצר בצורה כלכלית, ולכן אנחנו לא מעוניינים להמשיך להפעיל אותו בצורה הזאת כי כל יום שאנחנו ממשיכים לייצר - -

מיקי רוזנטל: זה הפסד.

<אהוד הלל: - - אנחנו מספקים למדינה מים בכל יכולתנו, אבל מפסידים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משה גראזי, המנהל בפועל של רשות המים.

<משה גראזי: תודה, היושב-ראש, אני אתייחס לכמה סוגיות שעלו.

<משה גראזי: חשוב להגיד שאין פה פתרון קסם.

<משה גראזי: זה סיפור מאוד מאוד מורכב.

משה גפני: אגב, למסקנה הזאת הגענו כבר לפני - - -

<משה גראזי: אני לא הייתי בפתיחה, אז אני מתנצל.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: אז אין פתרון קסם.

משה גפני: זה בסדר.

יואב בן צור: בהרבה נושאים אין פתרון קסם.

משה גפני: בזה ודאי.

<משה גראזי: יש גם תהליך של בוררות, אז חלק מהדברים בטח נשמרים.

<משה גראזי: בכל מקרה, אני אומר כמה דברים לדברים שעלו.

<משה גראזי: אחד, יש כמה חלופות כמובן לפתרון.

<משה גראזי: בסוף, מי שמוסמך לקבל את ההחלטות זה הדירקטוריון של חברת מקורות, למדינה יש עמדה בקשר למה שצריך לעשות.

<משה גראזי: מה שאנחנו סבורים באופן קטגורי ברשות המים, שאין מקום להזרים עוד כסף לפרויקט הזה אלא אם כן באופן ודאי יש כניסה של המממנים ושימוש בכספי ערבויות שלטענת מקורות אפשר להשתמש לשיקום של המתקן.

<משה גראזי: צריך לזכור שכל יום שהמתקן לא עובד, הוא גם מידרדר מבחינה הנדסית וגם יוצר קשיים מבחינת ניהול משק המים.

משה גפני: זה נאמר.

ג'מאל זחאלקה: זה מלכוד.

<משה גראזי: וזה בעצם המלכוד.

<משה גראזי: עם זאת, ברשות המים, לגבי התפעול של משק המים שעלה גם במכתבים שהעבירו ליושב-ראש לקדם את הדיון המהיר, אנחנו נערכים בכמה מישורים.

<משה גראזי: גם של שימוש בבנק מים שיש מול חברות ההתפלה, גם הגברה של קידוחים.

<משה גראזי: אנחנו לא רואים בעיה של אספקת מים בשנה הזאת וכנראה גם לא בשנה הבאה, בתקווה שהמתקן הזה ישוקם במהלך החודשים הקרובים.

משה גפני: איך אנחנו יכולים להיות בטוחים - שזה הנושא שלך – שכסף שילך פה, שיגיעו למסקנה שהפסידו כסף, צריך להוסיף כסף כדי שמתקן לא ייפול, לא ילך על חשבון החקלאים או לא ילך על חשבון הצרכנים בכלל?

משה גפני: איך אנחנו יכולים להיות בטוחים בזה?

משה גפני: זה אתה.

<משה גראזי: זה לא אנחנו.

משה גפני: אלא מי זה?

<דובי אמיתי: הש"ג.

אבשלום וילן: לא, זה המשק הסגור.

משה גפני: בדיון הזה אני מבקש להפסיק להגיד את המילה ש"ג.

אבשלום וילן: גפני, אם תפתח את החלטת הממשלה על משק סגור אז לא יקרה.

אבשלום וילן: כרגע, תמיד בסוף זה ילך לצרכנים ולחקלאים, ולתעשייה.

אבשלום וילן: זאת האמת, עשר שנים אתם לא מצליחים - - -

ג'מאל זחאלקה: הציבור ישלם.

<משה גראזי: אני אנסה לענות.

משה גפני: לא, אל תנסה.

משה גפני: תענה.

משה גפני: תגיד האם אני אצטרך לשלם את זה כצרכן או שדובי יצטרך לשלם את זה כחקלאי, תגיד מי.

אבשלום וילן: שניכם ביחד, זה המצב.

<דובי אמיתי: אני בטוח שגפני לא ישלם, רק אני אשלם.

משה גפני: אני חושב שזה יהיה ההיפך.

משה גפני: לא חשוב, בסדר.

<משה גראזי: אני אומר, כיוון שחלק מהחלופות – כפי שאמר יושב-ראש הדירקטוריון של מקורות – זה רכישה של המתקן על-ידי חברות אחרות וחלק זה הסדר מול הבנקים, אז עד שלא תהיה תוכנית עסקית אני לא יודע להגיד.

<משה גראזי: כלומר, אני לא יודע להגיד אם יש כסף שצריך להביא או איפשהו זה יתגלגל לצרכן.

<משה גראזי: נכון לעכשיו, אנחנו לא רואים את האירוע הזה מתגלגל על התעריף.

משה גפני: טוב.

<משה גראזי: אני רוצה להתייחס לעוד משהו שהוא חשוב, שהעלה חבר הכנסת ילין בהקשר של תיקון 27 וההשפעות.

<משה גראזי: למעט סמיכות הזמנים המצערת של האירוע של המתקן ויישום של תיקון 27 אחרי שעבר חוק המים בוועדת הפנים, אנחנו לא רואים קשר.

אבשלום וילן: ודאי שיש קשר.

אבשלום וילן: הלאמתם את כל האגודות הפרטיות, אין תחרות, והצרכנים משלמים.

משה גפני: אבו, אני לא מסכים.

אבשלום וילן: לפרוטוקול, שיגידו את האמת.

אבשלום וילן: הוא אומר שאין קשר, אני אומר חד וחלק יש קשר, ועוד איך.

אבשלום וילן: המדינה יורה לעצמה - - -

משה גפני: אבל אסור להפריע באמצע.

משה גפני: אתה רוצה, אני אתן לך לדבר.

אבשלום וילן: יש לי זכויות עבר.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: בבקשה, תשלים את המשפט.

<משה גראזי: אנחנו נאמר רק את האמת.

<משה גראזי: חבר הכנסת ילין ביקש בחוק להוסיף אופציית רכישה של מתקנים של מפיקים וספקים פרטיים, זה הוטמע בתוך חוק המים.

<משה גראזי: אני מניח שאבו מכיר את זה ובטח אנשי המקצוע.

