ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 655, 2017-02-22 10:22

משה גפני: אנחנו דנים במפעל המתכת במושב שתולה.

משה גפני: היינו צריכים לעשות ישיבה במפעל.

<רוני חתן: כמנהג אברהם אבינו, הכנסת אורחים אצלנו תמיד רצויה.

משה גפני: בסדר, אנחנו עם הכנסת אורחים מגיעים רחוק.

משה גפני: רבותיי, אין לנו זמן, אנחנו בדיון לא ארוך.

<רוני חתן: לפני כשבועיים וחצי התקיימה כאן ישיבת ועדה וסוכם שתוך שבועיים יימצא פתרון לחברה.

<רוני חתן: במהלך התקופה הזאת ניסינו לגייס את הכספים שיעמדו בהלימה לתנאי הקרן דרך כספי ההסתדרות שניקח אותם כהלוואה אישית ונעמיד אותם לחברה.

משה גפני: אל תחזור.

משה גפני: אנחנו זוכרים הכול.

משה גפני: איפה אנחנו עומדים עכשיו?

משה גפני: יש משקיע?

<רוני חתן: יש משקיע.

משה גפני: בכבוד.

משה גפני: תזוז, שנראה אותי.

משה גפני: אדוני המשקיע, שמך ומה אתה מייצג.

<רונן מזור: אני מנכ"ל ובעלים של חברת תמור שמר שנמצאת במגדל העמק.

משה גפני: אומרים על החברה הזאת שהיא חברה רצינית ומרוויחה.

<רונן מזור: אכן כן.

<רונן מזור: במשך שלושים שנות קיומה לא הציגה ולו מאזן הפסדי אחד.

<רונן מזור: אנחנו עובדים מול צה"ל, מול ארצות הברית, חלק גדול מהייצור שלנו הוא לייצוא.

<רונן מזור: עובדים ברמת איכות מאוד גבוהה.

<רונן מזור: רוני פנה אלי לפני כשלושה שבועות בניסיון לעניין אותי להיכנס לתעשיות שתולה.

<רונן מזור: אני זיהיתי סינרגיה די משמעותית בחיבור הזה.

<רונן מזור: תמור משלימה טכנולוגית את שתולה, שתולה תיתן לתמור את האפשרות להיכנס לשווקים שהיום אנחנו לא נמצאים בהם ואני חושב שבסך הכול אנחנו יכולים להצליח להבריא את החברה הזאת ולהחזיר ימיה כקדם.

משה גפני: אם כן, הכול בסדר.

משה גפני: מה הבעיה?

מיקי לוי: קודם כל, כל הכבוד על ההתעניינות והצלת המפעל.

מיקי לוי: אנחנו מאוד מאוד מעריכים את הצעד האמיץ שלך.

מיקי לוי: ממש תודה רבה.

משה גפני: כן.

משה גפני: כל הכבוד.

יצחק וקנין: מה כל הכבוד?

יצחק וקנין: שום דבר עוד לא גמור.

מיקי לוי: על מה שהוא אמר, כל הכבוד.

מיקי לוי: זה לא דבר של מה בכך.

משה גפני: אנחנו מברכים אותך על כך.

משה גפני: אנחנו סבורים שזה גם מבחינה לאומית דבר חשוב מאוד.

משה גפני: מדובר במפעל שנמצא על גבול הצפון ועוסק בדברים מאוד חשובים.

משה גפני: זה שאתה חברה רצינית ואתה נכנס בתור משקיע למפעל, אתה מעלה את הנושא הזה לרמה גבוהה יותר מבחינה תקציבית, מבחינת ההשקעה בזה, ואני מברך אותך על כך.

משה גפני: אני רוצה לדעת אם יש בעיות.

<בניהו לאבל: יש בעיות אדוני.

<בניהו לאבל: אני הנאמן יחד עם עורכת הדין אלונה בומגרטן.

משה גפני: אתם ביקשתם משקיע.

משה גפני: הבאנו.

<בניהו לאבל: ראשית, אני מכבד מאוד כל אדם שבא ומצהיר שהוא מתעניין בחברה.

<בניהו לאבל: נעים מאוד, זאת פעם ראשונה שאני רואה את האיש כאן.

משה גפני: זה חשוב מאוד.

