ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 378, 2017-03-14 15:00

דוד אמסלם: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ו-2016 (פ/3065/20).

דוד אמסלם: מי שהגיש את ההצעה הזאת זה חברי הכנסת איציק שמולי ובצלאל סמוטריץ, למרות שגם הצעה שלי מונחת שם כבר במקביל, אבל אני שמח שאתם קידמתם אותה כבר.

דוד אמסלם: יש לנו פה את ראש עיריית אילת שקם בבוקר מוקדם כדי לבוא לדיון, אז אני מברך אותך מאיר, שהצטרפת לדיון.

דוד אמסלם: אני מציע שישר נעבור לחוק עצמו, חבל על ההסברים והדיבורים ואחרי זה נסיים את הפרק הזה.

דוד אמסלם: אני מצטער על כך שנאלצנו להביא את זה בלוחות זמנים מאוד צפופים בגלל שאין לנו זמן.

דוד אמסלם: מי רוצה להציג את החוק?

<תומר רוזנר: המציעים.

דוד אמסלם: בבקשה, מי רוצה להציג את זה?

דוד אמסלם: שמולי, אתה או בצלאל?

איציק שמולי: אני אציג את זה בשתי דקות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב ראש, ותודה גם על המהירות ועל היעילות לנוכח הדחיפות של הנושא.

איציק שמולי: הנושא של שדה דב זה מאבק שניטש פה בשבועות ובחודשים האחרונים לא מעט, הוא הגיע ללא מעט ועדות בכנסת.

איציק שמולי: אנחנו מקדמים את הצעת החוק הזו, אדוני היושב ראש, מתוך הבנה, ו-70 חברי כנסת מכל סיעות הבית שותפים להבנה הזאת, שסגירת השדה מבלי שתהיה חלופה ראויה תפגע בצורה אנושה בתושבי אילת והערבה, בצורה אולי שהיא בלתי הפיכה, גם מבחינת התיירות והכלכלה, גם מבחינת הבריאות, מכל מיני היבטים.

איציק שמולי: לכן אנחנו בשבועות האחרונים מקדמים את הצעת החוק.

איציק שמולי: אנחנו גם מודעים לזה שנעשה ניסיון מתמיד בשבועות האחרונים להגיע לפשרה ואנחנו אומרים כאן בצורה ברורה, אנחנו מעדיפים שתהיה פשרה, אבל באותה נשימה אנחנו באים ואומרים שאם לא תהיה פשרה יהיה חוק, כי אנחנו, מנקודת מבט לאומית של הכנסת, לא מוכנים לסבול את המצב שהשדה ייסגר מבלי שתהיה חלופה ותושבי הפריפריה ייפגעו.

איציק שמולי: ולכן, אדוני היושב ראש, אנחנו מבקשים לקדם את הצעת החוק.

איציק שמולי: אני מבין שזה גם רצונה של הממשלה.

דוד אמסלם: לא בטוח, אבל לא חשוב, תתקדם.

דוד אמסלם: עוד מעט נשמע מה עמדת הממשלה בעניין.

איציק שמולי: לא, אני באתי להגיד שרצונה של הממשלה להכניס את מה שנקרא פשרת כחלון לתוך ההצעה.

איציק שמולי: אנחנו כמובן תומכים בזה ואנחנו אומרים באמת בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, אנחנו מעדיפים שהסיפור ייסגר בפשרה.

איציק שמולי: אם לא תהיה פשרה לוחות הזמנים עד תום המושב הם מאוד מאוד ברורים ותהיה חקיקה.

דוד אמסלם: תודה, חבר הכנסת איציק שמולי.

דוד אמסלם: מישהו עוד רוצה להתייחס?

דוד אמסלם: בבקשה, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה ממש בשלושה משפטים.

בצלאל סמוטריץ': אחת, אני הגדרתי את ההצעה הזאת במכתב שכתבנו לחברי ועדת השרים לחקיקה, לפני, מתי זה היה?

בצלאל סמוטריץ': חודשיים בערך, בכותרת של כופין על מיטת סדום.

בצלאל סמוטריץ': מה שאנחנו מבקשים לעשות בחוק הזה, גם אגב אם הוא יישאר במתכונתו הנוכחית, בוודאי אם עוד הוא יתוקן למה שקרוי מתווה כחלון, הוא לא פוגע בכהוא זה בשום תכנית של מישהו שרוצה לעשות משהו באזור הזה.

בצלאל סמוטריץ': התכנית נמצאת שם רק בוועדה מקומית וייקח עוד הרבה מאוד שנים עד שאפשר בכלל יהיה להתחיל לבנות שם.

בצלאל סמוטריץ': בוודאי שכל עוד התעופה הצבאית ממשיכה להתקיים, אז אף אחד לא יכול להקים שם שום בניין.

בצלאל סמוטריץ': אין שום סיבה בעולם שהתעופה האזרחית לא תמשיך לעבוד בצמוד לתעופה הצבאית.

בצלאל סמוטריץ': ההתעקשות של אנשי הגוש הגדול, בעיניי, כשזה נהנה וזה אינו חסר, היא ממש מיטת סדום וזה המקום שבו לכנסת מותר להתערב ולחוקק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים שהחוק הזה הוא לכאורה מנוגד להסכם, אני חושב שצריך לזכור שגם קיום הסכמים כפוף לעקרון תום הלב, וההתעקשות של אנשי הגוש הגדול להשאיר את תושבי אילת, ואגב, זה לא רק אילת, זה הפריפריה כולה, אף אחד לא יחזיק הרי תעופת פנים רק בשביל מחניים הרצליה.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר הנזק האדיר שייגרם כתוצאה מהדבר הזה לפריפריה, שוב, כשמנגד אין שום פגיעה שאני מצליח להבין בצד השני, אז זה הסכם שלא בכפוף לעקרון תום הלב ולכן מותר לנו לעשות את זה.

דוד אמסלם: תודה, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': כמו שאמר איציק, אני לא מתנגד שהחוק יתוקן, אם אדוני, כמובן, יושב הראש רוצה, כך שהתעופה האזרחית תעבור אל תוך המתחם הצבאי.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: קארין.

קארין אלהרר: תודה, אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: אני רק אציין שבמספר דיונים שקיימנו בוועדה לביקורת המדינה, בנושא הזה בדיוק, השתכנענו מעל לכל ספק סביר שכל עוד לא סוגרים את שדה התעופה הצבאי אין מקום בכלל לדבר על סגירת שדה התעופה האזרחי.

קארין אלהרר: ואני אומרת, גם מנתונים שהועברו בדיונים בוועדה, זה לא כזה סגור, שיסגרו את שדה התעופה הצבאי.

קארין אלהרר: אנחנו יודעים שמדינת ישראל, כל דבר זמני הוא מאוד מאוד קבוע ולכן אין צורך להתעמר, זאת תהיה ממש התעמרות בתושבי אילת, שאין להם שירותי בריאות כמו שצריך במקום והם מתזזים אותם בטיסות.

קארין אלהרר: לפחות שתהיה טיסה נוחה למרכז הארץ.

דוד אמסלם: תודה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

דוד אמסלם: רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: לא הרבה פעמים מוצאים את חברי הכנסת מכל סיעות הבית מאוחדים סביב נושא אחד וזה בהחלט אחד הנושאים שבהם אין מה שנקרא לא חברי כנסת בקואליציה ולא באופוזיציה וכולנו כאן בהחלט מאוחדים סביב הצעת החוק של חברי, חבר הכנסת איציק שמולי, וכמובן שאתה, חברי, יושב ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת אמסלם, מקדם.

רויטל סויד: יש פה כמה נקודות שהן מאוד מהותיות.

רויטל סויד: האחת היא שאנחנו לא תמיד נותנים את הדעת, אבל שדה דב הוא בעצם אחד משדות התעופה היחידים שמהווה את הקשר לפריפריה, לאילת, לראש פינה, לצפון ולדרום, והמשמעות שלא תהיינה טיסות אזרחיות ממנו היא בעצם ניתוק של תושבי הפריפריה.

רויטל סויד: במצבי מצוקה ומערך מלחמה או מבצע שדה דב משמש כמקור מאוד חשוב לתפעול, שלא לדבר חס וחלילה על מקרים עתידיים.

רויטל סויד: גם כאשר היה את אסון הכרמל, וגם עכשיו בחיפה, שדה דב היה שדה שממנו בוצעו הרבה מאוד טיסות ולכן צריך להבין שסגירת שדה דב היא לא דבר שהוא בכלל בא בחשבון, הוא לא אופציה.

רויטל סויד: צריך לראות איך אפשר מחד, גם לאפשר את הבנייה של אותן אלפי יחידות דיור, ומאידך גם לאפשר את קיום שדה התעופה, בין אם זה במתווה שהציע ראש העירייה חולדאי או בין אם זה במתווה אחר, אבל סגירת שדה דב היא מבחינתנו לא אופציה.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, ראש העיר, בשני משפטים.

איתן ברושי: אני כמובן חתום על ההצעה, אבל אני שותף למאבק הזה מזה זמן רב ואני רוצה לומר קודם כל, אדוני היושב ראש, יש מי שאשם במצב.

איתן ברושי: ממשלת ישראל לא ביצעה את ההחלטות של עצמה מזה שנים.

