ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 404, 2017-05-16 10:00

מירב בן ארי: בוקר טוב, אני פותחת את הישיבה.

מירב בן ארי: אני אחליף את חבר הכנסת יעקב מרגי, שנמצא בחו"ל.

מירב בן ארי: אני אנהל את ועדת החינוך, התרבות והספורט ונא לציין לפרוטוקול שאני עדיין בחופשת לידה ולא חזרתי.

איתן ברושי: אז את לא מבוטחת עכשיו?

מירב בן ארי: אין לי חופשת לידה בכלל.

<יהודית גידלי: לחברות כנסת אין חופשת לידה.

מירב בן ארי: בבקשה, יהודית יודעת.

מירב בן ארי: זה בשביל שלא, חלילה, יתרגלו לזה שאני פה.

מירב בן ארי: מכיוון שזה היום שבו אני מובילה בכנסת ויש לי את הכבוד להוביל אותו, את כל הנושא של כפרי הנוער והפנימיות, היה לי חשוב מאוד שיתקיים דיון בוועדת החינוך.

מירב בן ארי: כמובן שאני אחליף את מרגי כמו שאני עושה בדרך כלל.

מירב בן ארי: אנחנו נפתח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט היום, 16.5.2017, כ' באייר תשע"ז.

מירב בן ארי: הנושא הוא החינוך הטכנולוגי בכפרי הנוער.

מירב בן ארי: המצגת הזו היא של משרד החינוך?

מירב בן ארי: מצוין, כי אתם תפתחו.

מירב בן ארי: אני אגיד כמה מילים.

מירב בן ארי: אני מברכת, כמובן, את חברי הכנסת, עודד פורר ואיתן ברושי, וכמובן את הנמצאים.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שני דברים.

מירב בן ארי: הראשון, זה כבוד גדול בשבילי להוביל את יום כפרי הנוער והפנימיות.

מירב בן ארי: אני גם סיירתי בכמה כפרי נוער ופנימיות, גם של הרווחה, גם של משרד החינוך וגם הייתי בכנס של הפורום.

מירב בן ארי: בכלל, אני עוד אפרגן הרבה לפורום החשוב הזה, שמוביל ונמצא הרבה פעמים בתוך ואקום של המדינה, לצערי, אבל מוביל הרבה פעמים בעניין הפילנטרופי והסיוע גם לפנימיות וגם לכפרי הנוער ואני מכירה את זה היטב.

מירב בן ארי: במשך עשר שנים ניהלתי שני מרכזים לנוער בסיכון, שאומנם לא היו בתנאי לינה, אבל אפשר לומר שהכרתי את אוכלוסיית היעד.

מירב בן ארי: מילה על החינוך הטכנולוגי.

מירב בן ארי: במקרה אני גם יושבת-ראש שדולת כחול-לבן וחברי פורר מכיר היטב את הנושא.

מירב בן ארי: במשך שנים עשינו עוול לחינוך הטכנולוגי.

מירב בן ארי: עוול.

מירב בן ארי: באנו ואמרנו שזה לתלמידים סוג ב', באנו ואמרנו שאלה תלמידים שלא הצליחו, אז נתנו להם מקצוע.

מירב בן ארי: במשך השנים המדינה הלכה ופתחה פער גדול יותר ויותר והיום בתעשייה אין עובדים מקצועיים, אין עובדים מיומנים.

מירב בן ארי: אין ספק שאנחנו לא מסתכלים על זה בעין אחת וכמובן שהיו מקרים של הסללות והיו מקרים שייעדנו אוכלוסייה מסוימת ובערים מסוימות היו בתי ספר מסוימים, אבל עדיין, התפיסה של החינוך הטכנולוגי, נעשה לה עוול.

מירב בן ארי: אני תמיד נותנת כדוגמה את הנער שהיה אצלי במרכז.

מירב בן ארי: אני תמיד מספרת על כך שבית הספר, בסוף כיתה י' אמר לו: לא אצלנו.

מירב בן ארי: ההורים התעקשו והתעקשו ואפילו בכיתה ט' הוא לא התאים.

מירב בן ארי: התעקשתי אני ולקחתי אותו יד ביד לבית ספר לחינוך טכנולוגיה בנתניה, שהיה עליו שם מאוד לא טוב, כמובן.