משה גפני: טוב שיש את ועדת הכספים כי מה היינו עושים בלעדיה?

<בניהו לאבל: בדיוק.

משה גפני: איך הייתם נפגשים?

<בניהו לאבל: עד שלשום הם היו באיזה ארון ואתמול יצאו מהארון.

<בניהו לאבל: קיבלתי מייל מעורך הדין שלו שהם שוקלים להצטרף.

<בניהו לאבל: קיבלו כבר היום מחמאות, הכול נהדר.

<בניהו לאבל: אנחנו עורכי דין, נאמנים, אף אחד לא מושלם, וכל עוד אין לנו הצעה כתובה לפי הנוסח שאושר בבית המשפט באפריל שנה שעברה פלוס עשרה אחוזים ערבות בנקאית, אין לנו הצעה.

<בניהו לאבל: כמו מר מזור, היו לנו ארבעים.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני כבר מכיר עורכי דין.

משה גפני: אנחנו עכשיו לא כולל.

<בניהו לאבל: היו לנו כבר ארבעים כאלה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: תקשיב לי.

משה גפני: אני מבקש לדעת מה אתה מבקש.

משה גפני: , שמה?

משה גפני: אל תגיד לי בית משפט ואל תגיד לי מה היה לפני עשר שנים.

משה גפני: תגיד לי מה אתה מבקש.

<בניהו לאבל: אדוני, אני רוצה להמשיך במשפט האחרון שאדוני אמר בישיבה האחרונה, שאם תוך שבועיים לא ייסגר הסיפור, או שנזדמן ללשכתו של אדוני היושב ראש ויצא עשן לבן, או שהישיבה כאן תעלה לשתולה.

<בניהו לאבל: נעשה אחד משני הדברים.

<בניהו לאבל: זה מה שאדוני אמר.

<בניהו לאבל: לא קרה כלום בשבועיים האלה.

משה גפני: אז לא היה משקיע, לפני שבועיים.

<בניהו לאבל: אין משקיע, אדוני.

משה גפני: יש משקיע.

משה גפני: הוא יושב כאן.

<בניהו לאבל: אין משקיע.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא יכול להגיד דבר כזה.

משה גפני: יושב כאן בן אדם, בעל מפעל, מפעל מרוויח, קיים שלושים שנים, מוכן להשקיע כאן.

משה גפני: איך אתה יכול להגיד שנשב בלשכתי או ניסע לשתולה?

<בניהו לאבל: אני מציע שכדי שנשת

<בניהו לאבל: כנע שיש כאן משקיע, ייתנו לנו שבועיים נוספים.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתם לא מקבלים שבועיים נוספים.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: תסגרו.

משה גפני: מה זה שבועיים נוספים?

משה גפני: יושב כאן משקיע.

משה גפני: שב אתו אחרי הישיבה כאן.

משה גפני: לא הבנתי, מה זה השבועיים האלה?

משה גפני: חסר כסף, תגיד.

משה גפני: יש לנו עוד מקורות מימון.

<בניהו לאבל: אדוני אפילו לא שאל אותו כמה הוא מציע להשקיע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני אשאל אותו.

<בניהו לאבל: הוא מציע להשקיע הרבה פחות ממה שבית המשפט אמר.

משה גפני: כמה היה צריך?

<בניהו לאבל: אני עוד לא רואה כאן משקיע, אדוני.

<בניהו לאבל: אין משקיע.

<בניהו לאבל: אין מישהו שחתם על נייר.

<בניהו לאבל: אין משקיע.

<בניהו לאבל: יש אדם שמתעניין בחברה הזאת וזה נורא מעניין אותו.

משה גפני: נציג משרד הכלכלה.

<יוסי עדס: אני.

משה גפני: אתה מהאוצר.

<יוסי עדס: לא.

<יוסי עדס: עברתי.

משה גפני: ומי את?

<נעמה קאופמן פס: אני משנה למנכ"ל משרד הכלכלה.

<נעמה קאופמן פס: גם אני באתי מהאוצר.

איתן ברושי: בחדר הזה זה לא יתרון.

יצחק וקנין: גם המנכ"ל הוא ממשרד האוצר.

עודד פורר: נמצאת כאן יועצת מנכ"ל משרד האוצר.