איתן ברושי: היינו צריכים להיות היום עם פתרונות והנה הממשלה, וזו לא פעם ראשונה, מוכיחה שהיא מאוד חלשה בביצוע של ההחלטות של עצמה ולכן אנחנו עומדים פה בפני שוקת שבורה והאחריות היא של הממשלה.

איתן ברושי: לכן אל תאיימו עלינו שיצטרכו לשלם מיליארדים, אתם צריכים לדעת שהאחריות מוטלת עליכם כי לא הבאתם פתרון למרות כל ההתחייבויות.

איתן ברושי: דבר שני, גבולות הפעילות של שדה דב בגבולות המינימליים שלהם, בתעופה המקסימלית, הם לא הגבולות של השדה הצבאי, מתי שיחדל, אלא מתי שתהיה תשובה אמיתית לתושבים.

איתן ברושי: ואני אומר לך, חברי יושב ראש הוועדה וחברים נוספים, כדאי לא להשלות, לא את אלה שנדמה להם שהכי חשוב לבנות עכשיו 12,000 דירות בתל אביב, לא בנגב ובגליל, בתל אביב, ולא לפגוע בתושבים.

איתן ברושי: אם לא יהיה פתרון אמיתי לתושבי הערבה הדרומית ואילת, רמת הגולן, קרית שמונה והגליל העליון, אם לא יהיה פתרון אנחנו לא צריכים לתת לסגור את שדה דב, גם אם ייסגר השדה הצבאי, משום שאנחנו מחויבים לאזרחים לפני אלה שרוצים לקנות עכשיו דירות במקום שהכי פחות חשוב הבנייה.

איתן ברושי: ואני קורא לכם, אנשי הממשלה, להתערב.

איתן ברושי: לא יכול להיות שכך תיראה הממשלה, שהיא מפקירה את האזרחים שהיא שלחה לדרום, הופכת אותם לתלויים.

איתן ברושי: עכשיו ייסעו עד תמנע, מתמנע הם ייסעו לבן גוריון, הם יגיעו באמת לטיפול באיכילוב?

איתן ברושי: מזה יהיה תיירות וכלכלה?

איתן ברושי: אי אפשר לדבר כל כך הרבה על היישובים הרחוקים ולפגוע בהם כל כך הרבה פעמים.

איתן ברושי: לכן אני אומר לכם, צריך לדחות את סגירת שדה דב, אבל אם הממשלה לא תציג פתרון אנחנו נדחה אותו עד אין סוף, כי אנחנו מחויבים לאזרחים יותר מאשר לבעלי הקרקע.

איתן ברושי: יושבים פה אנשים שפגעו מספיק בבעלי קרקעות.

איתן ברושי: אז תמצאו פיצוי, תמצאו קרקע חלופית, אל תפגעו בתושבים.

דוד אמסלם: זה המשפט הראשון ומה השני?

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: נורית קורן.

נורית קורן: אני מצטרפת פה לכל הדברים שנאמרו.

נורית קורן: חשוב מאוד לשמור על השדה הזה ולתת את האפשרות לאנשים שגרים באילת, גם בצפון וגם באילת, להגיע ואנחנו מכירים פה מקרוב את כל האנשים שמגיעים לטיפול וכמה הם צריכים לקחת גם תחבורה ציבורית ואם הם יצטרכו לקחת את זה מבן גוריון יש כאן בעיה מאוד מאוד גדולה ואנחנו צריכים לחשוב על האנשים שגם ככה הם אנשים פשוטים, משכורות נמוכות והם לא יכולים להוציא עוד הוצאות.

נורית קורן: אם יהיה עכשיו רק בן גוריון זה מצב לא טוב.

נורית קורן: לפי מה שקראתי בעיתון, שחולדאי ראה שאפשר גם לבנות נמוך יותר ופחות.

נורית קורן: אני תמיד חשבתי שלא צריך לבנות רק בתל אביב, אפשר בסביבה הקרובה, יש לנו רכבות, יש אוטובוסים היום כמו שצריך, אני חושבת שזה מה שצריך להיות ואסור לנו לסגור את השדה הזה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: תודה רבה, כבוד היושב ראש.

חיים ילין: מעטות הפעמים שהמחוקק צריך להתערב בנושא קרקע פרטית, מעטות מאוד, אני לא חושב שזה נמצא בתוך האג'נדה של - - - אנחנו משתדלים מאוד לא לעשות את זה, אבל אני חושב שבשיקול הכללי בסופו של דבר החוק הזה יוצא לפועל כי בכל אופן יש משהו שגובר ומה שגובר זה כל תושבי אילת.

חיים ילין: זה לא רק אילת, זה גם הצפון.

חיים ילין: מה שמדאיג אותי, אני אומר לכם את האמת, שיש גם סוגיה עם שדה תעופה בהרצליה, יש בשדה דב, יש עוד שדה תעופה שרוצים לבנות אותו בצפון, שהוא בעצם האלטרנטיבה או המשלים של בן גוריון.

חיים ילין: כל הזמן דנים על השמים ועל הקרקע ואין שום פתרון, אין שום אסטרטגיה.

חיים ילין: צביקה, אני אומר לך, אני רואה את משרד הביטחון, אני רואה אותך, אני לא יודע אם להיות מודאג או לישון בשקט.

חיים ילין: אני אומר לך את זה בשיא הרצינות, כי כשמדברים על קרקע פרטית מול משרד הביטחון, שמע, אתה שולט כמעט ב-80% מקרקעות מדינת ישראל, אז אני באמת לא יודע, באמת, אני אומר את הדברים כמו שהם, איפה נמצא הגבול שבאמת יש את הביטחון, יש את הביטחון האזרחי והכלכלי של האזרחים ויש גם את הקרקע הפרטית, שכולם צודקים.

חיים ילין: זה מה שמדאיג, בסוף אנחנו צריכים להגיע לחקיקה הזאת שהיא חקיקה של אין ברירה.

חיים ילין: אף אחד לא רוצה להתערב.

חיים ילין: ביום רביעי הייתה לנו פה סאגה לא פשוטה עם החוק הזה כאשר איציק שמולי הציג אותו, היושב ראש, בצלאל, ובעצם אנחנו התרוצצנו כמו עכברים בשביל להבין מה ועדת השרים לחקיקה רוצה, כי גם הם לא מאוד ברורים.

חיים ילין: בסוף יוצא מספר, זה הדבר שהכי מדאיג אותי, החשיפה של האוצר, 9 מיליארד שקל.

חיים ילין: חבר'ה, 9 מיליארד, זה לא מספר טלפון, זה לא 9 מיליון, זה 9 מיליארד שקל ולכן האוצר מודאגים.

חיים ילין: זו בדיוק הנקודה כשמדברים איתנו על דברים וחשיפה, אנחנו בעצם קופצים, ביטלנו את הכול והיינו שם 11-12 חברי כנסת בשביל להישאר שם.

חיים ילין: אי אפשר כל הזמן לאיים עלינו בחשיפה.

חיים ילין: אי אפשר.

דוד אמסלם: תודה.

חיים ילין: לא, השיטה של הפחדה, 'חבר'ה, זה יעלה לנו', אז זה יעלה לנו.

חיים ילין: להקים את המדינה עלה כסף - - -

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך לפרוטוקול, זה גם לא יעלה.

דוד אמסלם: חיים, הבנו.

חיים ילין: אז יעלה.

חיים ילין: דרך אגב, להיסטוריה, אני צריך להגיד משפט אחד ואני מסיים.

חיים ילין: ההיסטוריה של הנגב והגעה עד אילת זה הייתה פרנסה של כל העובדים, לא הייתה פרנסה אחרת, בשביל להגיע לאילת, לחצוב שם את הכבישים, זה מה שעשו החלוצים.

חיים ילין: כולם שוכחים את זה, אף אחד לא זוכר בכלל איך הגיעו לאילת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

חיים ילין: איך אנשים הגיעו פעמיים בחודש לבקר את - - -

דוד אמסלם: חיים, תודה רבה.

חיים ילין: לא, שוכחים את ההיסטוריה.

דוד אמסלם: לא, לא שכחנו כלום, הכול טוב.

דוד אמסלם: תודה רבה לך.

דוד אמסלם: ראש עיריית אילת, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב ראש, אני מאוד מאוד מודה לך על כך שזימנת את הישיבה.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד תודה גדולה לחברי הכנסת, גם לאיציק שמולי וגם לבצלאל וגם לשאר החברים, על עשייה נפלאה למען העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לספר לכם שהבוקר טסתי בטיסת אמברייר מאילת לשדה דב, בטיסה היו 15 תושבי אילת חולים שצריכים לקבל טיפולים.

מאיר יצחק הלוי: זה קרה הבוקר, בשעה שמונה.

מאיר יצחק הלוי: זה לא סיפור, זה סיפור חיים שקורה כל יום מהעיר אילת לכיוון שדה דב.

מאיר יצחק הלוי: זו תמונת מצב, כדי שנבין אותה, וכל יום במכפלות של שבוע ושל חודש, כל אחד שייצא ויבין במה מדובר, באנשים חולים, חיים ונושמים ולא ביצורים שקופים.

מאיר יצחק הלוי: הדיון הוא לא דיון תיאורטי, הדיון הוא לא דיון שקלי, הדיון הוא דיון אנושי, חמלתי מהמדרגה הגבוהה ביותר.