<משה גראזי: אנחנו יצאנו לשימוע, חזרנו מהשימוע, נקבעו הכללים ובמסגרת הכללים הוגדרו נורמות למפיקים וספקים, אלה נורמות שלטעמנו מאפשרות למפיקים ולספקים להמשיך להתקיים, ולהתקיים ברווחה ובצורה סבירה פלוס.

<הלל גרוסר: אתה מספר "בובע מייסעס".

משה גפני: לא מדברים פה ביידיש.

<קריאות: - - -

<משה גראזי: אני מציע לאנשי המקצוע שנמצאים פה גם להסתכל על מה שיצא לשימוע ומה חזר משימוע ונקבע בכללים.

<משה גראזי: יש פה גם נציג של משרד החקלאות ויש פה אנשי מקצוע מטעם ההתאחדות וחברים אחרים שמכירים את זה טוב, כדאי קודם לקרוא את הכללים ואחרי כן לדבר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משרד האוצר, על שני חלקיו, מה אתם מציעים לעשות?

משה גפני: קודם אגף תקציבים ואחרי כן החשב הכללי.

זהבה גלאון: מה הצפי לישיבה, דרך אגב?

משה גפני: עוד רבע שעה.

משה גפני: למה?

זהבה גלאון: כי הישיבה שלי אצלך הייתה אמורה להתחיל ב-10:30.

זהבה גלאון: יש לנו ישיבה אצלך ב-10:30, לפני שעה, בנושא אחר.

משה גפני: הזמנים בוועדת כספים לא רלוונטיים.

משה גפני: אגף התקציבים, בבקשה.

<רעיה עדני: רעיה עדני, רפרנטית מים, אגף תקציבים.

<רעיה עדני: החלפתי את עדי חכמון.

<רעיה עדני: שאלת את עדי חכמון פעם שעברה, אז אני מעדכנת.

משה גפני: ברוכה הבאה.

משה גפני: בבקשה.

<רעיה עדני: אנחנו נמצאים במגעים עם חברת מקורות ועם הגופים הממשלתיים האחרים שעוסקים בנושא, אנחנו ערים לבעיה.

<רעיה עדני: אני רק מזכירה שעמדתו של משרד האוצר על סך חלקיו בעת נתינת פטור ממכרז לחברת מקורות הייתה לא לתת את הפטור ממכרז.

משה גפני: לא לתת?

<רעיה עדני: עמדת הגורמים המקצועיים לא התקבלה, והממשלה החליטה אחרת.

משה גפני: למה לא רציתם שיהיה פטור ממכרז?

<רעיה עדני: אנחנו חשבנו שזה נכון יותר ללכת על המודל שכבר הצליח בארבעת מתקני ההתפלה האחרים, שבו חברה פרטית היא זאת - -

יצחק וקנין: דרך אגב, זה המתקן היחידי שנכשלנו בו.

<רעיה עדני: - - שמתמודדת.

<רעיה עדני: דעתנו המקצועית לא התקבלה, והממשלה החליטה את מה שהיא חשבה שנכון לעשות.

משה גפני: את מדברת על 2011.

<רעיה עדני: 2007 לדעתי הייתה החלטת הממשלה.

<קריאה: 2008.

מיקי רוזנטל: ב-2011 זה יצא לדרך.

אבשלום וילן: 2009.

משה גפני: מה אתם מציעים לעשות עכשיו?

משה גפני: זה שאתם צדיקים גמורים, אין בכלל ספק ליד השולחן הזה, חוץ מפה ושם חריגות - -

<רעיה עדני: בגלל זה אני מזכירה.

משה גפני: - - אבל מה אתם מציעים לעשות עכשיו?

<רעיה עדני: כמו שמנהל רשות המים אמר, המצב פה הוא לא פשוט, אנחנו רוצים לנסות ולמזער את הנזקים בצורה שגם תפגע כמה שפחות במשק המים וגם תפגע כמה שפחות בכיס, בין אם זה כיס של הצרכן הישראלי ובין אם זה בכיס של מקורות שהיא בסוף חברה ששייכת למדינה.

<רעיה עדני: אנחנו בוחנים את כל האופציות ונמצאים פה בנקודה שבה הבנקים הם אלה שצריכים, בין השאר, להירתם.

<רעיה עדני: מקורות נמצאת במשא ומתן אינטנסיבי גם עם הבנקים, ואנחנו מקווים שפתרון מוסכם שנביא כולנו יפתור לטווח הקצר ויותר לטווח הארוך.

מיקי רוזנטל: גברתי, האם אתם מנהלים בדיקה עצמאית משלכם או מסתמכים רק על הנתונים שמקורות מוסרים לכם לגבי מצב המתקן?

<רעיה עדני: אני אתן להילה גיל, שהיא יושבת-ראש מינהלת ההתפלה כי היא הגורם המקצועי שאחראי לעקוב אחרי זה, לענות.

מיקי רוזנטל: את מבינה שיש פה הרבה מאוד אינטרסים.

<רעיה עדני: אני מבינה.

<רעיה עדני: אם היושב-ראש רוצה.

משה גפני: שאל חבר הכנסת רוזנטל ואני מצטרף לשאלה הזאת, האם משרד האוצר בעקבות עמדתו הידועה, שעכשיו היא כבר ידועה, האם אתם בודקים – אתם, משרד האוצר, כמו שאתם יודעים לבדוק בדברים אחרים – האם אתם בודקים מה קרה ומה הולך להיות.

משה גפני: האם לכם יש בדיקה עצמאית?

משה גפני: לכם, למשרד האוצר.

<רעיה עדני: אנחנו חברים ביחד עם אגף החשב הכללי ורשות המים במינהלת ההתפלה, שאחראית על מעקב שוטף ובקרה של כל מתקני ההתפלה בישראל, וכחלק מזה יש לנו יועצים טכניים, הנדסיים וכלכליים שעושים את הבדיקות באופן שוטף, וכמובן שבודקים יום-יום את מתקן ההתפלה.

משה גפני: זאת אומרת, אין בדיקה עצמאית של משרד האוצר בעניין הזה, מה שמעלה ספקות לגבי - - -

מיקי רוזנטל: זאת הייתה שאלתי, האם אתם בודקים באופן עצמאי.

<רעיה עדני: יש בדיקה - - -

משה גפני: אני לא יודע הרבה שפות אבל עברית אני יודע טוב.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בבקשה, מה התפקיד שלך?

<הילה גיל: אני מנהלת אגף התפלה ויושב-ראש מינהלת ההתפלה.