<יוסי עדס: אני מהסוכנות לעסקים קטנים במשרד הכלכלה.

<יוסי עדס: לפני שבועיים דובר בוועדה על כך שיש משקיע ונדרשים שבועיים על מנת לסגור את הנושא הזה.

<יוסי עדס: במהלך התקופה היינו בקשר עם בעלי החברה וניסינו למצוא כל מיני מתווים.

<יוסי עדס: כרגע המתווה שעומד על הפרק זה המשקיע החיצוני שלטענת החברה נדרש עוד כשבוע ולכן אנחנו מקווים שפרק הזמן הזה יינתן.

משה גפני: אני אגיד לך מה מעצבן אותי.

משה גפני: באמת.

משה גפני: אני לא מבין בכלכלה ואני לא מבין בחברה בשתולה.

משה גפני: לא מבין בזה אבל אני יודע שכל הזמן דיברנו על העובדה הזאת שיש שם עובדים והמפעל הוא חשוב והוא חיוני למדינת ישראל.

משה גפני: אמר חבר הכנסת וקנין בישיבה הקודמת, וכולנו שותפים לעניין הזה, שאם המפעל הזה ייסגר, חוץ ממה שהוא מייצר וחוץ ממה שנלווה לעניין של גבול הצפון, עובדים לא ימצאו מקום עבודה.

איתן ברושי: מאות עובדים.

משה גפני: אני מגיע לישיבה כאן ואני שומע שיש משקיע ופתאום הכול הולך לפי השטנץ הזה שצריך להגיד מה בית המשפט אמר ביום זה וזה לפני שנה וחצי.

משה גפני: בוא נתקדם עם העניין.

משה גפני: יש משרד כלכלה, יש שר כלכלה והוא גם דיבר אתי אתמול פעמיים.

משה גפני: הביאו משקיע שנראה איש רציני, אז למה מכניסים את הדמורליזציה הזאת?

<יוסי עדס: אנחנו לא מכניסים דמורליזציה.

<יוסי עדס: במהלך השבועיים האלה עמדו בפנינו גם הצעות אחרות של החברה וגם אמרנו לחברה עצמה, כנגד הצעה אחרת ולא כנגד המשקיע, אנחנו נוכל למצוא להם מתווה של תמיכה.

<יוסי עדס: כרגע ההצעה שונתה על ידי החברה ועומדת הצעה אחרת של משקיע חיצוני שמבחינת החברה - - -

משה גפני: אתה יודע כמה כסף אתה מוכן להשקיע?

<רונן מזור: אני יודע.

<רונן מזור: מדובר ב-14 מיליון שקלים גיוס כספים כאשר המשקיע, אני, חברת תמור, תביא שבעה מיליון שקלים והמדינה במסגרת הקרן תסייע בשבעה מיליון שקלים נוספים.

<רונן מזור: 13 מיליון שקלים יועברו לקופת הנאמן ומיליון שקלים ישמשו כהון חזור התחלתי לחברה להתחיל לפעול בשבועות הראשונים עד שנגייס בצורה מסודרת מה שצריך לעשות מבחינה כספית בחברה.

משה גפני: בסדר?

משה גפני: אדוני הנאמן.

<בניהו לאבל: מצוין.

<בניהו לאבל: זאת אומרת, יהיה שבע, שבע, מתוך זה מיליון שקלים להון חוזר, נשארים 13 מיליון שקלים.

משה גפני: לא מתוך זה.

משה גפני: בנוסף לזה.

<רונן מזור: לא.

<רונן מזור: מתוך זה.

משה גפני: סליחה.

משה גפני: מתוך זה.

<בניהו לאבל: 13 מיליון, הדלתה בין 13 ל-16, צריכים להביא אותה.

<בניהו לאבל: אני מניח שזה מהקרן של ההסתדרות.

<בניהו לאבל: אם זה כך, הכול בסדר.

<בניהו לאבל: אם זה כך, מעולה.

משה גפני: מה זה משנה מאיפה?

<בניהו לאבל: מה שאושר, אלה 16 מיליון שקלים.

משה גפני: בסדר.

איתן ברושי: לא יכול להיות שהדיון של הממשלה יתקיים עכשיו בחדר הזה.