מירב בן ארי: לקחתי אותו, הוא התחיל שם והילד הזה, עזבו שהוא עשה י"ג ו-י"ד, הצבא גייס אותו.

מירב בן ארי: בגלל שההתמחות שלו הייתה להרכיב ולבנות דברים, לקחו אותו מחברת מרצדס בגרמניה שיתמחה אצלם במוסך.

מירב בן ארי: היום הוא צוחק על כולנו עם זה שהוא בעלים של מוסך משלו וכל הזמן הוא אומר לי: מירב, בזכותך הצלחתי להגשים את עצמי.

מירב בן ארי: גם י"ג ו-י"ד, גם שירות צבאי מלא עם שנתיים בקבע וגם היום לעשות את מה שהוא אוהב.

מירב בן ארי: אומנם זה אחד והיו לי עוד כמה מקרים, כמובן, אבל אני שמחה שבסופו של דבר הייתי שם כדי להגיד לו שיש עוד אופציה בחינוך הטכנולוגי.

מירב בן ארי: לכן חשוב לי לומר שאני מאוד מאוד מעודדת את החינוך הטכנולוגי גם היום, בתפקיד שלי כיושבת-ראש כחול-לבן.

מירב בן ארי: לפני כשבוע שמענו את השף חיים כהן מציע 15,000 שקלים למי שיבוא לעבוד אצלו במסעדה, מרוב שאין אנשים.

מירב בן ארי: היום קשה מאוד למצוא עובדים מקצועיים ולכן אני מאוד בעד החינוך הטכנולוגי, עם אפשרות לשלב את זה עם איזושהי תעודת בגרות.

מירב בן ארי: כן לתת לילד את האפשרות לבחור ולא להסליל.

מירב בן ארי: לפחות לתת לו את האפשרות לבחור את מה שהוא אוהב.

מירב בן ארי: לכן היה לי חשוב לומר גם מילה על כפרי הנוער ועל הפורום וגם מילה על החינוך הטכנולוגי.

מירב בן ארי: הבנתי שמשרד החינוך, ועכשיו אתם תציגו, עשה עבודה טובה ולקח את הנושא ברצינות.

מירב בן ארי: אני יודעת על זה גם מהתאחדות התעשיינים אבל גם שמעתי מפורום כפרי הנוער והפנימיות על העבודה שלכם בחינוך הטכנולוגי.

מירב בן ארי: אני וחברי הכנסת נשמח לשמוע קצת ואחרי זה ניתן זמן להתייחסויות של חברי הכנסת.

<בני פישר: אני מנהל את המנהל לחינוך התיישבותי פנימייתי ועליית הנוער.

<בני פישר: קודם כל, אני מודה לך.

<בני פישר: יש פה לא מעט חברי כנסת, ואת בראשם, שמשמשים איזשהו לובי וקול וככל שיישמעו יותר קולות, כך ייטב לאותה אוכלוסייה שמגיעה עם פערים מאוד גדולים.

<בני פישר: אני מודה על הנושא הזה וגם לפורום הציבורי, שמשמש לפעמים רוח גבית למדינה, אבל זאת רוח חשובה שמובילה וגם מחייבת אותנו להיות יותר מדויקים.

<בני פישר: אני שמח על הנושא ואני חושב שבלי קשר לסיפור של כפרי הנוער והפנימיות, משרד החינוך הבין בשנים האחרונות שיש בעיה במדינת ישראל.

<בני פישר: בתפקידים חשובים בעולם הטכנולוגיה והתעשייה לא נמצאים עובדים ישראלים.

<בני פישר: מייבאים מחו"ל.

<בני פישר: היום רתך מרוויח 16,000 שקלים והוא מגיע ממדינות מזרח אירופה.

<בני פישר: אנחנו מבינים שיש פה משהו לא נכון ולא הגיוני והתעשייה משוועת לאנשים.

<בני פישר: אנחנו מדברים על מקצועות שהטכנולוגיה בהם היא היום אחרת ושונה, כך שאנחנו כבר לא מדברים על הסללה.

<בני פישר: משרד החינוך משקיע המון כסף ובעיקר בשלב הראשון בשינוי התדמית.

<בני פישר: זה עדיין לא פשוט ללכת לבית ספר טכנולוגי כי זה נתפס כמשהו לא נכון.

<בני פישר: זה משהו בתפיסה המעוותת שלנו.

