ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 654, 2017-02-22 09:30

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: יש לנו היום שלושה דיוני מעקב.

משה גפני: הדיון הראשון הוא בית החולים לגליל, הכוונה לבית החולים בנהריה.

משה גפני: לאחר מכן הנושא של מושב שתולה ולאחר מכן ערבה מיינס, העברת מיזם תמנע לירדן ופיטורי מאות עובדים.

משה גפני: אנחנו עובדים אחרי הנושאים האלה.

משה גפני: נושא הדיון הוא בית החולים לגליל.

משה גפני: הייתה לנו טענה נגד משרד הביטחון ואני שוחחתי עם הגורמים הבכירים במשרד הביטחון.

משה גפני: נמצאות כאן נציגות המשרד ותכף תציגו את עצמכן, אבל לפני כן, מנהל בית החולים, בבקשה, אתה יכול להגיד מה הבעיה?

<מסעוד ברהום: מזה ארבע שנים אנחנו מטפלים בפצועים סורים ולא מתוגמלים בצורה הולמת.

משה גפני: אני אומר לפניך.

משה גפני: בית החולים בנהריה הוא בית החולים הגדול שקלט וקולט את הפצועים הסורים.

משה גפני: בשעתו היה סיכום לגבי מי שיממן את הסכומים האלה שבית החולים נושא על גבו, בשעה שבית החולים עצמו נמצא בגירעון גדול.

משה גפני: הוא משרת 600 אלף תושבים, חוץ מהפצועים הסורים.

משה גפני: בשעתו היה סיכון ששליש יממן משרד הביטחון, שליש משרד האוצר ושליש משרד הבריאות.

משה גפני: נכון לדיון שהיה במליאת הכנסת ושהתקיים כאן בוועדה, מתברר שהבטחות לחוד והעברות כספים לחוד, כפי שאומר בית החולים.

משה גפני: אנחנו לא פותחים דיון על זה, זה דיון מעקב על הכסף.

משה גפני: תגיד לנו כמה כסף עלה לך בשנות קליטת הפצועים הסורים וכמה כסף קיבלת וממי.

<מסעוד ברהום: עלות אשפוז יום פצוע סורי היא 10,321 שקלים.

<מסעוד ברהום: בדיון הקודם אמרתי שהסכום הזה מתוקף על ידי משרד רואה חשבון מקובל על ידי משרד הבריאות והאוצר.

<מסעוד ברהום: מאז קיבלנו בערך 24 מיליון שקלים מצה"ל.

<מסעוד ברהום: בפעם הקודמת טעיתי והכפלתי את הסכום.

<מסעוד ברהום: קיבלנו 24 מיליון שקלים.

<חי יחזקאל: ביחד עם משרד הבריאות הסכום היה חמישים מיליון שקלים.

משה גפני: מי אדוני?

<חי יחזקאל: אני מנהל הכספים של בית החולים.

משה גפני: אתם קיבלתם 24 מיליון שקלים.

<מסעוד ברהום: מצה"ל.

<מסעוד ברהום: משרד הבריאות הוסיף עוד סכום כזה כך שהגענו בערך לחמישים מיליון שקלים מתוך 300 מיליון שקלים.

משה גפני: משרד האוצר כאן?

<מתן יגל: כן.

<מתן יגל: רפרנט ביטחון, אגף תקציבים.

משה גפני: מה המצב?

משה גפני: למה אתם לא מעבירים כסף?

משה גפני: אין לכם?

<מתן יגל: ראשית, כן.

משה גפני: כי היה עודף גבייה של למעלה מעשרה מיליארד שקלים.

<מתן יגל: הסיכום כרגע מתייחס לחלוקה בין משרד הביטחון לבין משרד הבריאות.

<מתן יגל: כרגע משרד האוצר לא אמור לשלם על חלק מהעלויות בגין הפצועים.

משה גפני: אבל היה סיכום של שליש, שליש, שליש.

<מתן יגל: זה היה סיכום ישן.

<מתן יגל: אחריו הייתה הסכמה על חצי-חצי, בלי האוצר, בין ביטחון לבריאות.

משה גפני: כשהיה שליש, שליש, שליש, נתתם?

<מתן יגל: אני מאמין שכן.

<מתן יגל: אני צריך לבדוק.

משה גפני: אני שואל מה היה בפועל.

<מתן יגל: צריך לבדוק את זה.

<חי יחזקאל: היה סיכום אחרון - - -

משה גפני: לא סיכום.

משה גפני: קיבלתם כסף?

<חי יחזקאל: לא קיבלנו כסף.

משה גפני: אז לא העברתם כסף.

איתן ברושי: הוא הקמב"צ של הכסף?

איתן ברושי: יש גבול.

איתן ברושי: שולחים אותו לרוץ אחרי המשרדים?

איתן ברושי: שהם יפתרו את הבעיה.

<חי יחזקאל: האוצר לא העביר כסף.

איתן ברושי: גם לתאם בין המשרדים, זה לא התפקיד שלכם.

משה גפני: קודם נברר את העובדות.

איתן ברושי: זה כבר הדיון השלישי.

משה גפני: למה לא העברתם חלק?

משה גפני: עד הסיכום ההוא שהכרחתם אותם להסתדר ביניהם, למה לא העברתם כסף?

משה גפני: היה צריך להיות שליש, שליש, שליש.

<מתן יגל: אני צריך לבדוק.

<מתן יגל: אני לא יודע אם הועבר או לא.

משה גפני: לא הועבר.

יצחק וקנין: עוד לא בדקת?

משה גפני: לא הועבר.

<מתן יגל: אני צריך לבדוק.

עודד פורר: אומר נציג האוצר שהוא לא מכיר את הנתונים.

עודד פורר: למה לא שולחים מישהו שמכיר את הנתונים?

איתן ברושי: בשבוע שעבר היה נער אחר וגם הוא לא ידע.

משה גפני: הכסף לא הועבר.

עודד פורר: אדוני, הממונה על התקציבים צריך לחצות את הכביש לכאן.

יצחק וקנין: לא הועבר כלום.

יצחק וקנין: אין מה לבדוק.

יצחק וקנין: לא הועבר.

מיקי לוי: יש לנו בימים הקרובים העברה תקציבית של האוצר?

משה גפני: עוד לא.

איתן ברושי: לא רק העברה.

איתן ברושי: כל סעיף.

איתן ברושי: לא לדון בשום סעיף.

מיקי לוי: אדוני, בימים הקרובים יש כמה סעיפים שהאוצר מבקש לדון בהם.

מיקי לוי: לא נדון.

מיקי לוי: אין בעיה, נורא קל.

איתן ברושי: צריך להביא לכאן את שר האוצר.

משה גפני: משרד הביטחון, בבקשה, תציגו את עצמכם.

משה גפני: יש להם גרסה שונה.

<אריאלה לזרוביץ: ראש מחלקת תקציבי יבשה ותח"ר, אגף התקציבים, משרד הביטחון.

<אריאלה לזרוביץ: משנת 2013, עם הסיכום הישן ואחר כך עם עדכונו, אנחנו מדי חודש - - -

יצחק וקנין: סליחה, אני רוצה להבין.

יצחק וקנין: הערה.