מאיר יצחק הלוי: זה דבר אחד שחשוב לי להגיד אותו בראש ובראשונה.

מאיר יצחק הלוי: דבר שני, אני אומר שכשהתקבלה ההחלטה והלקוח העיקרי, שזה תושבי אילת, היו צריכים להיות שם, החלטה שהיא דרמטית לחיים של עיר, שבעצם סוגרים לה את התחנה המרכזית שלה, ובמשך שנים הסתבר שהתגלגלו דיונים, איש לא טרח ולו פעם אחת לשאול מי מתושבי אילת, מי מפרנסיה, 'האם יש לכם עמדה ודעה בעניין הזה?

מאיר יצחק הלוי: ' או שמא אתם שקופים לחלוטין?

מאיר יצחק הלוי: לכן איכות ההחלטה מבחינתי היא איכות החלטה בלתי נסבלת.

מאיר יצחק הלוי: וראו מה קרה, אחרי שהתקבלה ההחלטה הוקמה ועדה כדי למצוא חלופות.

מאיר יצחק הלוי: אחרי שהתקבלה ההחלטה, באשר היא, אני לא רוצה לדון בה, קטונתי, התחילו לבדוק חלופות.

מאיר יצחק הלוי: הנה אני אומר פה בצורה הברורה ביותר, אין חלופות נכון לעכשיו.

מאיר יצחק הלוי: אני חבר באותה ועדה שמינו למציאת חלופות, אין חלופות.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב ראש, מי שאומר אחרת, אני אומר את זה בצורה הברורה, משקר במזיד, במצח נחושה, אין חלופות.

מאיר יצחק הלוי: יש לי דוקומנטים שאומרים שאין חלופות.

מאיר יצחק הלוי: עכשיו אני בא ושואל, על מה כל המהומה?

מאיר יצחק הלוי: למה יש בעיה בעצם, נכון להיום, להעתיק את הטרמינל, כמו שהציעו, האזרחי לחלק הצבאי, לאפשר לאנשי הגוש הגדול לבנות כמה שהם צריכים, ולי אין שום בעיה עם אנשי הגוש הגדול, חשוב לי להבהיר את זה, ולנהל את השיח אחרי זה במדינת ישראל באשר לאיך מייצרים תנובה לבניית כל מה שרק רוצים, רק לא להרוס עיר שלמה.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת אני בעד לבנות, אני עושה את זה גם בעירי, אבל אני לא עושה את זה על חשבון אף אחד.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני פונה פה, אדוני היושב ראש, צריכה להיות קצת חמלה בהחלטה הכול כך קשה הזו, הכול כך קשה, של לקחת עיר שבמקרה היא העיר הפריפריאלית ביותר במדינת ישראל - - - אתם יודעים, העיר הזו זכתה עכשיו, לפני שעה, קיבלנו את פרס היושב ראש כעיר מתנדבת מובילה במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: טסתי עם אותם 15 חולים, אבל נסעו גם באוטובוס כל המתנדבים, חלק גדול מהמתנדבים שנמצאים איתנו כאן, נסעו ארבע שעות להגיע לירושלים, לא לליסבון, לירושלים.

מאיר יצחק הלוי: עדיין מדובר בעיר הפריפריאלית ביותר במדינת ישראל, אדוני.

מאיר יצחק הלוי: לא עולה על הדעת, לא הגיוני, בלתי אנושי, וכפי שאמרתי יותר מפעם אחת, זחוח, ואני לא נכנס להיבטים המשפטיים, אני נכנס להיבט של עיר ואם בישראל שמבקשת רק דבר אחד, להיות מחוברת לציביליזציה.

מאיר יצחק הלוי: זה מה שאנחנו רוצים ולטעמי יש פתרונות ישימים.

מאיר יצחק הלוי: כמו שאמר חבר הכנסת בצלאל, שזה יוצא נשכר והשני לא יוצא ניזוק, יש אפשרות כזו וצריך קצת לפתוח את הראש וללכת לקראת זה ולתת לנו להמשיך לקדם את ענייני עירנו.

מאיר יצחק הלוי: זה מה שאנחנו רוצים.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה לראש העיר.

דוד אמסלם: חבר'ה, פה אנחנו לא בעירייה.

דוד אמסלם: לא מוחאים כפיים.

מאיר יצחק הלוי: הם במקרה פה.

מאיר יצחק הלוי: הם קיבלו את פרס ההתנדבות.

מאיר יצחק הלוי: יישר כוח, חברים, אני גאה בכם.

מאיר יצחק הלוי: מתנדבים מהמדרגה הראשונה.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני רוצה לשמוע, הייתי מבקש לשמוע את עורכת דין רחל זכאי, מבעלי קרקע.

דוד אמסלם: בבקשה, גברתי.

<רחל זכאי-נוימן: כבודכם, נדמה לי שמישהו שכח שהוא מדבר על שדה שנמצא על קרקע פרטית של אלפי אזרחים שהם לא פחות אזרחים של המדינה הזאת, אבל באמת לא פחות, מאשר תושבי אילת ואחרים.

<רחל זכאי-נוימן: ממש לא עשירים, ממש לא טייקונים, אלא כמוני, כמוכם ופחות.

<רחל זכאי-נוימן: גם יותר, אבל גם פחות.

<רחל זכאי-נוימן: אותם אזרחים שבסלון שלהם מדינת ישראל מנהלת עסק כי היא החליטה להיכנס ביד גסה או ברגל גסה וגם החליטה שזה לא מספיק נחמד שהיא עושה את זה, אלא שהיא גם נותנת כאילו בודקה, מאפשרת דוכן בתוך הסלון שלי לארקיע, לישראייר ולאחרים לעשות עסקים.

<רחל זכאי-נוימן: חביב מאוד, אבל אנחנו לא בעולם שלישי.

<רחל זכאי-נוימן: מאחר שאנחנו לא בעולם שלישי החגיגה הזאת צריכה להיגמר.

איתן ברושי: אפשר להשתמש בוותמ"לים.

דוד אמסלם: רק שנייה, דקה.

דוד אמסלם: רחל, דברי איתי בקצרה.

דוד אמסלם: ברושי, אל תפריע.

בצלאל סמוטריץ': צודקת, היינו צריכים מראש להפקיע את כל הקרקע לשדה התעופה.

בצלאל סמוטריץ': לא עושים הפקעה פרטית לקרקעות פרטיות - - -

דוד אמסלם: בצלאל סמוטריץ, אל תפריע לי בדיון.

<רחל זכאי-נוימן: אני אדבר עם כבודו.

<רחל זכאי-נוימן: אני רק מבקשת, מאחר שאפשר לצאת מתוך הנחה, כלומר שמעתי בקשב רב את דברי חברי הכנסת, יש לי הרגשה שבסיס הנתונים המלא לא נמצא בצד הזה של השולחן, לא משום שחברי הכנסת, עם כל הכבוד שיש לי אליהם, לא יכולים להקדיש ולהגיע באמת למסקנות חשובות, אלא פשוט מהנימוק הפשוט, הנושא הזה בדיוק נדון עד דק עם כל הצדדים, כולל עיריית אילת, כולל ארקיע, כולל כולם, בינואר שנה שעברה, ב-21 בינואר 2016, בבית המשפט העליון.

<רחל זכאי-נוימן: באמת, כולם היו מיוצגים לעילא ולעילא, בוודאי עיריית אילת, באמת, יש לי כבוד רב לבאי כוחם.

<רחל זכאי-נוימן: השופטים, אחרי שהם קראו את הכול, והם לא מזלזלים בתושבי אילת, ממש לא, כמו שאנחנו לא מזלזלים בתושבי אילת, אני משוכנעת, חרדים להם לא פחות מאשר ליושבים בצד זה של השולחן, כמו חברי הכנסת הנכבדים, דנו באמת ביישוב דעת, שמעו את הטענות כולן, שכנעו אותנו ואת המדינה להסכים לעוד פרק זמן, הסכמנו.

<רחל זכאי-נוימן: למה הסכמנו?

<רחל זכאי-נוימן: מהנימוק המאוד פשוט, כי כבר הכרנו את כל מסכת הלחצים, וכן יסלחו לי חבריי, יסלח לי אלוהים, גם את הפופוליזם שרץ בנושא הזה, וידענו שהדרך היחידה להגן על 3,000 אזרחי מדינת ישראל אחרים, לא כולם גרים בתל אביב, ממש לא, גם בפריפריה, אבל יש להם שם נכס שהוא הנכס שלהם, ידענו שהדרך היחידה להתמודד עם זה היא שיהיה פסק דין חלוט של בית משפט עליון.

<רחל זכאי-נוימן: כי בתמימותנו, ואדוני, ראיתי שני דברים בחיי, גם חבריי, אנחנו לא ממש שיא הנאיביות, אבל מידה מסוימת של תמימות שנסמכת על כיבוד ערכאות, כיבוד פסק דין חלוט של בית משפט עליון, זה יש לנו והבנו שאנחנו באמת נאריך ב-10 חודשים אבל המילה כבר תיאמר, הסלמי הזה ייגמר.

בצלאל סמוטריץ': מה אתם מפסידים מזה שה - - -

דוד אמסלם: בצלאל.

<רחל זכאי-נוימן: וכן יש בית חולים באילת ו - - -

בצלאל סמוטריץ': מה אתם מפסידים?