איתן ברושי: הם לא באים מוכנים.

איתן ברושי: הם לא מוכנים בשום דבר.

משה גפני: הם מוכנים ועוד איך.

איתן ברושי: לא הייתה כל הכנה.

משה גפני: נירית, את היום עשית מעשה שלא ייעשה.

משה גפני: היכן שמשרד האוצר אשם – יצאת החוצה.

משה גפני: היכן שמשרד האוצר הולך לחגוג – את כאן.

<נירית איבי: אדוני היושב ראש, אני מנסה למצוא פתרונות במה שאני עוסקת.

<נירית איבי: במקרה יצא שהדברים שאני עוסקת בהם נפתרים והדברים שלא עסקתי בהם, אני לא יודעת מה היה כאן.

משה גפני: יוסי, אני מבקש שתקשיבו לי.

משה גפני: הפתרון הזה הוא פתרון.

משה גפני: המפעל יכול להמשיך לעבוד, הכול יהיה בסדר.

משה גפני: במידה ויתגלעו קשיים או בעיות, אתם הגב שלנו.

משה גפני: לא לחזור לכאן.

משה גפני: יהיה חסר משהו, צריך לעשות משהו, משרד הכלכלה הוא היום כתובת.

משה גפני: הוא כתובת שאם מתעוררות שם בעיות, אתם נמצאים עם תקציב של קרן למפעלים במצוקה וקרן למפעלים קטנים.

איתן ברושי: משרד הכלכלה והתעשייה.

איתן ברושי: כך נקרא המשרד.

משה גפני: תביאו את זה רק מהכלכלה.

משה גפני: את התעשייה אני צריך למשהו אחר.

משה גפני: אתם הגב של ההסכם הזה.

<נירית איבי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להסביר כמה דברים שנעשו כאן.

משה גפני: ממש בקיצור.

<נירית איבי: בקצרה, במשפט וחצי.

משה גפני: את תישארי לדיון בערבה מיינס.

<נירית איבי: בוודאי.

איתן ברושי: זה יותר פשוט.

<נירית איבי: מי שיושב ראש הוועדה של הקרן למפעלים במצוקה ומי שהקים את קרן מפעלים במצוקה הוא מנכ"ל משרד האוצר מר שי באב"ד.

משה גפני: מה?

<נירית איבי: מה לעשות?

משה גפני: לא, מה לעשות שמשכתבים את ההיסטוריה?

משה גפני: את הקרן למפעלים במצוקה אנחנו הקמנו.

<נירית איבי: אני מדברת על גורמים ממשלתיים.

<נירית איבי: גורם ממשלתי.

<נירית איבי: אני מתייחסת לגורמים הממשלתיים.

מיקי לוי: למיטב ידיעתי הקרן קיימת מעל שנה וחצי.

<נירית איבי: נכון.

<נירית איבי: היא קיימת שנה וארבעה חודשים.

משה גפני: אם את עוזבת את משרד האוצר, את באה לעבוד כאן.

<נירית איבי: זאת כבר פעם שנייה אדוני היושב ראש ואני עוד אחשוב שאתה רציני בהצעתך.

משה גפני: את אומרת את הדברים בכזה ביטחון עצמי.

<נירית איבי: דבר נוסף שהייתי רוצה לומר הוא שאנחנו כאן התחייבנו גם לחבר הכנסת וקנין שברגע שתגיע הצעה טובה מהמשקיע, אנחנו נכנס את הוועדה וניתן תשובה תוך שבעה ימי עבודה למשקיע כדי ליצור ודאות.

משה גפני: אני רק הייתי עושה את זה בשלושה ימים.

<נירית איבי: אמרתי מקסימום שבעה ימי עבודה אבל אני חייבת לומר שיש בקרן מצביעים שהם חוץ ממשלתיים כמו ההסתדרות, כמו יושב ראש התעשיינים וצריך לאחד את כולם לאיזושהי ישיבה.

<נירית איבי: שבעה ימי עבודה זה המקסימום.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: אני לא הולך לקיים דיוני מעקב ארוכים.

<אלונה בומגרטן: יש לי בקשה קטנה.

<אלונה בומגרטן: אדוני, אני אמרתי בישיבה הקודמת שרק אדוני יגמור את העניין הזה ויסיים אותו לשביעות רצון.