יצחק וקנין: כשאת אומרת עדכונו, את מתכוונת לחמישים-חמישים או לשליש, שליש, שליש?

<אריאלה לזרוביץ: חמישים-חמישים.

יצחק וקנין: זאת אומרת, בהתחלה זה היה שליש, שליש, שליש.

<אריאלה לזרוביץ: הסיכום התחיל שליש, שליש, שליש ולאחר כשנה סיכם משרד ראש הממשלה שעסק באירוע הזה שזה יהיה חמישים-חמישים.

משה גפני: אתם לא הערתם כשהיה עדכון של חמישים-חמישים שהעול עליכם הוא גבוה יותר?

<אריאלה לזרוביץ: הערנו.

משה גפני: מה אמרו לכם?

<אריאלה לזרוביץ: זה עלה עד לרמ"ט השר הקודם חיים בלומנבלט וכך הוא בסופו של דבר סיכם עם משרד ראש הממשלה.

<אריאלה לזרוביץ: ברור שברגע שזה סוכם, אנחנו ביצענו את הסיכום.

<אריאלה לזרוביץ: ביצענו את הסיכום גם באופן רטרואקטיבי.

מיקי לוי: בואי, שבי כאן.

מיקי לוי: את יושבת שם אבל בואי שבי כאן.

מיקי לוי: תכף תשמעי, תהיה לך הכרה טובה עם הנושא.

מיקי לוי: לא נעביר כלום אם לא תעשו.

מיקי לוי: תראה, יושבת שם בשקט.

משה גפני: שבי ליד השולחן.

מיקי לוי: פתאום אני קולט אותה בזווית העין מצטנעת.

משה גפני: אתם קיבלתם על עצמכם את הנושא של חצי-חצי.

<אריאלה לזרוביץ: עם עדכון הסיכום, אנחנו העברנו גם את ההשלמה בין השליש לבין מחצית הסכום מתחילת 2015, כפי שנתבקשנו.

<אריאלה לזרוביץ: מאז, מדי חודש בחודשו מועברת חשבונית ואנחנו משלמים מחצית מהסכום.

<אריאלה לזרוביץ: אנחנו משלמים ועומדים בכלל ההסכמים שלנו.

<אריאלה לזרוביץ: התשלום שאנחנו משלמים הוא על בסיס התעריף שמשולם על ידי מערכת הביטחון לכלל השירותים שמתקבלים ממערכת הבריאות.

<אריאלה לזרוביץ: אני מזכירה שיש כאן סוגיות שונות לגבי מי מגיע, מי הגיע ב-2013 וב-2014 ומי החולים שמגיעים היום.

<אריאלה לזרוביץ: יש שונות.

<אריאלה לזרוביץ: אנחנו בכל מקרה משלמים לפי התעריף מחצית מהסכום.

איתן ברושי: גם לצפת וגם לנהריה?

<אריאלה לזרוביץ: בוודאי.

<אריאלה לזרוביץ: אנחנו שילמנו מתחילת האירוע הזה חמישים מיליון שקלים לכלל בתי החולים שהיו שותפים לפעילות.

<אריאלה לזרוביץ: אני חייבת לתקן את בית החולים ולומר ששילמנו שלושים מיליון שקלים לבית חולים נהריה - - -

<חי יחזקאל: עוד לא הגיע כל הכסף.

<חי יחזקאל: אמרתם ולא הגיע.

<אריאלה לזרוביץ: עד חשבונית נובמבר 2016.

איתן ברושי: 2015.

<אריאלה לזרוביץ: לא.

<אריאלה לזרוביץ: 2016.

<אריאלה לזרוביץ: עד חשבונית נובמבר 2016 שולם הכול.

<אריאלה לזרוביץ: חשבונית דצמבר 2016, כידוע היא עוברת בדיקה והיא תשולם בימים הקרובים.

<אריאלה לזרוביץ: כל חודש כמו שעון, לא בהעברה בבסיס, לא בכיסוי גירעונות, לא בשום דבר, כסף שמשולם כמו שאר החשבוניות ממשרד הביטחון לבתי החולים השונים כנדרש.

משה גפני: גם לבית החולים זיו כי הוא טוען שאתם חייבים לו 14 מיליון שקלים?

<אריאלה לזרוביץ: ודאי שהעברנו חמישים אחוזים לגבי השנים 2015 ו-2016 ו-33 אחוזים לשנים 2013 ו-2014.

<אריאלה לזרוביץ: הסכום היחיד שנשאר בין משרד הביטחון לבין בתי החולים שעדיין בבדיקה, יש לנו חשבוניות בסדר גודל של 700 אלף שקלים שעדיין נבדקות בגלל חומר רפואי, אבל זה כל הסיפור.

משה גפני: יכול להיות שיש ויכוח ביניכם לבין בתי החולים על איזה סכום מדובר כאשר מדובר על עלות אשפוז?

<קריאה: זה בדיוק העניין.

<אריאלה לזרוביץ: הוויכוח הוא על התעריף.

משה גפני: אני מדבר על התעריף.

<אריאלה לזרוביץ: שוב אני אומרת שאנחנו משלמים לפי התעריף שאנחנו משלמים לכלל הפציעות והחוליים של האנשים שנמצאים במערכת הביטחון ומקבלים שירותים ממערכת הבריאות.

<אריאלה לזרוביץ: הסברתי לך שאני לא יכולה להרחיב את זה כאן.

משה גפני: את לא צריכה להרחיב.

משה גפני: דיברת אתי.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם יש ויכוח - ואני רוצה לדעת מהו, אני רוצה לשמוע גם את הצד השני, - בין עלות האשפוז של מה שאתם משלמים לבתי החולים בצפון לבין מה שבית החולים תובע.

משה גפני: איך זה מתנהל?

<אריאלה לזרוביץ: אני לא יודעת איך בית החולים מתמחר.

<אריאלה לזרוביץ: אני הייתי בדיון לפני מספר חודשים עם בית החולים, משרד הבריאות ומשרד ראש הממשלה ואמרתי להם שאם יש אפשרות להמציא לנו את כלל העלויות בפועל, לא תעריף אלא כלל העלויות בפועל שהושקעו בכלל המטופלים והפצועים הסורים, אנחנו נבחן את זה.

<אריאלה לזרוביץ: אמר משרד הבריאות בדיון הזה – ואנחנו יודעים את זה גם מבתי החולים – שאין מערכת מידע שתומכת, שיכולה להוציא את הפירוט לכל אדם, מה הושקע בו בדיוק ואיזה כדור ניתן לו ואיזו תרופה ניתנה לו.

משה גפני: ולכן מה הוחלט?

<אריאלה לזרוביץ: לכן אמרנו שאנחנו, בהיעדר ריכוז של עלויות בפועל, לא מדגמיות, הוצאנו את זה גם במסמך - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מאמין לך.

משה גפני: את לא צריכה להוכיח.

<אריאלה לזרוביץ: מסמך של ראש אגף תקציבים שאמר שאנחנו משלמים בתעריף שאנחנו משלמים או אם יש לכם דרך לצבור פר בן אדם - - -

משה גפני: לפי מה אתם משלמים היום?

<אריאלה לזרוביץ: אנחנו משלמים את התעריף שאנחנו משלמים לחיילים.