משה גפני: ואת קשורה לאיזה משרד?

<הילה גיל: אני עובדת ברשות המים כמנהלת אגף התפלה ובמסגרת מינהלת ההתפלה אני יושב-ראש מינהלת ההתפלה.

משה גפני: ויש איזה חקירה, איזו בדיקה שנעשית על-ידכם?

<הילה גיל: מינהלת ההתפלה עוקבת אחרי הפרויקט הזה - -

משה גפני: כל יום.

<הילה גיל: - - כבר שנים.

משה גפני: כל הכבוד לכם.

משה גפני: אני לא יודע איך אומרים את זה ביידיש אבל כל הכבוד.

<הילה גיל: מינהלת ההתפלה - -

משה גפני: עושה עבודה טובה.

<הילה גיל: - - עושה עבודה מצוינת והתריעה חזור והתרע על כך שהפרויקט מעוכב.

<הילה גיל: חברת מקורות הגיעה אלינו כבר לפני שנתיים עם תוכנית לתקן את המתקן, ולצערנו לא עמדה בתוכנית הזאת.

<הילה גיל: אנחנו עוקבים כל יום, שעה-שעה.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: השאלה שלי הייתה אחרת.

משה גפני: היא לא הייתה אחרת, היא הייתה שאלה מאוד ברורה.

מיקי רוזנטל: כן.

משה גפני: והתשובה היא שלילית.

מיקי רוזנטל: כמו שאתה אומר, אתה מבין עברית ואני יודע לשאול שאלות.

מיקי רוזנטל: ביחד אנחנו - - -

משה גפני: בבקשה, תשאל.

משה גפני: בסדר, התשובה היא שלא, לא בדקו.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אין לכם בדיקה עצמאית - -

משה גפני: לא.

מיקי רוזנטל: - - שאיננה מסתמכת על הנתונים שמקורות מוסרים לכם לגבי המתקן.

משה גפני: יש מינהל ההתפלה.

משה גפני: מיקי, בשביל מה למדנו שנינו בישיבה בלי ליבה?

מיקי רוזנטל: נכון, אתה צודק.

משה גפני: כדי להבין את התשובה.

<הילה גיל: אבל יש לנו בהחלט הערכות של יועצים טכניים מאוד מפורטות, שהן לא רחוקות מה - - -

מיקי רוזנטל: בקיצור, אתם לא מקיימים בדיקה עצמאית.

משה גפני: אין, אין בדיקה עצמאית.

מיקי רוזנטל: זה לא נורא להגיד את זה.

מיקי רוזנטל: חשוב להגיד את האמת.

משה גפני: מה הדיון הזה.

<הילה גיל: אמרתי, אנחנו לא מקיימים בדיקה עצמאית.

משה גפני: אגף החשב הכללי, בבקשה.

זהבה גלאון: אז מי יקבע בדיקה עצמאית?

מיקי רוזנטל: מקורות בודקת את עצמה.

משה גפני: לא, אין בדיקה עצמאית.

משה גפני: יש בדיקה של מקורות.

מיקי רוזנטל: מקורות בודקת את עצמה.

זהבה גלאון: אני הבנתי, אבל השאלה אם ועדת הכספים יכולה - - -

<קריאות: - - -

זהבה גלאון: אני רק רוצה להציע לך להמליץ על - - -

משה גפני: רגע, נסכם אז אני אבקש הצעות.

מיקי רוזנטל: אני שואל אותך עכשיו עוד שאלה אחת, ברשותך אדוני.

מיקי רוזנטל: מקורות לקחו את IDE, לא מכחישים את זה, שהם חברה לכאורה מתחרה או פוטנציאלית לקנות את המתקן, והאם זה לא נראה לך בעייתי שהחברה שיכולה פוטנציאלית לקנות את המתקן היא זאת שגם ממליצה למקורות מה לעשות או בודקת את המצב.

מיקי רוזנטל: זה לא נראה לך בעייתי?

<הילה גיל: חברת IDE, באופן עקרוני לא בטוח שהיא בכלל יכולה להתמודד, יש לנו עניינים של ריכוזיות וכו', והיא מחזיקה בשלושה מתקנים.

<הילה גיל: לכן, זה לא כזה ברור מאליו שהיא באמת יכולה להתחרות.

<הילה גיל: כרגע לפחות היא לא יכולה.

<הילה גיל: נבחן רק האפשרות שלה כרגע לבחון את המתקן.

<הילה גיל: אנחנו נבקש וביקשנו את תכולת העבודה, מה תכולת העבודה ש-IDE אמורים לעשות, אנחנו נבחן את זה ונראה אם זה בהחלט מקיף את כל הנושאים.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: אנחנו מעבר לזמן.

משה גפני: נציג החשב הכללי, בבקשה.

<יצחק מרמלשטיין: איציק מרמלשטיין, רכז אנרגיה ומים בחשב הכללי.

<יצחק מרמלשטיין: כמו שבאמת נאמר פה, ההחלטה לתת את הפרויקט למקורות הייתה החלטת ממשלה.

<יצחק מרמלשטיין: בסוף, אנחנו, עם כל ההתרעות שהתרענו לאורך הדרך, לא מחליפים לא את החברה, לא את נושאי המשרה בה ולא את הדירקטוריון.

<יצחק מרמלשטיין: והיו המון התרעות, גם מכתב של החשבת הכללית וגם של מנהלת התפלה שאמרו – שימו לב לאן אתם הולכים, שימו לב שיש בעיות – ומקורות קיבלה את ההחלטות שלה.

<יצחק מרמלשטיין: זה עבר, השאלה היא איך מתקדמים קדימה.

<יצחק מרמלשטיין: אנחנו חושבים שיש פה שתי סוגיות מרכזיות.

<יצחק מרמלשטיין: אחת, איך אנחנו מבטיחים שבסוף יש אחד מתקן עובד; סוגיה שנייה, מי משלם על זה.

<יצחק מרמלשטיין: כי קודם כול בסוף יצאנו לפרויקט שאנחנו רוצים מתקן כי אנחנו צריכים את המים, אחרת לא היינו יוצאים.

<יצחק מרמלשטיין: השאלה היא קודם כול איך מגיעים למתקן עובד, ואז כמה זה עולה.

<יצחק מרמלשטיין: השאלה הראשונה של איך מגיעים למתקן עובד זה באמת הסוגיה של הבדיקה ולכן מקורות עכשיו דיווחה ואומרת שהיא לוקחת בודק חיצוני שיבוא ויגיד.