<בני פישר: בחינוך ההתיישבותי בכפרי הנוער אנחנו הבנו בשנה האחרונה שיש לנו הזדמנות להצטרף לתכנית הזאת ולנסות להעביר את כל כפרי הנוער, בצורה כזאת או אחרת, למסלול טכנולוגי.

<בני פישר: זה נעשה מתוך הבנה שארגז הכלים של התלמידים שלנו, ככל שהוא יהיה עשיר יותר ברמה הפרקטית עם ידע וניסיון מקצועי, הם יוכלו להשתלב בעולם העשייה.

<בני פישר: אני רוצה לומר שגם בשירות הצבאי אנחנו מזהים היום תלמידים שלנו, שכאשר הם מגיעים לשירות צבאי עם הסמכה כלשהי או עם י"ג-י"ד, זה מפתח להצלחה גם לשירות משמעותי וגם להמשך עבודה אחר-כך.

<בני פישר: אנחנו מוצאים את הבוגרים שלנו הרבה פעמים גם עם תעודת בגרות כי הדיבור היה על בגרות עיונית.

<בני פישר: הם מסיימים את הצבא עם תעודת בגרות לא כל-כך רלוונטית ולא מצליחים באמת להשתלב בעולם העבודה.

<בני פישר: הם מוצאים את עצמם שומרים בקניון או מחפשים עבודה שהגמול לצדה הוא מהיר אבל הוא שכר המינימום.

<בני פישר: תקרת הזכוכית לא נשברת בסיטואציה הזאת ולכן אנחנו נכנסים עכשיו לאיזשהו תכנית שאנחנו נפרט אותה – חלק מהכפרים שלנו כבר נמצאים היום במסלול טכנולוגי – שבה הילדים יעשו לצד בגרות עיונית.

<בני פישר: אנחנו לא מדברים רק על בגרות טכנולוגית אלא על גם וגם והילדים מסוגלים.

<בני פישר: הם יבחרו באחד מהמקצועות, ויש מאגר שלם של מקצועות מעניינים ורלוונטיים, שאנחנו נציג אותם בהמשך, לצד הכשרה מעשית כלשהי.

<בני פישר: וזה גם חשוב.

<בני פישר: זאת אומרת שאתה יוצא עם איזושהי תעודת הסמכה של משרד הכלכלה, שמאפשרת לך, קודם כל, לעבוד בחופשות.

<בני פישר: במקום לחפש את עצמך אתה יכול לצאת ולהרוויח משכורת יפה.

<בני פישר: הרעיון הוא של הכשרה מעשית וזה גם משתלב בתעשייה כי התעשייה היא ליד הכפרים.

<בני פישר: הרעיון הוא לייצר קשר שאחר-כך אפשר יהיה לפתח אותו וזאת השאיפה.

<בני פישר: אנחנו עם תכנית, יש נתונים ויש מספרים ואנחנו רוצים להגיע למצב שבו לכל בוגר שלנו תהיה גם הסמכה וגם מקצוע טכנולוגי.

<בני פישר: אנחנו נכנסים לתכנית בעלות של 60 מיליון שקלים לשלוש שנים וזאת מהפכה.

מירב בן ארי: 60 מיליון שקל לשלוש שנים?

<בני פישר: כן, לכל כפרי הנוער בשיתוף הפורום הציבורי.

<בני פישר: רוב הכסף הוא הכסף של מדינת ישראל ואיגוד התעשיינים, שנמצא מאוד חזק בעניין.

<בני פישר: המחשבה היא להצמיד לכל כפר נוער מכללה עם תכנית של י"ג-י"ד, שיש בה איזשהו אופק.

<בני פישר: אנחנו מזהים שילד בשלב הזה הרבה פעמים מגיע הרבה יותר בשל ללמידה.

<בני פישר: הוא מצליח להשלים בגרויות ומשהו קורה באקלים השונה הזה.

<בני פישר: רואים את זה במכינות.

<בני פישר: יש משהו בתיכון שלפעמים מושך אותך קצת להשתובבות ולא בדיוק להיות מפוקס על לימודים.

<בני פישר: תכנית י"ג-י"ד היא בשורה היום במערכת החינוך ומדינת ישראל משקיעה בה.

<בני פישר: באופן כללי התכנית הזאת אמורה להצעיד אותנו קדימה להגיע למצב שבו יותר תלמידים יהיו עם הכשרה ועם יכולת להשתלב בעולם התעשייה.

