ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 656, 2017-02-22 10:45

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר היום, הנושא של פיטורי מאות עובדים בדרום בגלל החשש מהעברת מיזם תמנע לירדן.

משה גפני: נאמר לי על ידי מנכ"ל משרד האוצר שהבעיה אמורה להיפתר ואני מבקש לדעת האם הבעיה נפתרה.

משה גפני: האוצר, בבקשה.

משה גפני: אנחנו לא מתחילים דיון.

משה גפני: רק להזכיר, היה מדובר בשעתו, כאשר העברנו כאן את ששינסקי 2, סיכמנו שערבה מיינס לא תהיה בתוך העניין הזה וזה נעשה בהסכמה אתכם.

משה גפני: למה העניין לא נפתר?

<עידו סופר: אני אעשה סדר, ברשותך.

<עידו סופר: קודם כל, התקיימה ישיבה עם החברה והיא אף הוקדמה לבקשת חבר הכנסת לוי ויושב ראש הוועדה.

<עידו סופר: חשוב להבהיר שהממשלה בהחלט מעוניינת שהחברה תבצע את ההשקעה והיא גם נרתמה לצורך כך.

<עידו סופר: יש מענק שמשוריין לחברה בסך 115 מיליון שקלים.

משה גפני: זה דווקא טוב כיוון שמחשבה טובה, הקדוש ברוך הוא מצרפה למעשה.

<עידו סופר: בהחלט.

<עידו סופר: דבר שני, מגן מס ייחודי שניתן לחברה בעת חקיקת ששינסקי 2 בשווי מאות מיליוני שקלים.

<עידו סופר: אגב, עם כל הסימפטיה ובהחלט היינו רוצים לראות את ההשקעה הזאת יוצאת לפועל, בקשת החברה להגדלת המענק ששוריין עבורה במסגרת הקצאה תחרותית עבור אותה השקעה, היא חריגה מאוד בסדרי עבודת הממשלה.

<עידו סופר: אגב, יש גם לבחון אותה מבחינה משפטית אבל אני אשים את זה רגע בצד.

<עידו סופר: מה נעשה בתקופה האחרונה.

<עידו סופר: בעקבות המלצת משרד ראש הממשלה להקצאה של שמונים מיליון שקלים, אנחנו בחנו יחד עם רשות המסים את התחשיב.

<עידו סופר: אני בטוח שחברי הכנסת מצפים גם מאתנו לנהוג במשנה קפידה כאשר מדובר בכספי ציבור, בבקשה של חברה.

איתן ברושי: במיוחד שמדובר על עמונה.

איתן ברושי: גם בעמונה בדקתם הכול.

מיקי לוי: הוא לא פוליטי.

איתן ברושי: מה זה משנה?

<עידו סופר: אל תכניס אותי בבקשה לזה.

איתן ברושי: אני לא אשאל אותך למה להכניס אותך.

איתן ברושי: אני אדם חופשי.

איתן ברושי: אתם בעמונה בדקתם?

מיקי לוי: די.

איתן ברושי: תן לי לעקוץ אותם קצת.

מיקי לוי: הוא פקיד בכיר.

מיקי לוי: אנחנו מגנים עליו.

איתן ברושי: הוא פקיד של השר שמשלם את כל העוולות.

משה גפני: איתן, אין לנו זמן ואתה עלול לגרום לכך שלא נגיע לסיכום.

איתן ברושי: באתי בשביל לדבר.

<עידו סופר: יש לי כמה דברים לחדש לוועדה.

<עידו סופר: בחנו יחד עם רשות המסים את אותו תחשיב של משרד ראש הממשלה וגם אם לפנים משורת הדין מאמצים את המתודולוגיה של משרד ראש הממשלה על בחינת ההשפעה של השינויים הרגולטוריים החיוביים והשליליים - - -

משה גפני: דבר אתי עברית.

משה גפני: כמה הם מבקשים וכמה אתם מוכנים לתת?

<עידו סופר: אני אסביר.

משה גפני: לא רגולטורי.

<עידו סופר: במידה ומאמצים מתודולוגיה לפי בחינה שלנו ושל רשות המסים מדובר ב-35 מיליון שקלים.

משה גפני: שמונים מיליון.

<עידו סופר: מדובר ב-35 מיליון שקלים.

<עידו סופר: אני בטוח שאינך מצפה שאנחנו נגיד אמן ברגע שיגישו לנו איזשהו תחשיב שאומר שמונים מיליון שקלים.

<עידו סופר: בחנו את זה יחד עם רשות המסים שזה הגוף המקצועי הרלוונטי, רחל יושבת כאן לצדי והיא יכולה להסביר את זה, ואנחנו עומדים מאחורי המספר הזה.