<אלונה בומגרטן: אני מבקשת, אם אפשר, זה גם יעזור לנו בפני הבנקים ובפני בית המשפט, לסכם את הישיבה, אם אדוני יכול לחזור על הדברים שהמשקיע מתחייב לשלם 13 מיליון שקלים, שהאוצר מתחייב להשלים מהקרן למפעלים במצוקה את הכספים כדי להשלים ל-16 מיליון שקלים.

<נירית איבי: זה לא מה שהוא אמר.

<אלונה בומגרטן: זה נאמר.

<קריאה: נאמר שבעה מיליון ושבעה מיליון.

<בניהו לאבל: חסרים שלושה מיליון שקלים.

<קריאה: השלושה מיליון הם מהקרן של ההסתדרות.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: נמצא כאן נציגי הבנקים?

משה גפני: לא.

<רונן מזור: אדוני, אני מבקש משפט אחד כדי לחדד את העניין.

<רונן מזור: לא ידעתי שזה ירד לרזולוציה כזאת, אבל אנחנו מתכוונים להשקיע שבעה מיליון שקלים כאשר שבעת מיליון השקלים שלנו – חמישה מיליון שקלים על פי בירור שביררנו עם ההסתדרות, אפשרי לקבל את זה – ושבעת מיליון השקלים הנוספים הם מהקרן למפעלים במצוקה.

משה גפני: רבותיי, אני לא יורד לרזולוציה הזאת.

משה גפני: זה לא תפקיד הוועדה.

משה גפני: תפקיד הוועדה הוא במקרה שאו שמגיעים לפתרון או שלא מגיעים לפתרון ואז מחליטים מה עושים.

משה גפני: יש פתרון.

משה גפני: משרד הכלכלה עומד מאחורי העניין.

משה גפני: אמר לי שר הכלכלה ועכשיו גם אומרת נירית בשם מנכ"ל משרד האוצר.

<נירית איבי: תמיד היינו כאן.

משה גפני: תמיד הייתם כאן.

משה גפני: עד היום תמיד אמרתם לא.

<נירית איבי: לא נכון.

משה גפני: עד היום תמיד אמרתם לא.

משה גפני: אמרתם שרוצים משקיע.

<נירית איבי: נכון.

<נירית איבי: קיבלנו משקיע.

משה גפני: זה אמר לי שי באב"ד.

משה גפני: יש משקיע.

<נירית איבי: אמרנו כן.

משה גפני: אתם עומדים מאחורי העניין.

משה גפני: אם יהיו בעיות עם שלושה מיליון שקלים, אמרתי את זה ולא נקבתי בסכומים כי אני לא רוצה שהוועדה תיכנס לעניין של הסכומים.

משה גפני: אנחנו לא צריכים לרדת לעניין הזה.

משה גפני: יש משקיע שיש לו חברה רצינית, ההסתדרות בעניין, משרד הכלכלה בעניין, משרד האוצר בעניין, גם מנכ"ל משרד האוצר וגם שר הכלכלה וגם מה שאמרתם היום.

<נעמי היימין רייש: אם יורשה לי להוסיף.

<נעמי היימין רייש: אנחנו ערוכים לתת פתרון.

<נירית איבי: אנחנו ממתינים לבקשה רשמית של המפעל ואנחנו נדע לענות לבקשה הרשמית של המפעל.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רוני, אני מבקש שתהיה בקשה רשמית של המפעל לאור החלטת המשקיע.

משה גפני: להעביר את הבקשה למשרד האוצר, לגופים שצריכים לטפל בזה – משרד האוצר, משרד הכלכלה.

משה גפני: אנחנו בכל מקרה כאן.

משה גפני: אנחנו סבורים שבזה זה בא על פתרונו.

משה גפני: אם יתברר שפתאום זה לא בא על פתרונו בגלל לא יודע מה, בגלל הנאמנים, בגלל המשקיע, בגלל ההסתדרות, בגלל משרד הכלכלה, בגלל משרד האוצר, אנחנו כאן.

משה גפני: אנחנו לא הולכים לשום מקום.

איתן ברושי: מי המפקד של המהלך הזה?

איתן ברושי: מי אחראי?

איתן ברושי: מי מרכז את זה?