איתן ברושי: 1,300 שקלים.

<אריאלה לזרוביץ: 1,300 שקלים.

משה גפני: מה זה התעריף הזה?

<מירי מיכאלי ברוך: זה תעריף ג'.

משה גפני: תציגי את עצמך.

<מירי מיכאלי ברוך: אני רע"ן תכנון ותקציבים בחיל הרפואה.

<מירי מיכאלי ברוך: אנחנו משלמים היום תעריף ג' של מחירון משרד הבריאות.

<מירי מיכאלי ברוך: אגב, זה תעריף שהוא שני אחוזים יותר ממה שמשלמות קופות החולים.

איתן ברושי: אלה פצועי מלחמה.

משה גפני: ואת זה אתם משלמים עד הסוף.

<אריאלה לזרוביץ: אם תבקש את פירוט המטופלים מ-2013 עד היום, תגלה – אולי זה נתון מפתיע – שיש לא רק פצועים.

<אריאלה לזרוביץ: אני לא יכולה להרחיב מעבר לזה.

משה גפני: משרד הבריאות.

<יאיר אסרף: סמנכ"ל תקציבים, משרד הבריאות.

משה גפני: שתי שאלות למשרד הבריאות.

<יאיר אסרף: שני משפטים אני חייב לומר.

משה גפני: אנחנו לא מתחילים דיון עכשיו.

משה גפני: שתי שאלות למשרד הבריאות.

משה גפני: שאלה אחת היא לברר את הוויכוח הזה.

משה גפני: אתם צריכים להחליט.

משה גפני: שאלה שנייה היא האם העברתם כסף.

<יאיר אסרף: לגבי החלק הראשון, אני מקשיב כאן מהצד לדברים שאומרת נציגת הצבא ואני הייתי בתהליכים האלה ונראה לי שזה שונה לחלוטין ממה שהיה במהלך הבדיקות שביצענו יחד.

<יאיר אסרף: קיימנו סדרה של פגישות עם מומחים רפואיים, הסברנו למה מדובר בתעריף שחייב להיות תעריף שהוא שונה מתעריף ישראלי בגלל האקוטיות של אותם פצועים שמגיעים, בגלל סדרת הניתוחים שהם עוברים.

<יאיר אסרף: הבאנו את המומחים הרפואיים שמטפלים בהם ובסוף נסגר שהם ישלמו את המחצית מתעריף תייר.

<יאיר אסרף: היה גם נציג של הצבא בדיון הזה וראה זה פלא, הצבא פשוט לא משלם.

<יאיר אסרף: יותר מזה.

<יאיר אסרף: הרבה מאוד חשבונות שבית החולים העביר לצבא חזרו במעטפה סגורה בצורה כוחנית בחזרה לבית החולים נהריה באמירה שאנחנו לא מסכימים לשלם את הדבר הזה.

<יאיר אסרף: עד שבית החולים נהריה לא יתכופף ויגיש חשבוניות לפי הדרישה של הצבא בתעריף הרבה יותר מופחת, הם בכלל לא היו מוכנים לשלם.

<יאיר אסרף: דבר שני.

<יאיר אסרף: עלו שם סוגיות של קוסטינג ופרייסינג.

<יאיר אסרף: פרייסינג זה כשאתה קובע מחיר למוצר מסוים וקוסטינג זה כשאתה מתמחר אותו ברמה של כמה זה באמת עלה.

<יאיר אסרף: אמרה נציגת הצבא, חברים, בואו נבדוק כמה הדבר הזה עולה.

<יאיר אסרף: הלך מנהל הכספים של בית החולים, עשה בדיקה מאוד מאוד מקיפה, תיקף אותה אל מול רואה חשבון.

<יאיר אסרף: אגב, אני הצעתי לאריאלה שנקים צוות משותף, נציגים שלי ונציגים שלה ונלווה בזמן אמת את החולים ונראה כמה באמת הם עולים כדי שנוכל לחלוק בעלויות הללו.

<יאיר אסרף: היא החזיקה בעמדה שאומרת שאתה קודם כל תגיש לי את זה ואז אני אבחן ואז אני אחליט ובינתיים בית החולים יקרוס.

יצחק וקנין: שאלה.

יצחק וקנין: אתם העברתם את החלק שלכם המלא?

<יאיר אסרף: אנחנו מדי שנה מתקצבים את בית החולים נהריה באופן מלא.

<יאיר אסרף: בשנה האחרונה הוא סיים בגירעון.

יצחק וקנין: בגין החולים הסורים והפצועים הסורים, העברתם את מה שמגיע או לא?

<יאיר אסרף: אני עונה לך.

<יאיר אסרף: מי שמסתכל על הסיכום התקציבי שאנחנו חתומים עליו מול בית החולים נהריה, רואה שיש שם גם תקצוב ספציפי לגבי החולים הסורים, ויכול גם מנהל הכספים של בית החולים לאשר את זה, לשנים 2015 ו-2016.

<יאיר אסרף: הבעיה היא שאף אחד לא חזה שהמספר שלהם יעלה בצורה כל כך ניכרת ואף אחד לא חזה את יוקר המחירים של הדבר הזה.

איתן ברושי: מה כן חזו?

איתן ברושי: איזה הסברים?

משה גפני: אני מבין שמשרד הבריאות לא העביר את חלקו.

<יאיר אסרף: אנחנו העברנו.

<יאיר אסרף: למה לא?

<קריאה: לא הכול.

<יאיר אסרף: העברנו.

משה גפני: לא הבנתי.

<יאיר אסרף: יש הסכם תקציבי.

משה גפני: לפי דבריכם צריך לשלם לפי עלות תייר.

משה גפני: אתה יכול בבקשה לענות לי?

יצחק וקנין: יש לו טענות כלפי משרד הביטחון והוא לא ממלא את הדברים.

יצחק וקנין: איך יש לו טענות כלפיהם?

יצחק וקנין: ריבון העולמים.

יצחק וקנין: הוא בא בטענות.

יצחק וקנין: אל תטען כלפיהם אלא קודם כל תעשה אתה את מה שאתה צריך לעשות.

יצחק וקנין: מה זה הדבר הזה?

יצחק וקנין: אתה בא בטענות אליהם?

יצחק וקנין: אתה יודע למה אני מדבר?

יצחק וקנין: בית החולים הזה משרת את התושבים של האזור שלי ואני אומר לך שלא מקבלים שירות היום כי בית החולים משותק לגמרי.

יצחק וקנין: משותק.

יצחק וקנין: אין שם אלונקאי.

יצחק וקנין: בית החולים משותק לגמרי.

יצחק וקנין: חבר'ה, מספיק כבר עם המשחקים שלכם.

משה גפני: כידוע אני מסמפט את משרד הבריאות.

<יאיר אסרף: אני גם מציע אדוני היושב ראש לא ללכת לדוגמאות שאין אלונקאי בבית החולים.

משה גפני: אולי תקשיב למה שמדברים אתך?

משה גפני: עם כל הכבוד.

משה גפני: אתה בא למשרד הביטחון ואתה אומר שצריך לשלם לפי עלות תייר.

משה גפני: זה הסיכום שהיה אתכם.