<יצחק מרמלשטיין: הבודק הזה צריך בסוף לתת עבודה ולהגיד – עולה לתקן את המתקן הזה 200, 300, כך ואחרת.

<יצחק מרמלשטיין: נדע מה המספר ומסביבו אנחנו ננסה להתכנס להסכמה עם כל הגורמים.

<יצחק מרמלשטיין: אין ספק שגם המממנים צריכים לתת פה את חלקם, וגם אם אפשר להגיע לערבויות של הקבלן ומחלטים אותן, אז ודאי, ובלי להיכנס פה, מקורות והקבלן יש ביניהם ריב ולא אני אכריע.

<יצחק מרמלשטיין: יכריע הבורר מי היה אשם בבעיות של המתקן, אבל אנחנו באמת עכשיו מבחינתנו כרגע רוצים לראות מה התוכנית של התיקון, כמה היא עולה ואז לחלק אותה בין הגורמים באופן שבאמת יתגלגל כמה שפחות על הצרכן.

משה גפני: טוב.

משה גפני: הרגשה רעה יש לי, משום מה.

משה גפני: זה נראה כאילו אתה שואל כל הזמן שאלות, ואנחנו צריכים לתת את התשובות.

משה גפני: אתם הייתם צריכים לשאול את השאלות האלה ב-2015, לשאול את השאלות ולקבל תשובות, אחרת לעשות – טוב, לא יודע, זה נראה כאילו אתם מהאו"ם.

יצחק וקנין: דרך אגב, הם שאלו את השאלות.

יצחק וקנין: לא היו להם תשובות לשאלות.

יצחק וקנין: ואני אומר לך משהו, המתקן הזה לא יעבוד.

מיקי רוזנטל: יש סכנה כזאת.

מיקי רוזנטל: לא בטוח, אבל יש סכנה כמו שהסברתי פה.

משה גפני: אבל אי-אפשר לקחת את זה על עצמנו.

מיקי רוזנטל: תקשיב, אדוני.

מיקי רוזנטל: ההגבלה, בוא נציג את ההגבלה שכולם מבינים אותה.

מיקי רוזנטל: זה כמו שהיו אומרים – פישמן נקלע לקשיים, בוא ניתן לו לבדוק, הוא יגיד לנו מה הנתונים.

משה גפני: כן, הבנתי.

מיקי רוזנטל: מה זה הדבר הזה?

מיקי רוזנטל: איפה המדינה?

מיקי רוזנטל: סליחה, אתם המפקחים.

משה גפני: דובי אמיתי, בבקשה.

<דובי אמיתי: אני אומר שני משפטים קצרים.

משה גפני: בקצרה, אני רוצה לסכם.

<דובי אמיתי: אני אעשה את זה הכי קצר ואחרי כן אני אשמח אם מי שהיה מנהל מרחב במקורות, רפי נוי, יאמר כמה דברים.

<דובי אמיתי: מה שמזהים פה, ואנחנו החקלאים ידענו את זה כבר לפני שלוש שנים, את אותה כתובת על הקיר, ואנשים מצוינים – אני מכיר חלקם באופן אישי במקורות – במבחן התוצאה זה נכשל, ומזה אנחנו מוטרדים.

<דובי אמיתי: אנחנו מוטרדים כי הפרס על המצוינות של מקורות הם קיבלו עכשיו בתיקון 27, שהם הולכים לנהל את כל מערך המים החקלאי במדינת ישראל, כשאני אלחץ לך שוב על היבלת, ששחררת את היכולת שלך לפקח על מחירי המים, וזו הייתה טעות ונצטרך לראות איך מתקנים אותה.

משה גפני: תחזור על זה מיליון פעם, זה לא יעזור שום דבר.

משה גפני: טעות, הפירוש הוא שאני הולך בעיניים פקוחות ואני אומר, אני מוותר על הפיקוח של ועדת הכספים, נותן את זה למישהו אחר, אז תבוא אלי בטענות.

משה גפני: נלחמתי נגד זה, היה פה רוב נגד, ואנשים טעו.

משה גפני: לא אני.

משה גפני: אני נלחמתי על זה.

משה גפני: לא חשוב.

<דובי אמיתי: אז זה הזמן.

משה גפני: זה הזמן מה?

<דובי אמיתי: לתקן את זה ולהחזיר - - -

משה גפני: להחזיר עטרה ליושנה.

<דובי אמיתי: לא.

<דובי אמיתי: להחזיר את הפיקוח הממשלתי על מחירי המים, ואז לא נשאיר את מחירי המים אצל הפקידים, שהם גם אנשים טובים, אלא משאירים אותם פה בירושלים כי זו המדינה שלי, ועליהם אני סומך.

<דובי אמיתי: זה אחד.

משה גפני: טוב.

<דובי אמיתי: שתיים, אני אומר לך פה, כבוד היושב-ראש, הגיעו מהגליל לאחר החלטה ביום ראשון מגדלים של 28,000 דונם, שהחליטו לאור מה ששמעתי פה – לאור מה ששמעתי מאנשי מקורות – ופעם ראשונה אולי שאני מסכים עם אנשי האוצר, שהם ראו את מה שאנחנו ראינו והם הזהירו מה שאנחנו מזהירים אתכם כל הזמן.

<דובי אמיתי: ודוח רשם החברות מ-2015 קבע בדיוק מי זה מקורות, והדוחות האחרונים קבעו מי זה מקורות, וחבר הכנסת וקנין צודק – המתקן הזה לא יקום על הרגליים אלא אם כן יתנו אותו למגזר הפרטי ויביאו משקיע פרטי שינהל אותו.

משה גפני: טוב.

<דובי אמיתי: הם לא בנויים לעשות את זה, ומי שהולך לשלם את המחיר – ואתה תצטרך לעזור לנו, אין לך ברירה, אני לא אוותר לך – מי שישלם את המחיר זה אנחנו החקלאים.

<דובי אמיתי: כבר עכשיו מייבשים 28,000 דונם בגליל.

<דובי אמיתי: יצא מכתב של ארבעה ראשי רשויות אזוריות לראש הממשלה עם העתק אליך, שהפסיקו לעבד לאור ההתנהלות הזאת.

<דובי אמיתי: ואנחנו פה צוחקים, אבל אני אומר לך, תבוא לגליל - - -

משה גפני: מה שאתה אומר נכון, לא קשור לזה.