דוד אמסלם: סמוטריץ, אני אוציא אותך.

<רחל זכאי-נוימן: יהיו חולים באילת, אני מודיעה לכולכם, כנראה למרבה הצער, גם ב-2021, 2025, אבל כנראה שלא רק אני מודעת לזה, שחוץ מאשר איכילוב יש גם תל השומר, יש גם אסף הרופא, יש גם בילינסון, יש גם השרון וכל אלה קרובים ל - - -

<קריאה: אבל אין בן גוריון, גברתי.

<קריאה: אין בן גוריון.

<רחל זכאי-נוימן: אני רוצה לומר עוד דבר אחד, אין חלופה - - -

<קריאה: אין חלופה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: עורכת דין זכאי, ברשותך.

דוד אמסלם: אנחנו פה לא נמצאים כרגע באיזה שהוא נאום לאומה, אנחנו עוסקים בהצעת חוק.

דוד אמסלם: אז אני מבקש ממך עכשיו, אני כרגע לא בא להסדיר את הסיפור של החולים בכל מיני מקומות בארץ - - -

<רחל זכאי-נוימן: זה מה ששמענו פה.

דוד אמסלם: לא חשוב, לא לכל דבר תתייחסי, אני לא מתייחס לכל דבר.

דוד אמסלם: מבחינת בעלי הקרקע, מה העמדה שלכם לגבי הצעת החוק?

דוד אמסלם: תתייחסי לזה באופן קונקרטי.

<רחל זכאי-נוימן: אנחנו מתנגדים להצעת החוק משום שאין לנו אמון באיש, נכון להיום, וכשאני אומרת שאין לנו אמון באיש זה אין לנו אמון בממשלה, אין לנו אמון בנבחרינו, כן, למרבה הצער, ואין לנו שום יכולת להאמין בצורה רצינית, לא נאיבית, שאכן בסוף 2018, ינואר 19', זה ייגמר.

<רחל זכאי-נוימן: למה כל כך - - - חוץ מאשר ההתנהלות שמדברת בעד עצמה, אבל בנוסף - - -

בצלאל סמוטריץ': אין להם שום סיבה להתנגדות עניינית, דודי.

דוד אמסלם: רק שנייה.

בצלאל סמוטריץ': לא, זה חשוב לומר את זה.

<רחל זכאי-נוימן: בנוסף, בנוסף, נכון, כולנו - - - כבר נאמר לי, חבר הכנסת סמוטריץ, שישתמשו נגדנו במילה שיילוקים, אני מוכנים - - -

איציק שמולי: אני לא יודע אפילו מה זה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע מה זה.

<רחל זכאי-נוימן: אתה לא יודע מה זה?

<רחל זכאי-נוימן: אז - - -

איציק שמולי: ובואי נעשה סדר, בינתיים מי שעושה הכפשות ומי ששכר את כל שכירי החרב זה אתם נגדנו.

דוד אמסלם: רק שנייה, שמולי.

דוד אמסלם: לא, לא, שמולי - - - חבר הכנסת שמולי, אני לא מוכן, אצלי אין דיונים כאלה.

חיים ילין: אני רוצה להבין - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, בצלאל, חיים - - -

חיים ילין: שיסבירו לי.

<רחל זכאי-נוימן: אני לא יודעת, לא למדתם בבית ספר כמונו?

חיים ילין: אני לא גר בתל אביב.

חיים ילין: כנראה בדרום - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, עורכת דין, חיים - - -

<רחל זכאי-נוימן: לא גרתי בתל אביב.

דוד אמסלם: חיים, רחל, רחל, תקשיבי, עורכת דין זכאי, מדברים רק ברשות שלי ורק איתי.

דוד אמסלם: את לא מדברת איתם - - -

<רחל זכאי-נוימן: יש לי כבוד - - -

דוד אמסלם: לא, לא, לא, בלי כבוד.

חיים ילין: אני לא שמעתי כבוד, לא שמעתי - - -

דוד אמסלם: חיים.

חיים ילין: לא שמעתי, אני אמרתי את זה.

דוד אמסלם: חיים, אני לא רוצה להוציא אותך, אני רוצה להתקדם בדיון, אז אני מבקש, אל תפריעו לי.

דוד אמסלם: אתם קיבלתם את זכות הדיבור, נתתי לכם, נגמר.

דוד אמסלם: קחי לך עוד דקה וחצי לסיים את הארגומנט המרכזי, אני רוצה לשמוע את עמדת המדינה ולסכם.

<רחל זכאי-נוימן: תודה.

<רחל זכאי-נוימן: אני רוצה לומר שחוץ מאשר אי כיבוד אלמנטרי של ערכאה שיפוטית וערכאה חוקית וערכאה מבצעת, שלוש הרשויות של מדינת ישראל שמתנהלות כאילו כל אחת היא פלנטה נפרדת, וזה פשוט יוצא מן הכלל, מעבר לזה אנחנו חושבים, במידה רבה כנראה של - - - עם בסיס נתונים לא מוטרף, שמה שנכון עכשיו, אותן טענות בדיוק תהיינה ב-2019 ואנחנו חושבים שאם תעבור החקיקה עכשיו הרי שמה שיהיה ב-2019 זה יהיה שדה אזרחי קטן, ישכחו מאיפה צומחות הרגליים, שזה שדה צבאי, אבל ניחא, כולם שוכחים פה את מה שהם רוצים, אז יישאר שדה צבאי קטן, המדינה תגמור את ענייניה התקציביים כמו שהיא רוצה, אבל עלינו, לא כל הזמן, או באמת לא כל הזמן, יעשו מאיתנו צחוק.

<רחל זכאי-נוימן: הסכמים צריך לשלם.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<רחל זכאי-נוימן: אני רק למען הסדר הטוב רוצה לומר, מאחר שאיננו יודעים כיצד יתפתח הליך החקיקה, שבכל הכבוד ועל פי ידיעתי הצנועה בתקנון הכנסת, הישיבה הזאת איננה מתקיימת כדין מאחר שלא הייתה התראה של 24 שעות.

בצלאל סמוטריץ': דודי, אנחנו לא - - -

דוד אמסלם: היועץ המשפטי - - -

חיים ילין: תומר פה, אני מרגיש בבית המשפט.

דוד אמסלם: אל"ף, רק שנייה, דרך אגב - - -

<רחל זכאי-נוימן: תבוא לשם, תראה איך מתנהל דיון.

דוד אמסלם: אם מישהו רוצה להשיג, זה אחד מחברי הכנסת, ולכן אחרי זה תעשו מה שאתם רוצים בעניין הזה.

דוד אמסלם: לגבי עמדת המדינה, מה עמדת המדינה בעניין?

<קריאה: אני לא יכול לדבר עכשיו.

<ארז קמיניץ: קודם כל, אדוני, ועדת השרים לענייני חקיקה לא קיבלה החלטה בעניין ומשכך עמדת הממשלה היא להתנגד להצעת החוק.

<ארז קמיניץ: אני רוצה לומר כך, אדוני, בוודאי בהמשך לדברים שנאמרו כאן, אנחנו חושבים וחשבנו גם במהלך הניהול של הסכסוך הזה, שמדובר בסכסוך אזרחי שאפשר למצוא לו פתרונות.

<ארז קמיניץ: היו בעניין הזה הידברויות כאלה ואחרות, אדוני, אני חושב שהפתרונות שאפשר להגיע אליהם עדיין מונחים על השולחן, אני מקווה שנצליח להגיע לפתרונות האלה לרווחת כל הצדדים, גם לרווחת תושבי אילת, ובאמצעות מה שמכונה מתווה כחלון, כי בהקשר הזה נפרצה דרך מסוימת במהלך השנה האחרונה.

<ארז קמיניץ: אנחנו מקווים שנגיע לתוצאה הזאת, גם ועדת השרים מקווה שתהיה תוצאה כזאת של הגעה להסכמות וככל שתהיה תוצאה כזאת אני חושב שאפשר יהיה לא להמשיך בהליכי החקיקה.

<ארז קמיניץ: אם בכל זאת הכנסת תרצה להמשיך בהליכי החקיקה, אדוני, אני חושב שאנחנו צריכים, וזאת עמדת הממשלה כמו שאני מבין אותה, אבל שוב, אין עמדה פורמלית של ועדת השרים ולכן אני לא יכול לדבר בשם הממשלה כולה, אבל לפי מה שאני מבין מעמיתיי, אנשי המקצוע במשרדים השונים וגם משר האוצר, כרגע, אם הכנסת תרצה להמשיך למרות התנגדות ממשלתית הרי שהאופציה היא מה שמכונה מתווה כחלון, וזו העברה, העתקה של הטרמינל האזרחי לתחומי הבסיס הצבאי, המשך פעילות משם עד שנת 2019 ובמקביל תיעשינה פעולו, שאני חושב שקורות כל הזמן, לשיפור הקשר התעופתי בין אילת ובין המרכז.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<ארז קמיניץ: אם מישהו מהחברים - - -

דוד אמסלם: ברשותך, אם אחרי שאני אסיים תרגיש שלא - - -

<ארז קמיניץ: אדוני, יכול להיות שמישהו מחבריי ממשרדי הממשלה ירצה להוסיף, אז בבקשה.

דוד אמסלם: צחי, אתה רוצה לומר משהו?

<צחי דוד: בשלב הזה לא.