משה גפני: אתם משלמים לפי עלות תייר חמישים אחוזים, לפי הסיכום האחרון?

משה גפני: אתם צריכים לשלם.

<יאיר אסרף: אדוני היושב ראש, אנחנו מספקים - - -

משה גפני: תענה לשאלה כשאני אסיים אותה.

משה גפני: אני שואל האם משרד הבריאות העביר לבתי החולים בצפון, בעיקר לבית החולים בנהריה אבל לא רק אלא גם לבית החולים זיו, האם הוא העביר את מלוא הסכום שהוא היה צריך להעביר לפי מה שאתם קבעתם?

<יאיר אסרף: בתי החולים בצפון מסובסדים באופן עמוק מאוד על ידי משרד הבריאות.

יצחק וקנין: אני אומר לך, זה לא מהעולם הזה.

מיקי לוי: יש דרישה ל-300 מיליון שקלים בעלות הגבוהה.

מיקי לוי: האם 150 מיליון שקלים הועברו?

משה גפני: אני מבקש לדעת.

משה גפני: אתה אחראי על הכספים.

משה גפני: אמרת שאתה אחראי על הכספים בבית החולים בנהריה.

משה גפני: משרד הבריאות העביר לך כסף לפי עלות תייר במשך ארבע השנים?

<חי יחזקאל: אמר יאיר.

משה גפני: תגיד לי מה אתה אומר ולא מה הוא אמר.

משה גפני: אל תפחד ממנו.

<חי יחזקאל: לא במחיר תייר.

<חי יחזקאל: לא מפחד מאף אחד.

משה גפני: תשובה.

משה גפני: אני רוצה רק עובדה.

משה גפני: לא פרשנות.

<חי יחזקאל: כשאנחנו מתוקצבים, גם יאיר לא חזה את המספר של המטופלים ואת העלויות.

<חי יחזקאל: העלויות האלה, המינימום שקבעו, 10,321 שקלים, הוא המינימום לטיפול בסורים.

מיקי לוי: אבל שואלים אותך כמה היא עלות תייר.

<חי יחזקאל: עלות תייר היא 5,200 שקלים.

מיקי לוי: אבל גם עלות תייר לא העבירו לך, שזה חצי מחיר ממה שאתם דורשים.

<חי יחזקאל: כשיאיר בא בשנת 2015, הוא צפה שיהיו מאה סורים ולא חשב שיהיו ארבעים כל יום על המיטות.

<חי יחזקאל: כשהוא נתן, הוא נתן סכום מסוים והוא לא נתן את כל הכסף.

מיקי לוי: מה הסכום שאתה צריך כדי להסתדר?

<חי יחזקאל: אנחנו צריכים מאה מיליון שקלים לשנה כדי לטפל בסורים.

<חי יחזקאל: חסרים לנו 300 מיליון שקלים לפי העלות.

<חי יחזקאל: 300 מיליון שקלים.

<חי יחזקאל: זה הכניס את בית החולים למצב גירעוני ובית החולים סובל בגלל שהוא גירעוני בגלל הסורים, הוא סובל ממשרד הבריאות ומכל העולם, ששם לנו ועדות ועוד ועדות ביקורת ועוד ועדת ביקורת, כך שבמקום לעזור - הם נלחמים בנו.

מיקי לוי: ועדה קרואה לבית החולים.

מיקי לוי: זה רעיון טוב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברי הכנסת, בבקשה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין ואחריו עודד פורר.

משה גפני: אם אפשר בקצרה, זה דיון מעקב.

יצחק וקנין: קצר ולעניין.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לך שאני מכיר את בית החולים נהריה כמו שאני מכיר את כף ידי.

יצחק וקנין: אין שבוע שאני לא נכנס לבית החולים הזה, מבקר חולים ונכנס למנהל.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לכם משהו.

יצחק וקנין: מעולם בית החולים לא היה בגירעון, רק כשהגיעו הסורים.

יצחק וקנין: מעולם.

יצחק וקנין: תבדקו אותו שלושים שנים אחורה, לא היה בגירעון אלא בעודף כסף, בניהול הכספי שלו.

יצחק וקנין: מאז הגיעו הסורים, זאת בעיה.

יצחק וקנין: החולים הסורים, זאת בעיה.

יצחק וקנין: מה אתם רוצים, לקבור את בית החולים הזה?

יצחק וקנין: זה בית חולים שמשרת 600 אלף תושבים.

יצחק וקנין: אנחנו סובלים היום מהדבר הזה.

עודד פורר: הפטנט הזה, אנחנו רואים אותו גם בדברים אחרים אבל כאן זה כבר הגיע לסכומים באמת גבוהים.

עודד פורר: מגיע משרד האוצר ומתחיל לשלוח את הספקים ללכת ולקחת שליש מכאן, עשרים אחוזים מכאן, חמישים אחוזים מכאן ותתחילו לרוץ מול כל משרדי הממשלה.

עודד פורר: זה לא התפקיד שלהם.

עודד פורר: מדינת ישראל החליטה שהיא רוצה לתת את הטיפול הזה.

עודד פורר: זה חוץ תקציבי, זה לא משהו שהוא בתוך התכנון התקציבי, לא של משרד הביטחון ולא של משרד הבריאות.

עודד פורר: צריך משרד האוצר לבוא ולומר שהוא מתקצב ישירות את בית החולים לטובת העניין הזה חוץ תקציבי, ולא להגיע למצב שמכניסים אותו לגירעון ואז משרד האוצר אומר לו, סליחה, אתה לא מתנהל טוב, בוא נשים לך חשב מלווה, בוא ניתן לך קנסות.

עודד פורר: זאת הזיה שאין כדוגמתה.

עודד פורר: משרד האוצר צריך לקחת תקציב תוספתי של 300 מיליון שקלים, להזרים אותם לבתי החולים בצפון ובא לציון גואל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי ואחריו חבר הכנסת טרכטנברג.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, מי מאתנו שהיה בתפקידים ביצועיים לא יכול להשלים עם הסגנון הזה שמקיימים עוד ישיבה ועוד ישיבה וכלום לא קורה.

איתן ברושי: שולחים לכאן דרג זוטר שאי אפשר לכעוס עליו וגם אם נכעס, זה לא יועיל.

איתן ברושי: השיטה הזאת שהמדינה בונה על טוב ליבם של הרופאים והעובדים, שאתם לא תעזו להוציא את החולים או למנוע את כניסתם, היא שורש הרע כאן.

איתן ברושי: לכן אתם רואים שהממשלה מתווכחת בינה לבין עצמה.

איתן ברושי: אין יד מכוונת, אין רגל מסיימת שם ונמשכים הוויכוחים האלה שלא יסתיימו.

איתן ברושי: לכן יש רק דרך אחת, ואני מדבר גם בשם בית החולים בצפת שממלא מקום המנהל העביר את הנתון אותו העברתי ליושב ראש הוועדה כאשר גם שם הבעיה דומה.

איתן ברושי: יש רק דרך אחת והיא שוועדת הכספים תחרוג מהשגרה ותנחה את בתי החולים לא לקבל פצועים חדשים.

איתן ברושי: כלומר, ממחר בבוקר אתם מודיעים לצבא, למשרד הבריאות, לראש הממשלה באוסטרליה שלא מקבלים פצועים.