<דובי אמיתי: זה קשור.

<דובי אמיתי: זה קשור בסוף.

משה גפני: טוב.

משה גפני: תודה.

<דובי אמיתי: בבקשה, רפי.

משה גפני: לא.

משה גפני: התחלת לתת.

משה גפני: השולחן הוא הפוך, פה היושב-ראש, לא שם.

משה גפני: רפי נוי.

<דובי אמיתי: אתה רואה, אתה אתי בסוף.

משה גפני: כן, בסדר, רק מי נותן את הסמכות.

<דובי אמיתי: רק אתה.

<דובי אמיתי: רק אתה.

<רפי נוי: כבוד היושב-ראש, אני מאוד מעריך, אני חושב שהיכולת של ועדת הכספים לעקוב אחרי דבר כזה, לא רק שהיא בלתי אפשרית אלא שמדינת ישראל קבעה איזושהי היררכיה ניהולית על כל הדברים האלה.

<רפי נוי: מי שאמור לפקח על חברת מקורות בראש וראשונה, ברמה הראשונה, זה רשות המים, מעליהם יש את משרד התשתיות שהוא גם אנרגיה והמים, ומעליהם משרד האוצר.

<רפי נוי: כל שלושת הגופים האלה, לא רק שכשלו בפיקוח אלא הם היו שותפים להסתרה של מה שקורה כי שנתיים לפני שהתפרסם בעיתונות מה שאנחנו דנים פה, הם כבר ידעו בדיוק לאן זה הולך.

משה גפני: טוב.

משה גפני: מה אתה מציע?

<רפי נוי: מה שאני מציע זה להקים ועדה פרלמנטרית באמת, קודם כול שתבדוק את שיטת הפיקוח, איך חברה כזאת מגיעה למשבר כזה חמור, וכל מה שהציגו לך שזה תקלה הנדסית והכול, קל מאוד לזרוק את זה על המהנדסים.

<רפי נוי: זה לא תקלה הנדסית, זה תקלה ניהולית אסטרטגית, איך מתקן כזה שהוא חלק מאוד גדול ממערך ההתפלה שצריך להגיע עד 2023 ל-750 מיליון קוב מותפלים, לא יגיע לשם.

<רפי נוי: והדבר השני הוא איך אחר כך ברמה המידית לא הופכים את כל החקלאים במדינת ישראל למי שאמורים לשלם על התקלה הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: אני רק אעיר הערה לדובי לגבי הנושא של הוצאת הפיקוח מוועדת הכספים.

יצחק וקנין: מי שאשם בזה זה החקלאים.

משה גפני: לא.

יצחק וקנין: ושר החקלאות שעמד באותה תקופה, הוא אשם.

יצחק וקנין: הם קיבלו את הכסף, האוצר נתן להם כסף, הסכימו להוציא את זה מאתנו ולתת את זה, הרי אנחנו התנגדנו למהלך הזה - -

משה גפני: נכון.

יצחק וקנין: - - במשך כל השנים.

יצחק וקנין: רצינו שזה יהיה פה והפיקוח - - -

משה גפני: בהצבעה הצבעתי נגד.

מיקי רוזנטל: יש דברים שאפשר לתקן אותם.

יצחק וקנין: כן, הצבענו נגד.

יצחק וקנין: לצערי הרב, אני אומר לך, החקלאים אשמים בזה.

יצחק וקנין: לא החקלאים.

יצחק וקנין: ראשי אלה שהובילו את החקלאות באותה תקופה, וחלקם נמצאים פה – אני לא רוצה להגיד את השמות – אז שאף אחד לא יספר סיפורים.

יצחק וקנין: דבר שני, לגבי המתקן הזה.

יצחק וקנין: אני מודיע לך, המתקן הזה לא יעבוד כיוון שיש פה פשלות כאלה גדולות, שמקורות מכירה אותן.

יצחק וקנין: וצר לי מאוד, דווקא בתקופה האחרונה נתנו למקורות נתח גדול מאוד, כמו שאמר דובי אמיתי, לטפל בכל המים.

יצחק וקנין: אנחנו נמצאים פה באחד הרגעים שצריכים לשים את הדברים על השולחן.

יצחק וקנין: יש פה כישלון גדול מאוד בכל התהליך, ולצערי הרב זה לוקח אותנו למקום שצריכים לקבל החלטות.

יצחק וקנין: מי יקבל את ההחלטות האלה?

יצחק וקנין: רק האוצר מסוגל לקבל את ההחלטות כיוון שרשות המים, כגורם מפקח על מקורות, ושלא תלך הצידה, לא עושה את התפקיד שלה גם בקטע הזה, לצערי הרב.

יצחק וקנין: גם מה שנאמר פה שהיו כאלה דברים ונאמרו דברים, הם לא נאמרו במלוא החומרה שלהם.

יצחק וקנין: ולכן אנחנו נמצאים במצב שהוא בלתי הפיך, אני לא יודע אם אפשר להשמיש את כל המתקן הזה, אני לא יודע, אם לא להשקיע פי שניים כסף כדי להשמיש אותו.

יצחק וקנין: דבר שלישי והוא החשוב ביותר.

יצחק וקנין: אני רוצה לומר פה משהו.

יצחק וקנין: לגבי הנושא שהעלה דובי אמיתי, ואנחנו במשאים ומתנים, ואם זה לא ייגמר אני מודיע, תהיה פה בעיה רצינית – אני אומר את זה לך רעיה ולאוצר ולכל החבר'ה – אם לא ייגמר נושא אדמות הכבול, אתם תקבלו מאתנו פה כזאת בומבה על הראש שאתם לא תשכחו אותנו הרבה זמן.

יצחק וקנין: אני אומר את זה גם לרשות המים, שלא יחשוב אף אחד בתקופה הזאת להעלות את המחירים.

יצחק וקנין: חד וחלק אני אומר את זה.

יצחק וקנין: זה לא הזמן, זה לא בהסכם וגם לגבי הנושא של אדמות הכבול לגמור את הסיפור הזה.

יצחק וקנין: אם לא תגמרו אותו תהיה לכם בעיה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבו, בבקשה.

<משה גראזי: אני רק רוצה להגיד שרשות המים רוכשת מים במקרה הזה.

<משה גראזי: זה הצד של רשות המים בפרויקט.

אבשלום וילן: אני מציע לך, הדרך היחידה לטפל בסוגיה הזאת בדרך ועדת חקירה פרלמנטרית, ואני אומר את זה לא במקרה.