דוד אמסלם: אז קודם כל אני ארצה לענות לעורכת דין רחל זכאי.

דוד אמסלם: אין בתקנון הכנסת דבר מהסוג הזה, אנחנו נמצאים כרגע בצוק העיתים, אנחנו דוחפים הרבה מאוד חקיקה בשבוע האחרון של לפני הפגרה, כידוע לך גם שיש לנו לוחות זמנים של בתי המשפט לכן אנחנו צריכים גם להקדים את החקיקה בעניין הזה.

דוד אמסלם: אבל אם יש לך תלונות, הכול בסדר, תתלונני איפה שאת רוצה.

<רחל זכאי-נוימן: לא להתלונן, זה לציין.

דוד אמסלם: אמרתי, אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': היא מכינה את העתירה נגד החוק, נו, מה?

דוד אמסלם: אמרתי, אין דבר כזה.

דוד אמסלם: את מציינת דבר שלא קיים, אבל לא חשוב.

<תומר רוזנר: ברשותך, אדוני, אני חייב לציין משהו מהבחינה שלנו, כייעוץ משפטי.

<תומר רוזנר: הצעת החוק עברה במליאת הכנסת בקריאה מוקדמת ביום רביעי שעבר ולנו נודע ביום חמישי על כך שהיא תידון בוועדה שבה אנחנו מכהנים כיועצים משפטיים.

<תומר רוזנר: למרבה הצער לא עלה בידינו ללמוד את הצעת החוק בפרק הזמן הקצר שעמד לרשותנו ולכן אנחנו לא מביעים עמדה לגבי היחס של הצעת החוק לעומת פסיקה של בית המשפט העליון, לעומת הסכמים שנחתמו.

<תומר רוזנר: הנושא כנראה מורכב ואין לנו עמדה לגביו, כי לא הספקנו כמובן ללמוד אותו.

<תומר רוזנר: זימון הדיון בהתראה קצרה שזומן, יש בו איזה שהוא פגם, לפחות גם בעינינו, כיוון שהדיון זומן בהתראה של פחות משלוש-ארבע שעות.

<תומר רוזנר: אני לא יכול לומר שזה פגם שיורד לשורשו של הליך החקיקה, אבל בהחלט יש בזה איזה שהוא פגם.

<תומר רוזנר: לכן, לאור הדברים שאמרתי, אנחנו לא נוכל לתרום את חלקנו לגבי תוכנה של הצעת החוק, ההחלטה היא בידיכם אם להתקדם בה או לא.

דוד אמסלם: תודה, תומר.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר משפט אחד קצר, בכל זאת כמשפטן שכן הספיק ללמוד גם את ההצעה ורק במענה לחברתי עורכת הדין, למדתי גם את ההיסטוריה המשפטית של הסיפור הזה, קודם כל ביחס ללוחות הזמנים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו המתנו עם החוק הזה המון.

בצלאל סמוטריץ': אילו זה היה תלוי בנו החוק הזה כבר היה עובר לפני שלושה וארבעה חודשים ואדוני יושב הראש היה יכול לקיים דיונים בהתראה של שלושה שבועות מראש, לא הייתה שום בעיה.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאנחנו רצינו להאמין שגם נציגי הגוש הגדול יקיימו את חלקם בהסכם בתום לב וכן יאפשרו, מאחר שכפי שציינתי, אין להם ולא עתיד להיגרם להם שום נזק מהמשך התעופה האזרחית במקביל לתעופה הצבאי, הערכנו שהשכל הישר יגבר והם יסכימו ולא נידרש להליך החקיקה.

בצלאל סמוטריץ': לכן הגענו לדקה ה-90, אני מודה.

דוד אמסלם: ברור.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו צריכים עכשיו לסיים את החוק הזה בארבע קריאות עד סוף המושב ולכן הדיונים יהיו אינטנסיביים, אז אני מציע שכבר תודיע להם היום לישון פה.

בצלאל סמוטריץ': להיות בכוננות, כיוון שיהיו דיונים מהירים.

דוד אמסלם: אני - - -

בצלאל סמוטריץ': רגע, רק משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': אין בפסיקה הזו, אין בחוק הזה, שום דבר שהוא עוקף בג"צ, בשונה מסוגיות אחרות, ובדקנו את זה לעומק.

בצלאל סמוטריץ': בית המשפט נתן תוקף של פסק דין להסכם שחתמו הצדדים.

בצלאל סמוטריץ': בית המשפט, באותה עתירה שהזכרת, בינואר, סך הכול אמר שעל בסיס ההסכם, על בסיס המצב המשפטי הנתון, הוא לא יכול להיענות לבקשתה של עיריית אילת.

דוד אמסלם: בצלאל, אתה נותן הרצאה עכשיו.

דוד אמסלם: עזוב, אני רוצה להתקדם.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מסביר לפרוטוקול שגם אני צריך להכין את ההגנה על החוק - - - לא רק הם יתקפו פה.

דוד אמסלם: הבנו.

דוד אמסלם: לא, אל תדאג.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רבותיי, אני רוצה לומר רק מבחינתי איך אני רואה את הדברים ואחרי זה אנחנו נעבור להקראה.

דוד אמסלם: קודם כל, היות שמדובר בהצעת חוק פרטית אז לכן הפרוצדורה יותר ארוכה מאשר הצעה רגילה.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה עוד דיון, כמובן אתם תתכוננו גם לדיון הבא ותוכלו להציג את ההערות שלכם שוב פעם ויותר לעומק, כל הנוכחים, כולל תומר, וגם אם נצטרך לשנות אז, אז אנחנו נשנה אז.

דוד אמסלם: לכן ברמה המהותית אני חושב שיהיה לכם את הזמן להשיג וללמוד את העסק והכול בסדר מבחינתנו.

דוד אמסלם: אני יכול להגיד לכם שיש הרבה הצעות חוק, כפוף למה שאמר היועץ המשפטי, שאנחנו עושים אותן בטווח מאוד קצר, של שלוש, חמש, שבע שעות, תלוי לפי העניין ומורכבות הנושא.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להגיד לכם איך אני רואה את העניין הזה באופן כללי.

דוד אמסלם: קודם כל, הכנסת סוברנית להתערב בכל נושא, היא לא צד בעניין, לא בהסכם ולא בזה, היא לא ממשלה, היא כנסת והכנסת סוברנית להתערב כמעט בכל נושא, כולל בהחלטות שיפוטיות, לשנות אחרי זה החלטה כזאת או אחרת, אם זה נראה לה, זה התפקיד שלה.

דוד אמסלם: הכנסת, חברי הכנסת לרוב עושים את השיקולים הממלכתיים, הם פחות מסתכלים על השיקולים הפרסונליים, הם מסתכלים מה טוב לאזרחי מדינת ישראל באופן כללי, וזה התפקיד שלהם.

דוד אמסלם: לכן אין לכם מה להלין על הכנסת, בוודאי שלא.

דוד אמסלם: אם יש לכם תלונה לממשלה, יכול להיות שאתם צודקים בה, אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: תראו, בעצם יש פה שתי החלטות שאני עושה הפרדה ביניהן, החלטה בטווח הארוך, לאן שדה דב הולך, זה לא הדיון וזה גם לא החוק.

דוד אמסלם: יכול להיות שבעוד שנתיים באמת יקום מישהו ויגיד 'רבותיי, אנחנו חוזרים', זה סיפור אחר.

דוד אמסלם: הנושא השני, שבעצם הוא הטריגר של כל הצעת החוק, שבא ואומר שהשדה הצבאי יושב על מרב השטח, המוחלט, השדה האזרחי יושב שם בטרמינל, שזה פחות או יותר השטח האזרחי שלו ועוד איזה חניון של כמה מטוסים.

דוד אמסלם: לכן ההיגיון אומר, נניח שמחליטים להעתיק את השדה כולו, אז בוודאי ובוודאי שרוב השטח הוא הצבאי והוא תפוס עד 2019, אז מה הרעיון להעתיק עכשיו ולשנות עכשיו את הסדרים ב-2016 או 17' לאיזה 15% מהשטח ו-80% מהשטח עדיין לא נמצא?

דוד אמסלם: דבר נוסף, אף אחד לא מפריע, התהליכים התכנוניים הם תהליכים ארוכי טווח, המדינה מבחינתה יכולה לתת לכם את הקלירנס להתקדם בתכנון, תתקדמו, הכול בסדר, לכן אני לא רואה סתירה בין הדברים.

דוד אמסלם: כרגע החוק מתייחס רק לטווח הקצר, צריך להבין, עוד מעט נקרא את החקיקה, ולכן אנחנו נכנסים לנושא הזה כרגע בסיפור של החקיקה.

דוד אמסלם: אני מסכים עם מה שאמרו החברים, החוק הזה יושב אצלנו כאן הרבה מאוד חודשים, לא קידמנו אותו, יכולנו, בגלל שחשבנו שעדיף להביא את הדברים ברמת ההסכם, למה אנחנו צריכים להתערב בכלל?

דוד אמסלם: אבל משכבר אנחנו רואים, והלכנו עד הקצה, אני יכולתי לעשות את הדיון הזה לפני שבועיים, לא עשיתי בגלל שציפיתי שאתם תמשיכו לדבר.