איתן ברושי: כאן בישראל אי אפשר לפתור שום דבר רק בטוב.

איתן ברושי: אם אין קצת כוח, לא יקרה כאן כלום.

איתן ברושי: בלי איום, אין שינוי.

איתן ברושי: בלי איום, אין שינוי.

איתן ברושי: אני אומר לכם, דוקטור ברהום, תפסיקו להיות נחמדים לממשלה.

איתן ברושי: אם הממשלה לא ממלאת את תפקידה, אתם לא הקורבנות שלה.

איתן ברושי: תודיעו בשלב ראשון.

איתן ברושי: בשלב שני, ליצמן אמר שהוא יסגור את המרתפים שם.

איתן ברושי: בשלב ראשון להודיע שממחר ב-12 בצהרים לא מקבלים חולים חדשים עד שלא יוסדר העניין הזה.

איתן ברושי: הממשלה רגילה לפתור בעיות רק כשמאיימים עליה.

יצחק וקנין: לעצור את כל התקציבים למשרד הביטחון ולכולם.

איתן ברושי: זה בנפרד.

איתן ברושי: מה הייתה השיטה של צ'יץ?

איתן ברושי: הוא היה מוציא את הזקנים לרחוב ואומר, תראו מה המנוולים באוצר עושים.

איתן ברושי: תוציאו את הפצועים – יגיע הכסף.

איתן ברושי: יש גבול להתעללות של הממשלה באזרחים שלה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת טרכטנברג ואחריו חבר הכנסת מיקי לוי.

מנואל טרכטנברג: אני שומע את הדיון ואת הקולות כאן ואני לא מאמין.

מנואל טרכטנברג: העניין של תקצוב של הפצועים מסוריה הוא לא יכול להיכנס לתוך אותן מסגרות רגילות של איך אנחנו מתקצבים, לפי איזה תעריף, את האוכלוסייה הישראלית וגם לא את התיירים.

מנואל טרכטנברג: הם לא תיירים, הם לא ישראלים, וזה לא שייך לשם.

מנואל טרכטנברג: לכן, מה שמתבקש זה רק דבר אחד.

מנואל טרכטנברג: זאת צריכה להיות שיטה אחרת ואתה רמזת לזה, נציג משרד הבריאות, לפי עלויות ולא לפי תעריפים.

מנואל טרכטנברג: עלויות אמיתיות.

מנואל טרכטנברג: הרי כל הנקודה היא שבית החולים, לא רק שלא יפסיד אלא בטיפול הנקודתי יש לזה השלכות רוחב על בית החולים של עלויות נוספות.

מנואל טרכטנברג: זה צריך להיות מה שנקרא קוסט פלוס.

מנואל טרכטנברג: יש שיטה כזאת.

מנואל טרכטנברג: כדי שאפשר יהיה להתנהל לפי זה, צריך להיות גורם שלישי בלתי תלוי, ללא משוא פנים, שהוא בוחן את העלויות בפועל ומגיש את החשבון לאוצר ישירות ולא למשרד הביטחון ולא למשרד הבריאות.

מנואל טרכטנברג: זאת השיטה היחידה שיכולה לעבוד כאן ולא שיטה אחרת כי כל שיטה אחרת שמבוססת על תעריפים קיימים, השיטה הזאת תחטא למציאות.

מנואל טרכטנברג: אין כאן מצב שבית חולים שקוראים לו והוא מתגייס למשימה לאומית יצא נפסד והאוכלוסייה מסביב תצא נפסדת.

מנואל טרכטנברג: לכן אדוני היושב ראש, הייתי מאוד מבקש שזאת תהיה ההצעה, קוסט פלוס, גורם שלישי בלתי תלוי שיקבע מה הן העלויות האמיתיות ושהתקצוב - - -

איתן ברושי: הם יודעים.

איתן ברושי: בדקו את הכול.

<אשר שמואלי: הם החזירו את זה בחזרה.

מיקי לוי: אני גם אמרתי בפעם הקודמת שאני בוגר האוצר.

מיקי לוי: 1,3 מיליארד שקלים להדסה עין כרם ולא בגלל שדוקטור ברהום כשל בתפקידו.

מיקי לוי: עשר שנים הוא מנהל המרכז.

מיקי לוי: לא נפל דבר במרכז הזה בניהול היום יומי.

מיקי לוי: אם דוקטור ברהום עשה תקלה, נפטר אותו אבל לא כך הדבר.

משה גפני: נכון.

מיקי לוי: לא כך הדבר.

מיקי לוי: חברים, אני מחזיק כאן מסמכים ש-סי.

מיקי לוי: טי – אני לא מבין בזה, אני לא רופא – לא מצליח להירכש כי אין כסף.

מיקי לוי: אנחנו מדברים על פריפריה ואין מכשירים מינימליים כדי לטפל באוכלוסייה המקומית.

מיקי לוי: זאת בושה וחרפה.

מיקי לוי: אני אמרתי ואני אומר עוד פעם.

מיקי לוי: בכוחה של ועדת הכספים לבוא ולהגיד שאנחנו מהיום והלאה לא נעביר שום דבר.

מיקי לוי: אתם תפתרו בדחיפות.

יצחק וקנין: נצביע נגד כל ההעברות התקציביות.

מיקי לוי: אני אתך.

מיקי לוי: אני מצביע נגד העברות תקציביות עד אשר לא יוסדר הנושא התקציבי.

מיקי לוי: חבר'ה ממשרד הביטחון, אנחנו אוהבים אתכם, אתם צבא העם, אני לא יודע היכן האשמה אבל זה בכלל לא חשוב.

מיקי לוי: חשוב כרגע ש-600 אלף אנשים בכלל אי סדר בין המשרדים השונים לא מקבלים את המגיע להם.

עודד פורר: בפתרון של הדסה, הוא שלח את כולם לכל המשרדים להביא כסף?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: חד משמעית לא.

מיקי לוי: אנחנו הכנסנו יד לכיס.

משה גפני: רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: הנושא עלה מאחורי הקלעים בדיון שהיה לנו על הקייפ.

משה גפני: לא.

יצחק וקנין: זה כבר דיון שלישי כאן.

משה גפני: זה עלה בהצעה לסדר במליאת הכנסת.

רחל עזריה: אז זה היה מאחורי הקלעים.

רחל עזריה: אני יודעת שזה דיון שלישי כאן אבל זה עלה מאחורי הקלעים כי באמת יש בתי חולים שנמצאים בסיטואציה אחרת, שבעצם יש עוד גורם שלישי.

רחל עזריה: מיקי לוי דיבר על מה שהיה בהדסה, אבל הרבה פעמים זה פשוט עוד גורם וזה מה שיש לנו כאן.

רחל עזריה: יש לנו כאן משהו שלא משנה מה הקייפ יהיה ולא משנה מה מערכת היחסים עם קופות החולים בגלל שיש כאן עוד גוף, עוד אנשים שמגיעים ולא דרך קופות החולים.

רחל עזריה: לכן אנחנו צריכים הסדרה מיוחדת.