אבשלום וילן: רשות המים נולדה לאחר ועדת חקירה פרלמנטרית שהוקמה בתחילת שנות האלפיים, בדקה את כל הנושא ועשו אחרי כן הממשלה את כל הרפורמה הגדולה.

אבשלום וילן: מה שקורה פה, הולכים פה אחורה וזה כשל מבני שהיה צפוי מראש.

אבשלום וילן: ברגע שהמדינה החליטה, בהובלת האוצר, שמשק המים הוא משק סגור, כולל כל ההשקעות, ומי שמשלם את זה זה הצרכנים, מי זה הצרכנים?

אבשלום וילן: תעשיינים שהם קטנים, הביתיים שהם גדולים והחקלאים שהם גדולים.

אבשלום וילן: ואז חברת מקורות נהנית מהגנה בלתי מוגבלת של מונופול לכל דבר.

אבשלום וילן: ועכשיו חטא על פשע, מובילי תיקון 27, משרד התשתיות והאוצר לא הבינו מה הם עושים למערכת הזאת והעצימו את כוחם.

אבשלום וילן: לכן, אדוני היושב-ראש, אתה זה המדינה, אתה זה השעון, אני מביט בך – אדוני היושב-ראש, בלי שהנקודה הזאת תטופל, שהמערכת הזאת תיפתח, כי גם תיקון 27 שעבר ואני יודע שעכשיו אתה לא יכול לשנות את זה, אבל המשמעות היא לא הפיקוח פה.

אבשלום וילן: המשמעות, שאין שום תחרות במשק המים ואין שום אינסנטיב לכן להתייעל.

אבשלום וילן: ולכן אין ברירה אלא להקים ועדת חקירה פרלמנטרית שתכריח את הממשלה לפתוח את כל סיפור המשק הסגור וזה לא במקרה ששלושה יזמים הצליחו, ומקורות שקיבלה – אני לא רוצה להלאות אותך בהיסטוריה – למה מקורות קיבלה את המתקן הרביעי?

אבשלום וילן: אתה יודע למה?

אבשלום וילן: בדיוק כמו שעבר 27.

אבשלום וילן: הכול מתחיל ונגמר בפוליטיקה.

אבשלום וילן: חבל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה, משפט, אני מסיים את הדיון.

<איתן ישראלי: שמי איתן ישראלי, אני נציג מגדלי גד"ש ואמנת הכבול שחבר הכנסת וקנין דיבר עליה.

<איתן ישראלי: אמנת הכבול היא תוצאה של החלטה של ממשלת ישראל, משרד הפנים, משרד התיירות, משרד החקלאות, להקים את פרויקט אדמות הכבול, מתוך הכרה קודם כול מה קורה בכינרת.

משה גפני: מה זה קשור לדיון הזה?

<איתן ישראלי: תכף אני אקשור את זה.

<איתן ישראלי: מכיוון שאיכות המים בכינרת מושפעת ממה שקורה באדמות הכבול, הגיעו להסדר מיוחד שהחקלאים יעבדו אפילו שהם לא מרוויחים.

<איתן ישראלי: היה win-win situation במדינה.

משה גפני: מכירים את זה, היה פה דיון על זה.

<איתן ישראלי: בדיוק עכשיו באה המדינה, ונתתם כאן תיאורים נפלאים מי צריך להעביר את הכסף ומה הוא עושה עם זה, ובאים ואומרים: לא, עכשיו אתם תשלמו על זה שאנחנו עובדים בשביל המדינה.

משה גפני: מה זה קשור לדיון הזה, אני רוצה לדעת.

משה גפני: אל תקשור את זה אחר כך.

משה גפני: עכשיו.

<איתן ישראלי: כי תיקון 27 מעביר את הכסף של אמנת הכבול, קרוב לעשרה מיליון שקלים, לאותו גוף לא יעיל שנקרא מקורות, שעד היום הלך למדינה.

משה גפני: אתה מציע לסגור את מקורות.

משה גפני: לא להעביר להם כסף.

<איתן ישראלי: לא.

<איתן ישראלי: אני מציע בדיוק ועדת חקירה פרלמנטרית, מצוין.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא קשור לדיון הזה.

משה גפני: מי אדוני?

<מתן רז בירן: מתן רז, נציג פורום אגודות המים.

<מתן רז בירן: רק משפט אחד באמת כי מדברים כאן על הקשר של תיקון 27, דובר כאן על 400 מיליון שקלים.

<מתן רז בירן: תיקון 27 מעביר לחברת מקורות – יצאו עכשיו חשבונות מחברת מקורות – מעביר כל שנה כ-300 מיליון שקלים לתוך החברה, כספים שהם בלי כתובת.

<מתן רז בירן: החשבונות יוצאים מחברת מקורות ואנחנו לא יודעים לאן זה ילך, אם זה ילך לטובת הוזלת התעריפים לצרכנים, החקלאים - - -

<רעיה עדני: כתובת ברורה.

<רעיה עדני: התעריף ירד.

<קריאה: זה הולך למשק המים, מתן.

<יוחאי שוחט: הרי הורידו את תעריף המים.

<יוחאי שוחט: מה זה קשור.

משה גפני: די, די, אנחנו כבר אחרי הדיון.

<רעיה עדני: התעריף ירד.

<קריאות: - - -

<רעיה עדני: התעריף ירד.

<רעיה עדני: צריך לדייק.

משה גפני: מה אתם מציעים?

יצחק וקנין: אני רוצה לומר משהו.

יצחק וקנין: אל תיקחו את הדברים למקום שלא צריך.

משה גפני: כן, בדיוק.

יצחק וקנין: כי בכל זאת יש פה תעריף אחיד של המים, תיקון 27 עושה סדר חכם מאוד בדבר הזה.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד - - -

משה גפני: לא, לא, לא, אין דיון.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אגיד לך כמה אני שילמתי מים?

<מתן רז בירן: אם הכספים ילכו להוזלת - - -

משה גפני: אבל אין דיון.

משה גפני: אתה לא מבין מה אני אומר?

משה גפני: עם כל הכבוד.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין עבר פריימריז, אתה לא.

משה גפני: זהבה, רציתם להציע משהו?

משה גפני: אני תכף אגיד לכם מה אני רוצה.

משה גפני: סיפור לא פשוט.

משה גפני: מה את רוצה להציע?

זהבה גלאון: אני רוצה להציע שני דברים.