<עידו סופר: עד לכאן התקדמנו.

<עידו סופר: זאת תפיסתנו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מי מגיב לעניין הזה?

<יוסי שניר: ערבה מיינס.

<יוסי שניר: מה שנאמר כאן, זאת אומרת, מאז הישיבה האחרונה לא התקדמנו בשום דבר.

<יוסי שניר: כמו שנאמר, היינו לפני שבועיים במשרד האוצר.

<יוסי שניר: מה שהחבר הנכבד אמר כאן זה בדיוק מה שאמרו.

<יוסי שניר: אין לנו ויכוח עם משרד האוצר, אין לנו ויכוח עם אף אחד.

<יוסי שניר: הוויכוח של משרד האוצר הוא עם משרד ראש הממשלה.

<יוסי שניר: אנחנו הלכנו בצוות ארבעה, כך נאמר לנו.

<יוסי שניר: אנחנו משקיע זר ואמרו לנו צוות הארבעה.

<יוסי שניר: ישבנו עם הכלכלנים של צוות הארבעה, לא עם אף אחד אחר אלא עם הכלכלנים של צוות הארבעה.

<יוסי שניר: אחרי הרבה עבודה, שנה, חמישים מיליון שקלים הוצאנו עכשיו, כל חודש מיליון דולר.

<יוסי שניר: הוצאנו על סמך הבטחה שיהיה בסדר ויגיעו אתנו להסכם.

<יוסי שניר: זה בדיוק מה שקרה ובדיוק מה שחששנו ממנו.

<יוסי שניר: משרד ראש הממשלה אמר שמונים מיליון שקלים על פי תחשיבים, משרד האוצר אומר רק 35 מיליון שקלים.

<יוסי שניר: אין לכם ויכוח אתנו.

<יוסי שניר: תתווכחו עם משרד האוצר.

<יוסי שניר: חבר'ה, זה הסוף.

<יוסי שניר: אני אבקש לפני כן דבר אחד.

<יוסי שניר: יש לנו נציגי ועד עובדים.

<יוסי שניר: אני אבקש שנציג ועד העובדים ידבר.

<יוסי שניר: מי שכואב לו, זה לוועד העובדים.

<יוסי שניר: גם אני מתפרנס אבל בוודאי ועד העובדים.

איתן ברושי: כמה עובדים?

<יוסי שניר: כרגע מאתיים עובדים.

<יוסי שניר: אנחנו מצפים ל-450 עובדים.

<יוסי שניר: סך הכול אלפיים מקומות עבודה בנגב.

<יוסי שניר: אם זה המספר עליו מדברים באוצר, אז תודה רבה.

<עידו סופר: יושב ראש הוועדה, רק למען הפרוטוקול, אני רוצה לומר משפט אחד.

<עידו סופר: ועדת הארבעה הוקמה מכוח ועדת שרים לתיקוני חקיקה ועבודתה נקבעה עד לסוף אוקטובר 2015 ולפיכך הדיונים שהתקיימו, צר לי מר שניר, לא התקיימו עם נציגי ועדת הארבעה אלא עם כלכלני משרד ראש הממשלה שהם אנשים נהדרים ומקצוענים, אבל לא עם נציגי ועדת הארבעה.

<אבנר סעדון: אני ממשרד ראש הממשלה.

<אבנר סעדון: אדוני, אני חייב לעדכן ולתקן את הדברים שאמר נציג משרד האוצר.

<אבנר סעדון: הצוות עבד גם אחרי אוקטובר 2015.

<אבנר סעדון: עבדנו ביחד וההמלצה הייתה המלצה משותפת.

<אבנר סעדון: גיבוש השמונים מיליון שקלים בוצע עם רשות המסים ביחד, עם רפרנט אנרגיה באגף התקציבים ועם משרד הכלכלה.

<עידו סופר: סליחה, הדבר לא מדויק.

<אבנר סעדון: אני הייתי שם.

מיקי לוי: אתה יכול להמציא לי את הפרוטוקול הזה שם כתוב שסיכמתם על שמונים מיליון שקלים?

<אבנר סעדון: כן.

<אבנר סעדון: המכתב עם השמונים מיליון שקלים הועבר למנכ"ל משרד האוצר.

<אבנר סעדון: הם קיבלו העתק.

מיקי לוי: תעביר אותו אלינו.

<אבנר סעדון: חשוב להבהיר שמשרד ראש הממשלה עומד מאחורי החישוב של השמונים מיליון שקלים.