רחל עזריה: פנו אלי דרגים מאוד בכירים במשרד הבריאות ואמרו שלא יכול להיות שבעצם בית החולים הזה חוטף על הראש, יוצא לא בסדר, כל הזמן נמצא בגירעון בגלל שיש איזשהו נושא שלא הוסדר.

רחל עזריה: ברור, ואני אומרת את זה ואני ממפלגתו של שר האוצר, שצריך לשנות את התעריף ולא יכול להיות שהתעריף יישאר התעריף הזה.

רחל עזריה: אנחנו צריכים להעלות את התעריף והוא צריך להיות הרבה יותר קרוב להוצאה האמיתית ואני חושבת שלשם אנחנו צריכים ללכת.

מיקי לוי: יש החלטת ממשלה מ-2013 לקלוט את הפצועים.

רחל עזריה: זה מה שחשוב לי לומר ואני חושבת שלשם אנחנו צריכים לחתור.

רחל עזריה: אני לא אומר כאן אמירות פופוליסטיות על כך שצריך להפסיק לקבל פצועים וכולי.

רחל עזריה: גם אם יושב ראש ההסתדרות אהב את האמירות האלה, אני לא אומר דברים כאלה כי אני חשובת שזה חסר אחריות.

איתן ברושי: זאת אחריות להשבית בתי חולים?

איתן ברושי: את לא מתביישת?

איתן ברושי: איזו אחריות זאת מה שאת אומרת?

איתן ברושי: הם פוגעים כאן במאות אלפי תושבים.

איתן ברושי: איזה אחריות?

איתן ברושי: זה שהיא מ-כולנו, זאת אחריות?

משה גפני: איתן, אני לא מסכים לזה.

משה גפני: חובתה לומר את מה שהיא אומרת.

איתן ברושי: חובתי לומר לה שהיא לא אחראית.

איתן ברושי: זה שהיא מ-כולנו, אין לה תו הכשר.

משה גפני: היא חברת כנסת כמונו.

איתן ברושי: יושבת ראש ועדת רפורמה.

איתן ברושי: שתעשה רפורמה.

איתן ברושי: אין לה בושה.

משה גפני: איתן, זה לא בסדר.

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: אני מוחה על זה.

יצחק וקנין: אני אמרתי את מה שאמרתי.

יצחק וקנין: אני אומר לך שאני אצביע נגד כל העברה, מהיום והלאה.

רחל עזריה: אני רוצה לשאול מה אנחנו מתכוונים לעשות כדי לוודא שהתעריף ישתנה.

משה גפני: תכף נראה.

רחל עזריה: זה היעד שצריך להיות כאן.

משה גפני: ממלא מקום מנהל הרפואי של בית החולים זיו, דוקטור מורשת פרחאת.

משה גפני: משפט.

<מורשת פרחאת: בוקר טוב.

<מורשת פרחאת: היושב ראש, תודה על הדיון.

<מורשת פרחאת: מתוך 25 מיליון שקלים שמגיעים לנו על בסיס התעריפים הקיימים שהם רחוקים מלהיות הולמים, קיבלנו רק 11 מיליון שקלים משנת 2013 ועד עכשיו.

משה גפני: ממי קיבלתם?

<מורשת פרחאת: ממשרד הביטחון.

משה גפני: מה העביר לכם משרד הבריאות?

<מורשת פרחאת: במסגרת הסבסוד הכללי.

<מורשת פרחאת: אין סבסוד ייעודי.

משה גפני: זאת אומרת, מי שמקבל כאן ציון לשבח, זה משרד הביטחון.

<מורשת פרחאת: עוד לא.

<מורשת פרחאת: כמעט.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: את זה אי אפשר להגיד.

איתן ברושי: הכול יחסי.

<מסעוד ברהום: אדוני, אני מסכים עם חברי הכנסת וחבל שמשרד הביטחון כאן מותקף וכולם מותקפים והצבא הוא צבא העם.

משה גפני: אף אחד לא מותקף.

<מסעוד ברהום: אני רוצה להגיד שנעשה תמחור מה-1 במאי 2016 עד 31 באוגוסט 2016, חולה-חולה.

<מסעוד ברהום: הבדיקה הייתה מתוקפת על ידי רואה חשבון שהוא מקובל על משרד הבריאות ומשרד האוצר.

<מסעוד ברהום: 10,321 שקלים.

<מסעוד ברהום: הרמזים שאנחנו קולטים פצועים או חולים שיש להם אנגינה, זה לא בדיוק כך.

<מסעוד ברהום: מ-2017 החלה קליטה של חולים גם לא במסגרת הפצועים.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני יודע שנקלטו אבל נעזוב רגע את העניין הזה.

משה גפני: נציג משרד ראש הממשלה.

משה גפני: מי אדוני?

<מרדכי כהנא: ארגון עמליה.

<מרדכי כהנא: אני הבחור שעובד בתוך סוריה.

<מרדכי כהנא: הבאתי את האוטובוס הראשון לבית חולים נהריה ושילמתי מכספי הפרטי.

<מרדכי כהנא: אני עובד בארצות הברית, אני חי בארצות הברית ואני יכול לעזור לכם.

<מרדכי כהנא: את הבלגן כאן תפתרו לבד.

<מרדכי כהנא: אני לא יכול לעזור בזה.

<מרדכי כהנא: אבל אני שילמתי על האוטובוס הראשון לבית חולים נהריה.

משה גפני: יישר כוח.

<מרדכי כהנא: אשמח להמשיך לעשות את זה בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות ועם משרד הביטחון.

<מרדכי כהנא: לבד לרוץ בארצות הברית, אני לא יכול.

משה גפני: דרך אגב, היה מן הראוי שהאו"מ ישתתף בזה.

<מרדכי כהנא: אתה יודע מה אני חושב על האו"מ וגם אתה.

<מרדכי כהנא: אני עובד עם הממשל האמריקאי ואני יכול לעזור לכם עם USA ID.

משה גפני: אני מברך אותך על זה.

<מרדכי כהנא: אני שם.

<מרדכי כהנא: אני בניו ג'רסי.

משה גפני: זה היה צריך להיות בדיון הקודם.

משה גפני: לא עכשיו.

<מרדכי כהנא: הזמינו אותי רק עכשיו.

משה גפני: משרד ראש הממשלה.

<הילה טל אביטן: אגף ממשל וחברה.

<הילה טל אביטן: אנחנו מלווים את הנושא הזה מ-2013.

<הילה טל אביטן: אני אקצר ואומר את השורה התחתונה.

משה גפני: מי זה אנחנו?

<הילה טל אביטן: משרד ראש הממשלה.

משה גפני: משרד ראש הממשלה זה ממחלקת התה עד ראש הממשלה שנוסע לאוסטרליה.

משה גפני: מי במשרד ראש הממשלה?

<הילה טל אביטן: סמנכ"ל ממשל וחברה, אודי פראוור.

<הילה טל אביטן: הוא המנהל שלי.

איתן ברושי: הוא לא יכול היה לבוא לכאן?

משה גפני: אודי פראוור כנראה יצטרך להמשיך לרכז את זה.

<הילה טל אביטן: כבר ב-2015 השתכנענו שהתעריף צריך להיות תעריף יותר גבוה מהתעריף הרגיל.