זהבה גלאון: קודם כול, אני חושבת שהמינהלת צריכה לבדוק כמו שצריך, זה בלי שום קשר, ולהזמין מומחה מקצועי נטול פניות.

זהבה גלאון: אבל אני רוצה להציע הצעה יותר קונקרטית שקשורה לוועדה הזאת.

זהבה גלאון: אני חושבת שבגדול, חברי אבו וילן צודק שהיה צריך להקים כאן ועדת חקירה פרלמנטרית, אבל אנחנו יודעים שוועדות חקירה פרלמנטריות לא זזות בכנסת, ולכן אני חושבת שזה יהיה נכון שתמנה ועדה מטעמך כאן, ועדת משנה מטעמך – יושב כאן מיקי רוזנטל והיוזמים – אני חושבת ששווה שיבדקו.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה ממש אחריות של הוועדה – אבו, אם אתה חושב שזה נכון מבחינתך.

משה גפני: לא, לא מקבלים עכשיו הכשר למה שאת אומרת.

משה גפני: תגידי מה שאת אומרת ואנחנו נחליט אחר כך מה עושים.

זהבה גלאון: אבל הוא מהמפלגה שלי.

זהבה גלאון: סתם.

אבשלום וילן: כל מילה נכונה.

אבשלום וילן: תעמיד את דוד ביטן בראש הוועדה ותראה מה יקרה.

זהבה גלאון: סתם.

זהבה גלאון: בנימה רצינית.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה כיוון ממש נכון, ומיקי רוזנטל היוזם יכול לעשות את זה בצורה מצוינת.

משה גפני: מיקי, אתה רצית להגיד משהו?

זהבה גלאון: דב רצה להגיד משהו.

דב חנין: במשפט.

משה גפני: במשפט.

משה גפני: אני אגיד לכם מה אני רוצה להציע.

דב חנין: השאלות שעולות כאן הן מאוד מאוד מורכבות.

משה גפני: כן, ברור.

דב חנין: ולכן אני תומך בהצעתה של חברת הכנסת גלאון ברמה המעשית.

דב חנין: שתהיה איזושהי ועדת משנה של הוועדה הזו שתבחן את כל ההיבטים של הנושא הזה.

דב חנין: רק משפט אחד אחרון.

דב חנין: אסור שכל הקשיים שמתגלים עכשיו יובילו לכך שמתקן ההתפלה הזה לא יצא לדרך, כי הוא חייב להתקיים, הוא חייב להיות, הוא חיוני במשק המים שלנו.

משה גפני: טוב.

משה גפני: יעל.

יעל כהן-פארן: ממש משפט אחרון.

יעל כהן-פארן: אני קודם כול מסכימה עם הדברים שהציעה חברתי חברת הכנסת גלאון להקים ועדת משנה, כי ועדת חקירה פרלמנטרית לא תקרה.

יעל כהן-פארן: אני קוראת גם לממשלה להקים צוות בדיקה עצמאי ובלתי תלוי, כמו שאמרתי קודם.

יעל כהן-פארן: זה חיוני, וצריך לקבל על זה החלטות ממש בחודשים ספורים, אין פה זמן להתחיל שנים של מחשבה.

יעל כהן-פארן: ואני לא קיבלתי כאן תשובה האם מישהו בכלל חושב לתת למקורות להקים את מתקן ההתפלה בגליל מערבי.

משה גפני: על גליל מערבי יש איזו תשובה?

<רעיה עדני: זה לא על הפרק.

<משה גראזי: חד-משמעית זה לא על הפרק.

משה גפני: לא על הפרק.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מיקי.

מיקי רוזנטל: לא, אני הצעתי את ההצעה שלי בהתחלה.

זהבה גלאון: מיקי מקבל את דין ה - - -

משה גפני: מורכב קצת וברוח הדברים שאת הצעת ושאתם הצטרפתם אליה, אני מציע ככה.

משה גפני: אני מציע שמשרד האוצר – איך את קוראת לזה?

<הילה גיל: מינהלת ההתפלה.

משה גפני: מינהלת ההתפלה, אני מבקש בתוך חודש שאתם תקימו צוות שיבדוק את מה שנעשה פה בעבר, מה אתם הולכים לעשות בעתיד, בתוך חודש לתת לנו תשובה.

משה גפני: אני במקביל אמנה שלושה חברים מהוועדה שיהיו אתכם בקשר, שיעקבו אחרי מה שקורה.

משה גפני: במידה ובעוד חודש אנחנו לא נגיע לשום פתרון ואנחנו נראה שעולם כמנהגו נוהג – אתם לא בדקתם כלום ואנחנו לא יכולים פה לעשות שום דבר – הוועדה תקבל החלטה, אני גם אצביע עליה, על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

משה גפני: אם לא יתקדם העניין הזה – אני לא רוצה ללכת למסלול הזה של ועדת חקירה, זה מתחיל להיות קואליציה ואופוזיציה וכל מה שנלווה לעניין הזה.

זהבה גלאון: נכון.

משה גפני: אני מציע שנקבל החלטה, לאור מה שהתרחש בשנים הללו.

משה גפני: אנחנו לא מצביעים על מישהו אשם או מישהו לא אשם.

משה גפני: אנחנו אומרים, המערכת כשלה לחלוטין, אף אחד לא בדק את זה.

משה גפני: אנחנו דורשים בדיקה, לבדוק מה נעשה בעבר, מה הולכים לעשות בהווה ומה הולך לקרות בעתיד.

משה גפני: אנחנו מבקשים בתוך חודש תשובה.

משה גפני: נמנה שלושה חברים – אני אתייעץ עם הקואליציה, אופוזיציה – נמנה שלושה חברים, יהיו אתכם בקשר, בתוך חודש תשובה.

<יצחק מרמלשטיין: אדוני היושב-ראש, אפשר להתייחס?

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: אני אבל פה המחליט האחרון.

זהבה גלאון: אני מבקשת שמיקי יעמוד בראש הוועדה.

משה גפני: בסדר, נדבר.

משה גפני: נדבר, נראה.

משה גפני: ובמידה ונגיע בעוד חודש לאותו מצב שאנחנו נמצאים בו היום, אני אביא להצבעה כאן הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

משה גפני: אני יודע שמבחינת התקנון צריך לאשר את זה במליאה וצריך לקבל רוב לעניין הזה, אבל לכן אני הולך במסלול הזה.

משה גפני: אי-אפשר יותר להמשיך במצב הזה, מבלי להאשים איש.