<אבנר סעדון: זה בוצע עם מתודולוגיה מאוד ברורה כמו שהיה בדיונים כאן בוועדה, פיצוי בגין ששינסקי.

<אבנר סעדון: החישוב שבוצע עכשיו הוא חישוב, אני לא אגיד שהוא לא נכון, הוא מחשב משהו שונה על נתונים שהם שונים.

<אבנר סעדון: הוא לא משווה את התפוח לתפוח.

איתן ברושי: מתי נעשה העדכון שלכם?

<אבנר סעדון: אנחנו העברנו את המספר בסופו של דבר ביוני 2016.

איתן ברושי: ומאז לא היה שום דיון?

<אבנר סעדון: היו עוד ישיבות גם עם ערבה מיינס וגם עם ועד העובדים.

איתן ברושי: מבחינת

איתן ברושי: כם נשארתם עם אותו מספר.

מיקי לוי: הם בעמדתם.

<אבנר סעדון: עומדים מאחורי המספר.

<אבנר סעדון: אנחנו עומדים מאחורי המספר שמונים מיליון שקלים.

<אבנר סעדון: העבודה נעשתה.

עודד פורר: משרד האוצר עומד מאחורי המספר הזה?

איתן ברושי: לא.

איתן ברושי: הוא הוריד ל-35 מיליון שקלים.

איתן ברושי: האוצר הוא אפסנאות.

איתן ברושי: האפסנאי קודם כל אומר שאין לו, ואחר כך הוא מוצא מקור.

<אבנר סעדון: זה גם לגיטימי להגיד אין.

<אבנר סעדון: הנזק למדינה יכול להיות אחר.

<אבנר סעדון: יכול להיות שיהיו פיטורי עובדים בגלל זה.

<עידו סופר: חבר הכנסת ברושי, אם הזכרת מקור, אני אומר שמשרד הכלכלה שריין לטובת הדבר הזה.

<עידו סופר: אגב, עמדתנו היא עמדתנו אבל אם משרדי הממשלה מבחינת סדר עדיפויות שלהם ובכפוף לבחינה משפטית ירצו להקצות, אנחנו לא נעמוד נגד זה.

<עידו סופר: אני חושב שאפשר לראות מדוע משרד ראש הממשלה שהוא עתיר תקציבים והנושא בלבו לא מתגייס.

איתן ברושי: אנחנו הופכים להיות ישיבות תיאום בין הממשלה.

משה גפני: נציג העובדים, בבקשה.

<מוחמד אבו נאדי: שלום לכולם.

<מוחמד אבו נאדי: אני חבר ועד העובדים, נשוי ואב לשבעה ילדים והשמיני בדרך בעזרת השם.

איתן ברושי: איפה אתה גר?

<מוחמד אבו נאדי: אני גר בפזורה הבדואית בלקיה.

<מוחמד אבו נאדי: אני נמצא בערבה מיינס כבר חמש שנים.

<מוחמד אבו נאדי: אני מגיע לכאן לא רק כמוחמד אבו נאדי ולא רק כאיש אחד אלא כמאתיים משפחות שאני מרים על הכתפיים שלי ובא אתן לכאן.

<מוחמד אבו נאדי: זאת הפרנסה העיקרית שלנו ואנחנו לא מוכנים להפסיד אותה ולא נוותר עליה.

<מוחמד אבו נאדי: זה מקור פרנסה עיקרי וחי באילת.

<מוחמד אבו נאדי: הוא היחידי שחי כל השנה.

משה גפני: ולכן אתם מתנגדים לכך שערבה מיינס תיסגר חס וחלילה.

<מוחמד אבו נאדי: ברור שאנחנו מתנגדים.

משה גפני: או שלא יקבלו את מה שמגיע להם.

<מוחמד אבו נאדי: ברור מאוד.

משה גפני: וכמה שמגיע להם, אנחנו עושים כדלהלן.

משה גפני: ביקש ממני שלשום יושב ראש הקואליציה שאני אקיים ישיבה אצלי בחדר לגבי הוויכוח הזה שהוא לא מוסיף כבוד לממשלה.

משה גפני: אני אתמול לא הייתי כאן.

עודד פורר: הוא מזכיר את הוויכוח שהיה לנו קודם על בית החולים בנהריה.

משה גפני: לא.

משה גפני: שם היה ויכוח אחר.

עודד פורר: אבל אותו הדבר.

עודד פורר: מתחילים לשלוח את האנשים לכל מיני משרדים כאשר זה אומר כך וזה אומר כך והם עומדים באמצע.

<מוחמד אבו נאדי: עוד משפט חשוב.