<הילה טל אביטן: ישבנו יחד עם משרד הביטחון וראינו את בתי החולים והם הציגו לנו.

<הילה טל אביטן: הגענו למסקנה שזה צריך להיות תעריף תייר.

<הילה טל אביטן: משרד הביטחון הפר את הסיכום שלנו.

<הילה טל אביטן: אנחנו הוצאנו סיכום ודרשנו תעריף תייר אבל הם הפרו אותו.

<הילה טל אביטן: הם גם לא עדכנו שהם מפרים אותו.

<הילה טל אביטן: כעבור שנה נפגשנו שוב, ניסינו לעשות איזושהי פשרה, ניסינו לעשות בדיקת עלות אמיתית.

משה גפני: באיזה שלב הוצאתם את משרד האוצר מהחלוקה?

משה גפני: מתי התחלתם לפחד מהם?

<הילה טל אביטן: ב-2015.

משה גפני: ב-2015 התחלתם לפחד.

<הילה טל אביטן: אני לא יודעת אם זה היה המניע.

משה גפני: זה לא היה המניע.

משה גפני: בטח היה מניע אחר.

<הילה טל אביטן: ב-2015 עברנו - - -

משה גפני: מה את מציעה לעשות עכשיו?

משה גפני: מה את מציעה לי עכשיו כאן בוועדה?

משה גפני: אנחנו לא נעבור על זה לסדר היום.

משה גפני: מה את מציעה לנו לעשות?

<הילה טל אביטן: אנחנו חושבים שמשרד הביטחון צריך לשלם לפי תעריף תייר.

איתן ברושי: ומה עם משרד הבריאות?

עודד פורר: מה עם משרד הבריאות?

עודד פורר: מאיפה יגיע הכסף, תוספת התקציב הזאת?

עודד פורר: זה 300 מיליון שקלים.

<אריאלה לזרוביץ: משרד הביטחון הוא היחיד שמשלם חודש בחודשו.

משה גפני: אריאלה, כאן מדברים רק עם רשות דיבור.

<הילה טל אביטן: אפשר להגיב?

<הילה טל אביטן: גם הכסף של התעריף הרגיל הגיע ממשרד הביטחון באיחור ניכר.

<אריאלה לזרוביץ: ממש לא.

<הילה טל אביטן: אנחנו ראינו שהיו עיכובים ניכרים ואני חושבת שהעובדה שהדבר שולם, קשורה אולי לזה שהוועדה התכנסה היום.

<אריאלה לזרוביץ: ממש לא.

<אריאלה לזרוביץ: ממש לא.

משה גפני: זה דווקא מפתיע מאוד, שמשלמים כסף או עושים פעולות בעקבות דיון כאן בוועדה.

משה גפני: זה דבר שלא קורה.

משה גפני: זה נדיר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הבנו כבר את הסוגיה.

משה גפני: לא צריך להמשיך.

איתן ברושי: תן את רשות הדיבור לאשר.

משה גפני: משרד האוצר, ואני רוצה לסכם.

<מתן יגל: לגבי ההסכם הישן שהיה שליש, שליש, שליש.

<מתן יגל: משרד האוצר לא מתקצב כל בית חולים ממשלתי בנפרד אלא הוא מול משרד הבריאות סוגר מעטפת לכל בתי החולים הממשלתיים.

<מתן יגל: בהסכמים ובסיכומים התקציביים שהיו בין משרד האוצר לבין משרד הבריאות - - -

עודד פורר: איך שילמתם להדסה?

<מתן יגל: תן לי לסיים בבקשה.

עודד פורר: איך שילמתם להדסה?

משה גפני: יש לי עוד שאלות.

עודד פורר: מספרים כאן סיפורים.

משה גפני: אז מספרים.

<מתן יגל: משרד האוצר עמד בכל הסיכומים התקציביים שלו כלפי משרד הבריאות כולל כל בתי החולים הממשלתיים, כולל נהריה.

<מתן יגל: לגבי הדיון עכשיו, לגבי הפער שנוצר, יש כאן בעצם מחלוקת לגבי גובה התעריף.

משה גפני: אתם לא במחלוקת הזאת.

משה גפני: אתם על הטריבונה.

<מתן יגל: לנו אין עמדה מקצועית לגבי גובה התעריף.

עודד פורר: בסיכום לגבי השליש, שליש, שליש, אתם העברתם את השליש?

<מתן יגל: כן.

<מתן יגל: למשרד הבריאות, כן.

עודד פורר: את השליש שלכם העברתם?

עודד פורר: כי בתי החולים לא קיבלו אותו.

<מתן יגל: אני אענה.

עודד פורר: לפני חמש דקות אמרת שאתה לא יודע.

יצחק וקנין: אין יותר העברות תקציביות.

יצחק וקנין: אל תביאו לכאן.

<מתן יגל: כששאלתם אותי בראשית הדיון, באמת לא ידעתי ולכן בדקתי את הנושא ובאתי עם תשובה.

משה גפני: באת עם תשובה טובה.

<מתן יגל: תשובה ברורה.

<מתן יגל: אנחנו עמדנו בחלק הזה.

<מתן יגל: אנחנו לא מתקצבים בתי חולים ישירות אלא דרך משרד הבריאות.

איתן ברושי: יש כאן משימה לאומית.

איתן ברושי: יש כאן משימת ראש הממשלה.

<אשר שמואלי: אני אמון על חלק נוסף בבית החולים.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אלה לא חיים שכאלה.

משה גפני: תגיד מה שיש לך לומר.

<אשר שמואלי: אני אמון על ציבור העובדים.

<אשר שמואלי: אני אומר לאדוני היושב ראש ולחברי הוועדה שאנחנו הכרזנו סכסוך עבודה כדת וכדין.

<אשר שמואלי: אנחנו לא רוצים להשבית את בית החולים.

משה גפני: אל תשביתו.

רחל עזריה: חס וחלילה.

<אשר שמואלי: עקב השבת כזאת, ייפגעו 600 אלף התושבים באזור.

משה גפני: נכון, שהם לא אשמים.

<אשר שמואלי: אבל אני כבר נמצא במצב שאני עובר על החוק של שעות עבודה ומנוחה.

<אשר שמואלי: אי אפשר להוציא עובד לחופש.

<אשר שמואלי: זאת פשוט קטסטרופה ולא יעזור, אני אשבית.

איתן ברושי: תשבית.

איתן ברושי: הממשלה מבינה רק כוח.

משה גפני: איתן, אתה צריך לקבל החלטה בוועדה ורוב החברים לא רוצים להשבית.

איתן ברושי: בוא נצביע.

איתן ברושי: נראה מי לא רוצה להשבית.

רחל עזריה: בוא נצביע.

<אשר שמואלי: אדוני היושב ראש, אתם יכולים לא לרצות אבל אני אשבית.

<אשר שמואלי: העובדים שלי לא יכולים לעבוד כך.

<אשר שמואלי: אני לא מקבל עובדים, לא קולט עובדים ואני לא יכול לקלוט עובדים.

משה גפני: קיבלת רשות דיבור כדי לא להשבית.

משה גפני: חכה עוד קצת.

איתן ברושי: הממשלה תהיה אשמה.

איתן ברושי: לא אתה.