דוד אמסלם: בסוף הבנו, מבחינת לוחות הזמנים החקיקתיים - - - דרך אגב, אם לא היה הסיפור של ההסכם, אם נגיד בית המשפט היה קובע עד ה-30 במאי, אז היינו חוזרים מהפגרה וממשיכים לעשות את הדיון, אבל היות שכל ההסכם אמור, אני מבין שזה צריך להיות עד סוף אפריל, אז אין לנו זמן, לכן הכנסנו סד זמנים כדי דווקא להשאיר לכם את הסיפור כדי שלא נתערב.

דוד אמסלם: הזווית באה משם, זה הסיפור שלנו באירוע.

דוד אמסלם: אבל אנחנו רואים שאין ברירה אז לכן אנחנו נכנסים לעניין.

דוד אמסלם: דרך אגב, כרגע זה בקריאה ראשונה, אנחנו מאפשרים לכם עדיין, עד הקריאה השנייה והשלישית, שזה יהיה בשבוע הבא, כבר מראש אני אומר לכם שהיום אנחנו נודיע לכם מתי יהיה הדיון בשבוע הבא, זה לא יהיה השבוע, לגבי הנושא של הכנה לקריאה שנייה ושלישית, ושם עד אז תשבו עם המדינה ותגיעו איתם לאיזה שהיא הבנה שאתם מגיעים.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של העתקה של הטרמינל הקטן לצבאי/לא צבאי, לא נכנסים בקטע החקיקתי.

דוד אמסלם: לנו חשוב שעד שנסגר הטרמינל הצבאי הטרמינל האזרחי ימשיך לעבוד.

דוד אמסלם: איך, זה סיפור טכני, אני לא נכנס לזה, האם תעתיק את הטרמינל לפה והם יבואו לשם לבידוק, זה פחות חשוב.

דוד אמסלם: הרעיון הוא שיהיו טיסות ישירות כמו היום, אותו דבר.

דוד אמסלם: לא נכנסים לעניין.

דוד אמסלם: אז איך תעשו את הסידור, האם להעתיק פה, להעתיק שם, זה פחות חשוב לנו.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר משהו אחרון לפני שאנחנו עושים את ההקראה.

דוד אמסלם: יש לכם להסדיר איתם את הנושא של השיפוי בגין דמי השימוש.

דוד אמסלם: במידה שאתם לא תגיעו איתם לסיכום בדבר הזה עד שבוע הבא אני אשב עם חבריי, אנחנו נקבע את הנוסחה ונביא אותה בחוק.

דוד אמסלם: אחרי זה תרוצו לבית משפט להגיד לו למה אנחנו הבאנו בחוק את הנוסחה.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש מכם, בגדול, גם בנושא של השיפוי יש גבול, זאת אומרת זה מדינה, זה לא כסף של מונופול, לכן אם לא יהיה פה משהו הגון אני אשב עם החברים שלי - - -

בצלאל סמוטריץ': עכשיו קיבלתי פה כתבה בכלכליסט, 200 מיליון שקל - - -

דוד אמסלם: דקה, אל תפריע לי.

בצלאל סמוטריץ': - - - אנחנו נשמור על הקופה, לא ניתן לכם לעשות דברים כאלה.

דוד אמסלם: אתה מפריע לי, אני - - -

בצלאל סמוטריץ': שזה נהנה וזה לא חסר, זה על אותה - - -

דוד אמסלם: בצלאל.

דוד אמסלם: אמרתי, אם זה לא יקרה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא יהיה.

דוד אמסלם: - - - אז אנחנו נביא את השיפוי לפי ראות עינינו, נביא שמאי, אני אעשה את העבודה ביחד עם החברים שלי ואנחנו נביא גם את הנוסחה.

דוד אמסלם: אז בבקשה, להקראה, בוא נקריא.

<קריאה: אני יכולה לציין?

דוד אמסלם: בבקשה, רבקה.

<<רבקה לויפר: > רק לחדד משהו שארז אמר, דיברת על מתווה, אני מכנה את זה מתווה כחלון כעניין טכני.

<<רבקה לויפר: אנחנו לא רואים בזה עניין טכני בלבד, הצעת החוק כפי שהיא מנוסחת כרגע בעינינו היא הצעת חוק תקציבית שעלולה לעלות מאות מיליונים ואף מיליארדים.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו 50 ח"כים, אנחנו מוכנים להכריז על זה - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, דקה.

דוד אמסלם: רבקה - - -

<רבקה לויפר: לא אמרתי משהו נגד אחד.

<רבקה לויפר: אנחנו רצינו לציין את זה, כי לנו זה חשוב לחדד את הנושא.

דוד אמסלם: רבקה, אם זה היה חינם אני מניח שלא היה דיון.

דוד אמסלם: אז אנחנו מבינים את העניין, הכול בסדר.

דוד אמסלם: אני חושב שהייתי מספיק ברור כדי - - - אנחנו מבחינתנו, בבוטום ליין, לקראת החקיקה בשבוע הבא, סוף החקיקה, לנו חשוב שהשדה יעבוד באופן פונקציונלי, צריך להבין, איפה הבודקה עומד ואיפה הטרמינל ואיפה בודקים, זה פחות חשוב לנו.

דוד אמסלם: תעשו את המקסימום שיהיה טוב לכל הצדדים, מה זה חשוב לנו?

<תומר רוזנר: לא, על פי התקנון חייב, כשיש הצעת חוק צריכה להיות הערכה תקציבית.

דוד אמסלם: אין בעיה, תומר, עוד מעט אני אדבר על זה.

דוד אמסלם: זה אני אומר באופן כללי.

דוד אמסלם: עכשיו אני אומר עוד הפעם, תחשבו, להשאיר את זה ככה ויש שיפוי כספי שנשמע הגון, אחלה.

דוד אמסלם: אנחנו גם נרצה לשמוע מה זה.

דוד אמסלם: אם נחליט שהשיפוי הוא לא שיפוי סביר והגון אנחנו גם נבוא בזווית של השיפוי, נכניס את זה בחוק ואז נסנדל את כל העולם, כולל את בית המשפט בעניין הזה.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של הערכה תקציבית.

דוד אמסלם: תביא את ההערכה התקציבית המקסימלית רק בשביל הפרוטוקול, שיהיה רשום כאן, בהנחת עבודה שאין כלום, שאין שדה ואין בטיח ואין כלום, כדי שנתקדם.

דוד אמסלם: אנחנו צריכים הערכה תקציבית כדי להמשיך בחקיקה.

<רבקה לויפר: העניין הוא קצת יותר מורכב.

<רבקה לויפר: שווי ההסכם כרגע, כפי שהוא נאמד, עומד על 4 מיליארד.

<רבקה לויפר: ככל שיטענו להפרת ההסכם אנחנו בחשיפה למחיר הזה.

דוד אמסלם: הבנתי.

<רבקה לויפר: מעבר לזה יש לנו חשש שפינוי של השדה האזרחי במקביל לצבאי יעכב יותר את השיווקים ואת הבנייה ופה אנחנו - - -

דוד אמסלם: הבנתי, רבקה, אז ההערכה - - -

חיים ילין: מחר בבוקר כבר - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל המצב הוא הפוך, מה שאתם רוצים יעלה כסף להעביר את ה - - -

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': אכפת להם הכסף.

חיים ילין: אבל, כבוד היושב ראש, היא מדברת כאילו שיש היתרי בנייה - - -

דוד אמסלם: אבל למה זה חשוב מה שאתה אומר?

דוד אמסלם: אני לא הבנתי.

חיים ילין: אני אסביר לך למה.

דוד אמסלם: לא, אל תסביר לי.

דוד אמסלם: אני לא רוצה לתת לך את זכות הדיבור עכשיו להסביר.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם בחקיקה.

חיים ילין: אבל אני מסביר - - -

דוד אמסלם: אל תסביר לי.

דוד אמסלם: בואו תתקדמו.

דוד אמסלם: אני מבקש להתחיל בחקיקה, אם יש בעיה של - - -

<תומר רוזנר: לא, זאת ההערכה.

דוד אמסלם: לא, זאת ההערכה ובואו נתקדם.

<גלעד קרן: הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ז-2017.

<גלעד קרן: הגדרות.

<גלעד קרן: 1.

<גלעד קרן: בחוק זה – "חוק רשות שדות התעופה" – חוק רשות שדות התעופה התשל"ז-1977; "רשות שדות התעופה ושדה תעופה" – כמשמעותם בחוק רשות שדות התעופה.

<גלעד קרן: "שדה התעופה דב הוז" – שדה התעופה דב הוז (תל אביב) כמשמעו בצו רשות שדות התעופה (מתן שירותים בשדה התעופה דב הוז תל אביב), התשמ"ט-1989; הוראות מיוחדות לעניין המשך פעילותו של שדה התעופה דב הוז.

<גלעד קרן: 2.

<גלעד קרן: על אף האמור בכל דין שדה התעופה דב הוז יוסיף לשמש כשדה תעופה לתעופה אזרחית בהתאם לצו שניתן לפי הוראות סעיף 5(א)(4) לחוק רשות שדות התעופה ורשות שדות התעופה תמשיך לתת בו שירותים בהתאם להוראות אותו צו.

<גלעד קרן: אישר שר הביטחון בכתב כי שדה התעופה דב הוז אינו משמש עוד כשדה תעופה לתעופה צבאית, החל במועד שציין באישור (להלן – יום האישור) - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: יש הערה חשובה כאן.