<מוחמד אבו נאדי: אני בסרט הזה של מפעל עוזב את הארץ, כבר הייתי.

<מוחמד אבו נאדי: עבדתי במגבות ערד והפסדתי מקום פרנסה.

משה גפני: הפעם לא.

<מוחמד אבו נאדי: הפעם אני לא מוכן להפסיד.

משה גפני: אני אגיד לך גם למה זה קרה, כי אני לא הייתי יושב ראש ועדת הכספים כשמגבות ערד נסגר.

<קריאה: מי היה?

משה גפני: סלומינסקי היה יושב ראש הוועדה.

משה גפני: למה השאלה הזאת?

איתן ברושי: היא ידעה אבל רצתה להיות בטוחה.

משה גפני: הוויכוח הזה לא יישאר כך ואנחנו לא נפר את המילה שלנו.

משה גפני: אני אקיים ישיבה בתחילת השבוע או בימים הקרובים, ישיבה עם כל הגורמים הנוגעים בדבר, גם משרד ראש הממשלה, גם משרד האוצר, גם ערבה מיינס.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון הזה ואנחנו נקבל החלטה שנביא אותה לכאן לוועדה ונגיד את מה שיתברר לנו מהדיון הזה.

משה גפני: אני יודע שאנחנו התחייבנו על שמונים מיליון שקלים.

<עידו סופר: למה?

משה גפני: למה?

משה גפני: כי יש לנו חסינות.

<עידו סופר: סליחה, אני מבקש להבהיר.

<עידו סופר: אני מבקש לעמוד על הנקודה הזאת.

משה גפני: יהיה אצלי דיון.

<עידו סופר: מדובר על תקציב מקצועי.

משה גפני: עכשיו אי אפשר.

משה גפני: צריך להביא גורמים מקצועיים ממשרד ראש הממשלה.

<עידו סופר: מדובר על תחשיב.

משה גפני: אתה לא רואה מה קורה כאן?

משה גפני: זה לא כמו הוויכוח שהיה לגבי בית החולים בנהריה.

איתן ברושי: כבר אמרתי שהם לא מגיעים מוכנים לשום דיון.

<עידו סופר: אנחנו מגיעים מוכנים.

<עידו סופר: מדובר כאן על הקצאת כספי ציבור והציפייה שנקבל תחשיב שאומר שמונים מיליון שקלים ונגיד אמן בלי לעשות בדיקה מקצועית, אני חושב שזאת זילות בכספי ציבור ואנחנו צריכים לעשות את עבודתנו נאמנה.

משה גפני: עם כל הכבוד, רבותיי, אני מסכם את הדיון.

משה גפני: ועדת הכספים לא תאפשר את סגירת ערבה מיינס.

משה גפני: זאת הנחת היסוד ואין ויכוח עליה.

איתן ברושי: זאת הודעה לפרוטוקול?

משה גפני: כן.

משה גפני: ודאי.

משה גפני: אין ויכוח לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני אקיים דיון מקדים לפני הישיבה הבאה לגבי הנושא הזה של על כמה כסף אנחנו מדברים ובדיון הזה ישתתף גם הנציג של ערבה מיינס, שניר, נכון?

<יוסי שניר: כן.

<יוסי שניר: ומנכ"לית החברה.

משה גפני: והמנכ"לית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: ישתתפו בדיון הזה ואנחנו נצטרך להגיע להסכמה.

משה גפני: אם נגיע להסכמה, הנה מה טוב, נביא את זה לכאן לדיון בוועדה וננמק את ההסכמה.

משה גפני: אם לא נגיע להסכמה, תצטרכו להתכופף לפני ההחלטה שלנו.

איתן ברושי: זאת אומרת, יש כאן כבר הרבה סיבות לא לאשר לאוצר שום בקשה.

משה גפני: לא.

משה גפני: למה אתה מאיים?

איתן ברושי: לא מאיים.

איתן ברושי: לפני חמש דקות זה היה הסיכום.

משה גפני: אבל זה היה משהו אחר.

משה גפני: אני רוצה את ההידברות הזאת ואני גם יודע למה.

משה גפני: אני מניח שגם אתם מבינים למה.

משה גפני: אני מקווה שנגיע להסכמה.

משה גפני: אם נגיע להסכמה, הנה מה טוב.

משה גפני: אם לא נגיע להסכמה, אנחנו נטפל בזה.

איתן ברושי: אפשר לשאול שאלת הבהרה את מנכ"לית החברה?

משה גפני: בבקשה.

איתן ברושי: כמה זמן יש לכם כדי לקבל החלטות?