משה גפני: שר הכלכלה.

מיקי לוי: שר הכלכלה, זה בסדר.

<אשר שמואלי: אני מוכרח להעיר הערה אחת.

<אשר שמואלי: מדברים כאן על שתי קרנות, קרן אחת שהיא משותפת הסתדרות וממשלה, ושם זה גם כסף שלנו, ועכשיו מדברים על הקרן שלנו, של ההסתדרות.

<אשר שמואלי: מדברים בשני מספרים.

<אשר שמואלי: מספר אחד אומר חמישה מיליון שקלים שהוא כבר רוצה מהקרן שלנו, של ההסתדרות, ואחרי כן צועק הנאמן שעוד שלושה מיליון שקלים.

<אשר שמואלי: אתה לא רוצה שאני אביא את כל העשרים מיליון שקלים?

משה גפני: לא.

<אשר שמואלי: זורקים כאן מספרים.

<אשר שמואלי: אולי נשים שם עובדים סורים.

<אשר שמואלי: אחר כך תגידו ששתקתי, הסכמתי.

<אשר שמואלי: מה הבלוף הזה?

משה גפני: במי אתה תומך?

<אשר שמואלי: אני תומך בעובדים.

משה גפני: לא.

משה גפני: לראשות ההסתדרות.

<אשר שמואלי: ברור שבאבי ניסנקורן.

<אשר שמואלי: הוא הכי טוב.

משה גפני: אני לא שאלתי ברצינות.

<אשר שמואלי: אני עניתי למה שהבנתי.

איתן ברושי: גפני, פתרנו את הכול בדגל התורה, בוא נפתור במפלגת העבודה.

יצחק וקנין: אתם רגילים לאכול את יושבי הראש שלכם.

משה גפני: אני רוצה להגדיר את ההגדרות קצת שונה ממך.

משה גפני: יש כאן את הקרן של ההסתדרות שזה נכון ואני משבח אתכם על העניין הזה.

משה גפני: עכשיו תשים את הקרן של ההסתדרות בצד.

משה גפני: יש קרן שאתם שותפים לה כמו שאנחנו שותפים לה.

<אשר שמואלי: נכון.

<אשר שמואלי: שליש-שליש.

משה גפני: מעצם העובדה שניתן מכסף העובדים להקמת הקרן הזאת.

משה גפני: בקרן הזאת אחראית הממשלה והממשלה יכולה לא לתת כמו שהיא לא נתנה להרבה דברים שרצינו.

<אשר שמואלי: היא עוד לא נתנה לאף אחד.

משה גפני: אתה בעל הבית למה שאתה יכול לתת ולא לתת.

משה גפני: שם אתה לא יכול לא לתת ולא לא לתת ושם יתנו, כי אם לא יתנו שם, יהיה שמח.

משה גפני: אנחנו יחד אתכם.

משה גפני: אנחנו עומדים מולם.

משה גפני: אבל אני מציין וחוזר ומציין.

משה גפני: קודם כל, נירית, המנכ"ל אמר לי פעם אחר פעם לא, עד שיגיע משקיע.

משה גפני: עכשיו יש משקיע.

משה גפני: אמר לי אתמול שר הכלכלה ביוזמתו שהם הגב של העניין, הם עומדים מאחורי ההסכם הזה, הם יגבו אותו, המפעל ימשיך לעבוד ואם יחסר משהו, אמר אלי כהן שר הכלכלה, הם יוסיפו.

משה גפני: אני לא אומר את האמירה הזאת כדי שעכשיו תתחילו כאן לשחק.

משה גפני: מה שנאמר כאן, אני מבקש ליישם אותו.

משה גפני: אם יהיו בעיות, השר עומד מאחורי העניין.

משה גפני: אני רואה את הנושא של שתולה סגור אלא אם כן יתרחש כאן איזה משהו דרמטי.

משה גפני: אם לא, הנושא סגור.

משה גפני: אני מברך אותך המשקיע, חברת תמור.

משה גפני: אנחנו הגב של המפעל הזה ואנחנו רואים בו צורך חיוני למדינת ישראל.

משה גפני: כולם ישתתפו בנושא הזה ואני מאחל לכם הצלחה.

משה גפני: תודה רבה.