דוד אמסלם: בתחילת הדברים אתה קראת 'על אף האמור בכל דין', ב-(א), תרשום 'כל דין או הסכם'.

<גלעד קרן: יקבע שר התחבורה והבטיחות בדרכים מועד להפסקת פעילותו של שדה התעופה דב הוז כשדה תעופה לתעופה אזרחית ובלבד שהמועד יהיה לא מאוחר מ-90 ימים מיום האישור.

<גלעד קרן: ביצוע ותקנות.

<גלעד קרן: 3.

<גלעד קרן: שר התחבורה והבטיחות בדרכים ממונה על ביצוע הוראות חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות בכל עניין הנוגע לביצועו.

<גלעד קרן: תחילה.

<גלעד קרן: 4.

<גלעד קרן: תחילתו של חוק זה 15 ימים מיום פרסומו.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע להוסיף שהתקנות יהיו באישור ועדת הפנים של הכנסת.

<תומר רוזנר: למה צריך סעיף תחילה?

איציק שמולי: מכיוון שלא חשבנו שנחוקק את החוק.

בצלאל סמוטריץ': הוא חוקק בדקה ה-90.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להוריד.

דוד אמסלם: אתה צודק, אפשר להוריד את זה.

בצלאל סמוטריץ': מיידית.

דוד אמסלם: איזה תקנות אתה רוצה.

בצלאל סמוטריץ': יש פה סעיף שמאפשר תקנות, בהנחה שירצו כל מיני התאמות וכו', אני מציע שהם יהיו באישור ועדת הפנים, אפרופו התקציבים, אפרופו - - -

דוד אמסלם: תוסיף את זה שהתקנות - - -

<תומר רוזנר: בנושא של האישור של השר?

דוד אמסלם: כן.

<תומר רוזנר: ב-2 צריך את האישור של השר למועד הסגירה, את זה אתה לא רוצה שיבוא לכנסת?

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: לגבי הסגירה?

איציק שמולי: לא, לא לגבי הסגירה.

<תומר רוזנר: ב-2, מה שאני מבין, שאתם רוצים ששר התחבורה יקבע את מועד הסגירה.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': ברגע ששר הביטחון מאשר שהשדה הצבאי הפסיק לעבוד אז שר התחבורה צריך להגדיר מתי מפסיק השדה הזה, אבל לתת 90 יום מינימום להתארגנות.

<גלעד קרן: לא, המקסימום, כתוב פה.

בצלאל סמוטריץ': נכון, המקסימום.

בצלאל סמוטריץ': עד 90 יום.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת החוק קובע שמקסימום 90 יום אחרי שהשדה הצבאי הפסיק לעבוד גם השדה האזרחי מפסיק לעבוד.

בצלאל סמוטריץ': בתוך 90 יום האלה יש מרחב תמרון.

איציק שמולי: אבל, אדוני היושב ראש, תשימו לב רק שבסעיף 3 התקנת תקנות, לפי הנוסח הקיים, נוגע לכל כללי החוק.

איציק שמולי: זה יותר רחב ממה שחבר הכנסת - - -

דוד אמסלם: הבנתי, אני מבין, בצלאל, תקנו אותי, סעיף 3 לגבי שר התחבורה והתקנות זה הכוונה באם מעתיקים את זה יש תקנות אחרות שאנחנו לא מודעים להן - - -

בצלאל סמוטריץ': אם יצטרכו, אז שיהיה פה בפיקוח של הוועדה.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: מה השם?

<מרדכי שמואלי: מוטי, מרשות התעופה האזרחית במשרד התחבורה.

<מרדכי שמואלי: שתי הערות, אחת טכנית.

<מרדכי שמואלי: מוזכר פה הצו שעליו חתומים שר התחבורה ושר הביטחון.

<מרדכי שמואלי: ברמה הטכנית, אני לא משפטן, אבל עלול להיווצר פה מצב שהשרים צריכים לחתום על צו מכוח חוק, אז בעצם הם לא יכולים שלא לחתום, אני לא יודע מה הפתרון, יכול להיות שצריך להגיד שהחוק הזה מייתר את החתימה על הצו.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, לא.

<תומר רוזנר: לא הבנתי מה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, ככה זה, אנחנו מסמיכים את השר.

דוד אמסלם: זה מקובל בחקיקה.

דוד אמסלם: בדרך כלל ההסכמה היא, בחוקים אנחנו מסמיכים את השרים לחתום על תקנות.

<מרדכי שמואלי: כן, אבל פה לא מדובר על תקנה, מדובר על צו.

<מרדכי שמואלי: היום השדה פועל מכוח צו.

בצלאל סמוטריץ': לא, זה צו שניתן כבר בעבר.

<מרדכי שמואלי: נכון, הוא רק צריך להתחדש.

בצלאל סמוטריץ': לא, החוק מאריך אותו.

בצלאל סמוטריץ': החוק קובע אוטומטית שהצו שניתן לפי הסעיף ההוא - - -

<מרדכי שמואלי: בסדר, זה עניין משפטי.

<מרדכי שמואלי: הדבר השני, ויש פה אולי איזה אי הבנה, לפי הנוסח כרגע, ודיברתם עליו בסעיף 2, נראה כאילו תיאורטית השדה האזרחי יכול להמשיך ולפעול אחרי הפסקת הפעילות הצבאית.

<מרדכי שמואלי: טכנית זה לא אפשרי - - -

<רחל זכאי-נוימן: בוודאות.

<רחל זכאי-נוימן: 90 יום - - -

בצלאל סמוטריץ': מה שכתוב בחוק.

דוד אמסלם: רחל, את קיבלת את זכות הדיבור, נגמר.

<מרדכי שמואלי: צריך להבהיר את העניין הזה, כי טכנית השירותים, למשל פיקוח הטיסה, ניתן על ידי חיילים.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

<מרדכי שמואלי: לא, אבל שלא ייווצר מצב - - -

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: תבין, אתה עכשיו נכנס - - - חיים, שב.

חיים ילין: לא, אני צריך ללכת.

דוד אמסלם: אז תלך.

חיים ילין: אם אין תב"ע ואין היתרים, זה שמונה שנים, אני לא יודע על מה מקשקשים, אם - - -

בצלאל סמוטריץ': הם רוצים שהקרקע תהיה שממה, העיקר ש - - -

דוד אמסלם: אבל, חיים, מספיק.

חיים ילין: - - - זה רק כסף.

חיים ילין: רק כסף.

דוד אמסלם: אני לא נכנס להפעלה, לאופרציה.

דוד אמסלם: בגדול, בעיקרון אתה צודק שהשדה באופן תיאורטי יכול להמשיך גם אחרי זה, זו החלטה של הכנסת בעוד שנה וחצי.

דוד אמסלם: אני מעריך שהכוונה כרגע, אמרתי - - - אני נכנסתי להצעת החוק הזו, הסברתי, הרציונל שלי בקידום שלה זה לא האם שדה דב ייסגר כן או לא בעתיד.

דוד אמסלם: אני לא נכנס, בשביל זה יש מדינה, המדינה קובעת את סדרי העדיפות שלה, יש פה את החבר'ה של הקרקעות הפרטיות, המדינה צריכה לנהל איתם את ה - - - אני לא נכנס לזה, המדינה אולי תעתיק אותו, תמשוך אותו צפונה, לא נכנס.

בצלאל סמוטריץ': לא, דודי, בחוק הזה הם לא יכולים להזיז.

דוד אמסלם: תן רק שנייה.

דוד אמסלם: אם השדה הצבאי היה אמור להיות עכשיו גם מפונה, אני מניח שהחוק הזה לא היה מקודם כמו שהוא בוודאי, לא היינו נכנסים אליו, בגלל שאז כבר עמדת המדינה, ואני אומר לך, שאם זאת הייתה עמדת המדינה, הממשלה, אני לא הייתי מקדם את החוק הזה.

דוד אמסלם: בגלל שזו עמדת הממשלה אני לא פועל נגד עמדות הממשלה באופן עקרוני על המיינסטרים, כאן הסיפור התגלגל, אני חוזר, יש צבאי ב-2019 ואנחנו לא מבינים את ההיגיון,לכן החוק הזה צמח משם.

<מרדכי שמואלי: אדוני, אני חושב שאנחנו מדברים על אותו דבר.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, אל תחשוש, הכול יהיה בסדר.

דוד אמסלם: יש עוד הערות?

<צביקה קרמן: הערה של משרד הביטחון.

דוד אמסלם: בבקשה, שם ותפקיד.

<צביקה קרמן: צביקה קרמן, ראש חטיבת התכנון במשרד הביטחון.

<צביקה קרמן: בקשר לסעיף 2, אנחנו מבקשים שמועד הפסקת התעופה יהיה בו זמני.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: למה אכפת לך?

<צביקה קרמן: אנחנו רוצים שמועד הפסקת התעופה בשדה דב, האזרחי והצבאי, יפסיקו בו זמנית.

דוד אמסלם: אבל אתה מה אכפת לך?

דוד אמסלם: אתה צבא, יש לך הסכם - - -

<צביקה קרמן: יש.

דוד אמסלם: אני אסביר לך.

דוד אמסלם: אני רואה הבדל בין הקטע הצבאי לאזרחי.