משה גפני: המצב הוא שאתם צריכים להגיד לנו מה אתם הולכים לעשות, מה היה בעבר, איך היה הכשל הזה שהוא כשל נוראי של הרבה מאוד כסף ושל הרבה מאוד מים – מדינה שזקוקה למים.

משה גפני: במידה ובתוך חודש לא תהיה תשובה, אני אביא לכאן הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית ואני אביא את זה למליאה.

משה גפני: מה אתה אומר?

<יצחק מרמלשטיין: שתי התייחסויות.

<יצחק מרמלשטיין: אחת, בסוף, מי שבודק את המתקן ונותן את התשובות מה קורה במתקן זה מקורות.

<יצחק מרמלשטיין: אתה מוציא אותם פה מחוץ לתמונה.

<יצחק מרמלשטיין: דבר שני, מקורות כרגע מינתה בודק חיצוני שצריך לבדוק מה מצב המתקן כי זה מפעל.

<יצחק מרמלשטיין: לא יודעים בשבוע מה קורה שם.

<יצחק מרמלשטיין: הבודק, להבנתי, מקורות, צריך להשלים את עבודתו בתוך חודשיים.

<יצחק מרמלשטיין: לפני שהבודק הזה יבוא ויגיד מה מצב המתקן, היכולת שלנו לבוא ולהגיד איך עושים ומה עושים תהיה מוגבלת.

<יצחק מרמלשטיין: אנחנו צריכים להבין בהנדסה.

<יצחק מרמלשטיין: אני לא מהנדס, צריך לראות מה קורה שם.

יצחק וקנין: עדיף לבנות מתקן חדש מאשר - - -

משה גפני: רגע, אסור להגיד את זה עכשיו.

משה גפני: נגיד את זה בעוד חודש אם זה המצב.

יעל כהן-פארן: הם לא יכולים לקחת ייעוץ חיצוני - - -

משה גפני: רגע, רגע.

<יצחק מרמלשטיין: הוא מתחיל היום - - -

זהבה גלאון: אבל זה בודק מטעם מקורות.

<יצחק מרמלשטיין: מקורות, זה המתקן שלה.

משה גפני: תגיד לי, אני נראה לך שקוף?

משה גפני: אתה לא הוגבלת שלא לשבת יחד עם מקורות ולא הוגבלת שלא לשבת עם רשות המים.

משה גפני: משרד האוצר על כל אגפיו הוא מרכזי בעניין הזה.

משה גפני: ודאי שצריך לשבת עם מקורות, ודאי שצריך לשבת עם רשות המים, צריך לשבת עם כל הגורמים שנוגעים בדבר, אבל להגיע למסקנה, אי-אפשר להשאיר את זה יותר ככה.

משה גפני: זה לא יישאר ככה.

משה גפני: אם אני לא אצליח לגבש רוב בגלל שאתם לא עשיתם את עבודתכם בוועדת חקירה פרלמנטרית, יש לי עוד אפשרויות פרלמנטריות לעשות את זה.

משה גפני: אני יכול לעשות פה ועדת משנה שתטרטר לכם את השכל כמו אני לא יודע מה.

משה גפני: אבל באמת, אנחנו נודניקים גדולים, אבל אני לא רוצה להגיע לזה.

משה גפני: אני רוצה גם לטובתכם.

משה גפני: צריך לבדוק את העניין הזה.

משה גפני: זה לא נבדק.

משה גפני: זה לא נבדק.

משה גפני: עכשיו אני לא אומר שיש מישהו אשם, אבל צריך להחליט מה עושים הלאה.

זהבה גלאון: על מי הטלת לבדוק את זה?

זהבה גלאון: המינהלת זה החשב הכללי ורשות המים?

משה גפני: כן.

זהבה גלאון: שניהם ביחד אמורים לבדוק את זה?

משה גפני: כן.

משה גפני: כן.

<רעיה עדני: ומשרד האנרגיה ואגף תקציבים.

זהבה גלאון: זה לא קשור למה שמקורות עושה.

זהבה גלאון: אם הולכים להסתמך - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: לא קשור.

משה גפני: היא הולכת לבדוק על-ידי גורם חיצוני האם המתקן הזה יכול להמשיך לפעול וכמה ומתי, והם יתנו לנו תשובות.

זהבה גלאון: החשב הכללי זה לא ממשרד האוצר?

משה גפני: משרד האוצר.

זהבה גלאון: אז מה אתה מציע לנו להסתמך על הבדיקה של מקורות?

משה גפני: יש לך גוף אחר?

משה גפני: את לא שמעת מה שהם אמרו כל הזמן.

זהבה גלאון: שמעתי.

יעל כהן-פארן: זאת הבעיה.

יעל כהן-פארן: זה כשל רגולטורי.

משה גפני: גבירותי הנכבדות, תקשיבו אלי, יעל וזהבה.

זהבה גלאון: אני הבנתי.

זהבה גלאון: מקובל עלי מה שאמרת.

משה גפני: אנחנו יוצאים לדרך.

משה גפני: אני לא עוצר בשום תחנה.

משה גפני: אני לא אומר, אתם תבדקו את זה – משרד האוצר, אגף החשב הכללי, המינהלת או רשות המים – אני לא אומר אנחנו עומדים מהצד.

משה גפני: יהיו שלושה חברי כנסת שאנחנו נתייעץ בינינו מי הם יהיו ונעשה את זה עוד היום או מחר.

זהבה גלאון: מצוין.

משה גפני: יהיו שלושה שיהיו אתם בקשר ויבדקו במהלך החודש הזה מה הולך לקרות.

משה גפני: במידה ונגיע למסקנה – אותם שלושה חברי כנסת – יבואו לכאן בעוד חודש ויגידו, החבר'ה האלה, יש להם תסמונת של הראש הקטן, הם לא הולכים לפתור שום בעיה, הכול יישאר אותו דבר, נקיים דיון כאן ונבוא להחלטה שאנחנו רוצים ועדת חקירה פרלמנטרית, ואז יהיה מאוד קשה כי גם הקואליציה כאן תדרוש את זה.

משה גפני: במידה ולא, אז אנחנו נצטרך למצוא פתרון פרלמנטרי, ואני אומר לכם שהפתרונות הפרלמנטריים משופעים בפתרונות שיהיו יכולים להיות יותר גרועים מאשר הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

משה גפני: זו תמונת המצב.

משה גפני: תודה רבה לכם.

משה גפני: הישיבה נעולה.