איתן ברושי: אני מבין שאתם מוכנים לעבור לירדן.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, הגיע הזמן שנלמד מהירדנים כמה דברים.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא מסכים.

איתן ברושי: אתה סותם לה את הפה?

משה גפני: כן.

משה גפני: אני אגיד לך מה היה פעם אצל אדמו"ר אחד.

משה גפני: הוא היה עושה פורים ב-י"א באדר כשפורים הוא ב-י"ד באדר וב-ט"ו.

משה גפני: שאלו אותו למה ב-י"א.

משה גפני: הוא אמר שכתוב בגמרא, אולי נעשה פורים ב-י"א.

משה גפני: זאת הייתה שאלת הקנטה.

משה גפני: אני לא רוצה שיהיה אצלה את האפשרות לעבור לירדן.

איתן ברושי: אבל בכל זאת אפשר לתת לה לומר מילה?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אל תעברי לירדן.

<קרלה גרסיה גרנדוס: תודה רבה.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אני מצטערת על העברית שלי שהיא לא כל כך טובה.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אנחנו היינו כאן בסבלנות.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אנחנו כאן עשר שנים ויש לנו כאן עובדים שעובדים עשר שנים.

<קרלה גרסיה גרנדוס: לפתוח מכרה זה לא קל.

<קרלה גרסיה גרנדוס: עד עכשיו השקענו כאן מאתיים מיליון דולר ואנחנו לא מוכנים להשקיע עוד 350 מיליון דולר כדי שבעוד שנה וחצי אנחנו נשב באותו מקום.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אנחנו צריכים ודאות שההשקעה שלנו תהיה כאן לאורך זמן ולא יהיו לנו בעיות, כמו שראינו בעשר השנים האחרונות.

<קרלה גרסיה גרנדוס: יש לנו את הפרויקט גם בירדן.

<קרלה גרסיה גרנדוס: בירדן גודל המכרות הוא כפול מגודלם כאן

<קרלה גרסיה גרנדוס: בישראל ואנחנו רצינו לעשות פרויקט משותף כי רצינו לבנות כאן את המפעל ולהביא את העופרת מירדן לישראל.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אם אין אפשרות, אנחנו הולכים לבנות את המפעל בירדן.

משה גפני: לא.

משה גפני: למה את צריכה להגיד את זה?

משה גפני: כאן.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אם אין אפשרות להוציא את הנחושת מהארץ, הנחושת תהיה באדמה.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אם מישהו לא מוציא את הנחושת מתוך האדמה, אין נחושת.

<קרלה גרסיה גרנדוס: הנחושת לא קיימת אם לא מוציאים אותה.

איתן ברושי: כמה כסף קיבלתם מהמדינה עד עכשיו?

<קרלה גרסיה גרנדוס: אפס.

<קרלה גרסיה גרנדוס: כלום.

<עידו סופר: חבר הכנסת ברושי, המענק לא ניתן על כרייה.

<עידו סופר: המענק ניתן על פעילות תעשייתית.

איתן ברושי: הם מעסיקים מאתיים עובדים במקומות שאין עובדים.

משה גפני: גברת קרלה, אנחנו ועדת הכספים עושים הכול על מנת שהבעיה תיפתר.

משה גפני: בינתיים יש כאן ויכוח שנע בין עמדת משרד האוצר שמדבר על 35 מיליון שקלים לבין עמדת משרד ראש הממשלה שמדבר על שמונים מיליון שקלים.

משה גפני: אני מתכוון לקיים ישיבה אצלי ואני מקווה שנגיע להסכמה.

משה גפני: אם לא נגיע להסכמה, אנחנו נדון כאן בוועדה ואנחנו נקבל החלטות.

משה גפני: לכן אני לא מבקש לדון על העברת המפעל לירדן.

משה גפני: אנחנו מעוניינים שהעבודה תימשך כאן ושהמפעל יהיה כאן.

משה גפני: אנחנו גם מעוניינים שהאמירה שלנו שהייתה עת דיברנו על החוק של ששינסקי 2, תקוים.

משה גפני: יכול להיות שיש חישובים אחרים אבל אנחנו נצטרך לדון על החישובים האלה ונקבל החלטה להערכתי מוסכמת.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אני רק רוצה להגיד שבשנה האחרונה ערבה מיינס השקיעה ארבעים מיליון שקלים.

<קרלה גרסיה גרנדוס: הארבעים מיליון שקלים שכולם מדברים עליהם כאן, אנחנו השקענו את זה בזמן שחיכינו.

<קרלה גרסיה גרנדוס: אנחנו לא רוצים להשקיע עוד ארבעים מיליון שקלים ואנחנו מחכים לשמונים מיליון שקלים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.