דוד אמסלם: אתה צבא, אתה מקבל הנחיות, מבצע, אם יש בעיה, אז תשב מול המדינה, תגיד להם - - - הסיפור האזרחי הוא קצת שונה, לכן אם יש לך הסכם מולו בשנת 2019 אז אתה תפנה ב-2019, ואם המדינה תחליט שהיא רוצה להמשיך להפעיל את השדה האזרחי עד תרפפ"ו זו בעיה שלה, למה אתה קושר בין האירועים?

<ארז קמיניץ: תן לי רגע.

<ארז קמיניץ: אדוני, בדיון בקריאה ראשונה יש שאלה אם אנחנו, אם, שוב, כמו שאני אומר, הממשלה מתנגדת, אבל אם מתווה כחלון יקודם, בסופו של דבר הפינוי האזרחי צריך להיות יחד עם הפינוי הצבאי.

<ארז קמיניץ: כרגע, לפחות טכנית בהצעת החוק, יש אופציה להפעלה של השדה האזרחי עד 90 יום אחרי השדה הצבאי.

<ארז קמיניץ: האופציה הזאת כרגע מעשית זה לא לפי המתווה כי כרגע הפעלה של השדה כולו, האזרחי, כמו שציינת, האזרחי והצבאי, בגלל שהוא רובו צבאי - - -

דוד אמסלם: זה קריטי ה-90 יום?

<קריאה: כן.

דוד אמסלם: מבחינתך זה קריטי ה-90 יום?

<ארז קמיניץ: אז אני אומר, נדבר על זה אחרי קריאה ראשונה.

<ארז קמיניץ: אז בסדר, אם ההודעה זה מה שחשוב, ההודעה מראש, נעשה את ההודעה מראש 90 יום לפני.

דוד אמסלם: אין בעיה, אז אני אומר לך, ארז, אנחנו נדבר, זה לא עניינך.

דוד אמסלם: אתה בטוח זה לא עניינך, אתה צריך לארוז את הפקלאות ב-2019, תארוז, תלך, זה כבר עניינו.

<ארז קמיניץ: אם צריך לתת הודעה מראש על האזרחי, ניתן הודעה מראש.

דוד אמסלם: אמרתי, זה לא עניין הצבא.

<ארז קמיניץ: חברים, שוב, אנחנו עוד לא שם.

דוד אמסלם: צחי, זה צבא.

דוד אמסלם: הוא עכשיו קיבל סגירה איתכם.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, לא מעתיקים כלום, אתם סוגרים איתו לפנות בתאריך איקס ומשפים אותו, בונים לו בסיס במקום אחר.

<צחי דוד: על בסיס ההכנסות?

דוד אמסלם: זה לא עניינו ההכנסות, הוא שותף איתך?

<צחי דוד: בוודאי שזה הוא.

<צחי דוד: אני אסביר.

דוד אמסלם: אל תסביר.

<צחי דוד: לא להסביר לא להסביר, אבל - - -

דוד אמסלם: אתה זה משהו אחר.

דוד אמסלם: אני מדבר על צבא, אתה זה אוצר, רמ"י, המדינה זה משהו אחר, לכן אני מסביר.

דוד אמסלם: הוא בא מהזווית הצבאית, שאלתי אותו מה תפקידו, לכן הצבא בכלל לא קשור לאירוע.

<ארז קמיניץ: הוא חושש שהמטלה תוטל עליו.

<ארז קמיניץ: אני מסביר.

<ארז קמיניץ: אנחנו מדברים על 90 יום, אם נגיע לשם ולא נצליח - - -

דוד אמסלם: מה הוא מפחד?

דוד אמסלם: שיגידו לו 'תשאיר את החיילים על המגדל עוד 90 יום'?

<ארז קמיניץ: אני אומר שוב, אם נגיע לשם, אני מאוד מקווה שלא נגיע לשם, הממשלה כרגע מנסה לייצר תוצאה שתוביל למה שאדוני ביקש בלי חקיקה - - -

דוד אמסלם: חבר'ה, אני חייב לעצור, נגמר הזמן.

<ארז קמיניץ: אם נגיע לשם, אז נפתור את עניין 90 הימים.

דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני חייב להביא את זה להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אחרי ההצבעה תן לי משפט.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: מי בעד החוק כפי שהקראנו, כולל השינויים?

דוד אמסלם: שירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

<לאה קריכלי: אין.

דוד אמסלם: מי נמנע?

<לאה קריכלי: אין.

דוד אמסלם: אני קובע שהחוק עבר בהכנה לקריאה ראשונה.

דוד אמסלם: בעד – 3

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: אמור לעלות היום במליאה.

<תומר רוזנר: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: אז מתי, מחר?

<תומר רוזנר: זה צריך להתפרסם ברשומות.

דוד אמסלם: אין בעיה, מחר זה יכול לעלות?

בצלאל סמוטריץ': כן, אפשר פטור מחובת הנחה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, נטפל בזה, אישרנו את זה בנשיאות, בנשיאות זה כבר נמצא.

דוד אמסלם: זה כבר אושר בנשיאות?

בצלאל סמוטריץ': בנשיאות זה אושר.

<תומר רוזנר: בסדר, זה עניין טכני של הרשומות.

דוד אמסלם: כן, תסדירו רק את הסיפור הזה, אני רוצה שהיום זה יעלה.

<תומר רוזנר: היום זה לא יעלה.

דוד אמסלם: ואם זה לא יכול לעלות היום זה יעלה מחר.

בצלאל סמוטריץ': אז מחר.

בצלאל סמוטריץ': אחרי ההצבעה אני רוצה להגיד אמירה.

בצלאל סמוטריץ': צריך לדעת שהנוסח שעליו הצבענו עכשיו והקראנו את זה קודם לא מאפשר כרגע העתקה של השדה האזרחי לשדה הצבאי, כיוון שבסעיף ההגדרות שדה התעופה דב הוז מוגדר כמשמעו בצו רשות שדות התעופה (מתן שירותים), כשהוא מוגדר היום במיקום הנוכחי שלו, וזה אומר - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, אני אסביר.

בצלאל סמוטריץ': תן לי רגע.

דוד אמסלם: אוקיי.

בצלאל סמוטריץ': זה אומר שיש גם מה להפסיד מלא להגיע להסכם.

בצלאל סמוטריץ': אני אגב רוצה לומר, אני מאוד מאוד מאוכזב מההתנגדות של הממשלה, אני חושב שזו חדלות אישים גדולה של הממשלה, אני חושב שהאיומים של אנשי הגוש הגדול על הפרת ההסכם, על החשיפה שאתם פה מפנטזים, הבל הבלים, אני לא מכיר אף שופט נורמלי שיגדיר צעד כזה שזה נהנה וזה אינו חסר, וגברתי, גם אני עורך דין, חברתי המלומדת, בעוונותיי הרבים - - -

<רחל זכאי-נוימן: כל הכבוד.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר אף עורך דין שעל קיום כל כך חסר תום לב שלכם את ההסכם ייתן לכם סעד בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להזכיר שהכנסת פה התערבה בהסכמים הרבה יותר חריפים, עם כי"ל, שישינסקי 1.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, בואי נדבר אחרי הדיון, בשבוע שעבר חיות אמרה שהכנסת מוסמכת לחוקק.

דוד אמסלם: בצלאל, רק שנייה, דקה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו.

בצלאל סמוטריץ': עצוב לי שאנחנו צריכים לכפות על הממשלה את העמדה הזו.

דוד אמסלם: הסמכות של הכנסת או בכלל התפקיד של הכנסת זה לחוקק, הכנסת לא צריכה לשאול אף אחד אם לחוקק או לא.

בצלאל סמוטריץ': כן, אמרתי, עצוב לי שאנחנו צריכים לכפות על הממשלה עמדה שהיא לא רוצה.

בצלאל סמוטריץ': אני כן מציע לאנשי הגוש הגדול, אני רק אומר לכם שאם אתם תלכו לדרישות מטורפות אנחנו לא ניתן לזה.

דוד אמסלם: בצלאל, בצלאל, אני אמרתי את זה וכבר אמרתי את זה לפני שהקראנו את החקיקה.

דוד אמסלם: אנחנו נרצה לשמוע בדיון הבא מה ההסכם, מה ההסכם שהגעתם איתם.

דוד אמסלם: אמרתי, חשוב לנו שהשדה יעבוד באופן אופרטיבי, זה מה שמעניין אותנו.

דוד אמסלם: תעתיק מפה לשם, משמה לפה, זה פחות חשוב לי, חשוב לי אם יש פה פיצוי כספי, מה הוא, בגלל שכפי שאמרתי קודם, זה לא כספי מונופול, יש לנו גם אחריות לגבי - - -

איציק שמולי: כרגע מדברים על 200 מיליון.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיה, לא יהיה, בשום אופן.

דוד אמסלם: ואם זה לא יסתדר לנו ואנחנו נבין שזה לא, אתם תגיעו להסכם שמבחינתנו הוא לא יהיה סביר, אני אומר לך, אני אפתח את זה בחקיקה, אנחנו נביא את הנוסחה של הפיצוי בחוק ואחרי זה שיילכו לבית המשפט כדי לבוא ולהגיד למה הכנסת פעלה בניגוד לסמכות שלה.

דוד אמסלם: לכן אני מציע לכם להסתדר, ובאופן הגון.

דוד אמסלם: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.