משה גפני: המצב בבית החולים נהריה ולא רק בנהריה אלא גם בבית החולים זיו, אבל בעיקר התכנסנו לדון על בית החולים בנהריה, וכל סיכום הוא גם לגבי בית החולים זיו.

משה גפני: בית החולים בנהריה פעל כל הזמן ללא דופי עד שהגיעו אליו הסורים.

<קריאה: גם פוריה.

משה גפני: בסדר, אבל שם זה מאוד קטן מבחינת העניין הזה.

משה גפני: העיקר הוא נהריה ויש גם בבית החולים זיו.

משה גפני: בית החולים בנהריה פעל ללא דופי במשך כל השנים עד שהגיעו אליו הסורים.

משה גפני: לגבי הסורים הייתה החלטת ממשלה, בעצם החלטה לאומית, החלטה מוצדקת שכולם מצדיקים אותה, לקלוט את הפצועים הסורים, לקלוט אותם בעיקר בבית החולים בנהריה, בבית החולים זיו ואולי גם קצת בבית חולים פוריה.

משה גפני: מאז חלה הידרדרות כספית בבית החולים.

משה גפני: התבררו כמה דברים.

משה גפני: התברר שבהתחלה הייתה החלטה במשרד ראש הממשלה שפראוור הוביל אותה ששליש ייתן משרד האוצר, שליש ייתן משרד הבריאות ושליש ייתן משרד הביטחון.

משה גפני: תמיד אפשר לעשות התחשבנות עם משרד הבריאות ואפשר לעשות התחשבנות עם משרד הביטחון ואפשר לעשות התחשבנויות אבל ההתחשבנות הזאת לא מעלה ולא מורידה לבית החולים כהוא זה מכיוון שאת ההתחשבנות הזאת של משרד הבריאות צריך לעשות עם בית החולים והוא צריך לעשות אותה בין כה וכה ולא קשור לסורים.

משה גפני: לבוא עם התשובה הזאת שנתן לנו מתן מהאוצר, תגיד לממונים עליך שנתנו לך את התשובה הזאת שלא אומרים אותה בוועדת הכספים.

משה גפני: אפשר להגיד אותה בוועדה אחרת אבל כאן לא אומרים אותה.

משה גפני: אנחנו עשינו כאן את הקייפ, אנחנו יודעים את ההתחשבנויות, אנחנו יודעים על מה היו הוויכוחים.

משה גפני: שקל לא הוספתם.

משה גפני: שקל.

משה גפני: אנחנו ביקשנו להוסיף כסף, הייתה לנו על זה מלחמה, שלא קשור בכלל לעניין הזה.

משה גפני: אל תבואו עם תירוצים כאלה.

משה גפני: לא כאן.

משה גפני: מספיק שאתם לא מעבירים את הכסף, אבל אתם תיאלצו להעביר את הכסף כי אם לא תעבירו אתם שליש, לא תעבירו כאן שקל.

משה גפני: שלא תהיה טעות.

משה גפני: מה שאנחנו לוקחים לידיים, אנחנו נסדר בסוף.

משה גפני: אני מבקש שבתוך שבועיים ישב משרד ראש הממשלה יחד עם משרד האוצר, משרד הבריאות ומשרד הביטחון לקבוע או על ידי גורם חיצוני או על ידי דיון בתוך הוועדה הזאת מהו התעריף שעל פיו צריך לשלם.

משה גפני: האם התעריף הוא לפי חייל או לפי תייר או לא חשוב לפי מה, אבל לקבוע ולעמוד מאחורי העניין הזה ואת הכסף הזה להעביר בנפרד ייעודי לעניין הזה.

משה גפני: אמרה אריאלה ממשרד הביטחון שהיא מוכנה גם לסידור הזה, שיעשו חשבון לפי כל פצוע כמה הייתה העלות.

מנואל טרכטנברג: ובלבד שהתעריף משקף עלויות אמיתיות.

משה גפני: אמרתי.

מנואל טרכטנברג: צריך להדגיש את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: ובלבד שהתעריף משקף עלויות אמיתיות.

משה גפני: אמר פרופסור טרכטנברג ואנחנו מצטרפים אליו.

משה גפני: תחליטו מה שתחליטו, לכסות את הכסף הזה של הפצועים הסורים, אם על ידי הסכמה על תעריף או על ידי החלטה שבודקים בדיוק את העלויות ואת זה לשלם שליש משרד האוצר, שליש משרד הבריאות - לא מהתחשבנות עם בתי החולים אלא לשלם שליש, כסף בפועל, צ'ק שיקבל החשב של בית החולים – ושליש משרד הביטחון.

משה גפני: לא התחשבנויות.

משה גפני: אנחנו מכירים את ההתחשבנויות.

איתן ברושי: עד מתי?

משה גפני: שבועיים.

איתן ברושי: שבועיים הישיבה אבל עד מתי לשלם?

<קריאה: יביאו את התוצאות.

איתן ברושי: מה תוצאות?

איתן ברושי: אין יותר ישיבות.

משה גפני: ועוד איך יהיו ישיבות.

משה גפני: אותו הדבר לגבי משרד הביטחון.

משה גפני: אני מבקש, אריאלה, את ההשתתפות שלכם בעניין הזה ולהגיע לפתרון.

משה גפני: אנחנו לא נאפשר שבתי החולים בצפון יקרסו.

משה גפני: אנחנו צריכים להיות יותר מדי – לא רוצה להגיד את המילה מטומטמים כי זה לא פרלמנטרי – אבל לא נוכל לסבול את הדבר הזה.

איתן ברושי: אטומים.

משה גפני: אנחנו לא נסכים ש-600 אלף תושבים יסבלו כתוצאה מהחלטה לאומית נכונה ושכולם בורחים מהאחריות.

משה גפני: דרך אגב, במדרג הציונים אני משבח הכי הרבה את משרד הביטחון כי הוא לפחות העביר כסף.

משה גפני: פחות ממה שהוא צריך אבל העביר.

משה גפני: משרד הבריאות לא העביר, משרד האוצר לא העביר בהחלטה ומשרד ראש הממשלה יושב על הטריבונה, כאילו זה לא עסק שלו בכלל אלא זה בסוריה, כאילו בית החולים בנהריה ובית החולים זיו לא נמצאים כאן.

משה גפני: אני מבקש תוך שבועיים שתחליטו את ההחלטות שאתם צריכים לקבל.

מיקי לוי: שתצא הוראה לגבי אודי פראוור.

משה גפני: אודי פראוור מרכז את הנושא הזה.

משה גפני: בתוך שבועיים אני רוצה ממשרד ראש הממשלה, מאודי פראוור, תשובה.

משה גפני: קיבלו החלטה, לא קיבלו החלטה.

משה גפני: אנחנו נדע את אשר לפנינו.

משה גפני: אני אומר על דעת כל חברי הוועדה, קואליציה ואופוזיציה, ימין ושמאל, יהודים וערבים, לא נעביר שום דבר כאן עד שהבעיה הזאת לא תיפתר.

משה גפני: אנחנו לא נפקיר את תושבי הצפון לגורלם רק בגלל שקיבלנו החלטה נכונה לקלוט את הפצועים הסורים.

משה גפני: לא יהיה דבר כזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לדיון הבא.