<בני פישר: בעיניי זאת בשורה גדולה ואני כן חושב שכדאי לראות נתונים.

מירב בן ארי: כן, כן, אנחנו רוצים לראות.

<יהושע צדוק: אני מפקח טכנולוגיה בחינוך ההתיישבותי.

<יהושע צדוק: בחינוך ההתיישבותי יש כ-42,000 תלמידים, מתוכם 28% לומדים בחינוך הטכנולוגי.

<יהושע צדוק: מדובר על כל המחוז שנקרא המינהל לחינוך התיישבותי.

<יהושע צדוק: הדף הבא במצגת מדבר על כפרי הנוער.

מירב בן ארי: זה בשנת הלימודים תשע"ז?

<יהושע צדוק: זה נכון למרס 2017.

עודד פורר: כשאתה אומר "חינוך טכנולוגי" למה אתה מתכוון?

<יהושע צדוק: שהם רשומים במגמה מתוך רשימת המגמות שנמצאת בדף שלפני האחרון.

<יהושע צדוק: בדף שלפני האחרון צירפתי לכם את שם המגמה וסמלה.

מירב בן ארי: בואו ניתן לו להמשיך ואחרי זה נשאל שאלות.

<יהושע צדוק: בכפרי הנוער יש 13,418 תלמידים בחטיבה העליונה – י', י"א, י"ב.

<יהושע צדוק: מתוכם, 4,811 תלמידים לומדים בחינוך הטכנולוגי והם מהווים כ-36%.

<יהושע צדוק: אנחנו רוצים להגיע לכך ש-50% מתלמידי כפרי הנוער ילמדו בחינוך הטכנולוגי.

<בני פישר: חשוב להגיד שהנתון בכפרי הנוער כרגע הוא מתחת לממוצע הארצי.

<יהושע צדוק: הממוצע הארצי הוא 40% בחינוך הטכנולוגי.

<יהושע צדוק: השקף הבא עונה על השאלה של אדוני לגבי מספרי תלמידים במגמות.

<יהושע צדוק: אנחנו רואים ש-14 זה הנדסת תוכנה, 11 – אלקטרוניקה, 10 – הנדסת מכונות וכן הלאה.

<יהושע צדוק: אלה מספרי התלמידים במגמות.

<יהושע צדוק: אנחנו רואים שהמגמות המובילות הן הנדסת תוכנה, הנדסת מכונות, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה.

<יהושע צדוק: אלה המגמות שהן מרכז העשייה של התאחדות התעשיינים וכל המשק הישראלי.

מירב בן ארי: מה זה "מערכות רפואיות"?

<יהושע צדוק: יש מגמה במדינת ישראל שנקראת מערכות רפואיות, שבה התלמיד לומד מקצועי מדעי, או פיסיקה או כימיה או ביולוגיה ברמה של 5 יחידות.

<יהושע צדוק: בנוסף לכך הוא לומד מערכות רפואיות ברמה של 5 יחידות ועושה התמחות במגמה בעוד 5 יחידות.

<יהושע צדוק: זאת מגמה שההמשך שלה יהיה כנראה פרמדיקים והיא קיימת כ-8-7 שנים.

<יהושע צדוק: אחוז התלמידים בחינוך הטכנולוגי על-פי כפרי הנוער: יש כאן את רשימת כל כפרי הנוער ואנחנו רואים שיש לנו חמישה כפרי נוער ש-100% מהתלמידים שלהם לומדים בחינוך הטכנולוגי:

<יהושע צדוק: אורט ימי אשדוד, עמית פתח-תקווה, תום חרב לאת, נווה עמיאל ו-כ"ג יורדי הסירה.

עודד פורר: אתה יכול להגיד למה יש כאלה שנמצאים בצד הימני של העמודה, שאין בהם בכלל חינוך טכנולוגי?

<יהושע צדוק: זה בדיוק האתגר שלנו.

<בני פישר: אני אגיד למה ויש לזה תשובה.

<בני פישר: חלקם מתעסקים היום בחקלאות וחקלאות לא יושבת היום בצד הטכנולוגי.

<בני פישר: אבל כולנו מבינים שחקלאות נמצאת במקום אחר אז אנחנו עושים כמה דברים.

<בני פישר: ראשית, יש מהלך של להעביר את המגמה הזאת למסלול הטכנולוגי במשרד החינוך ויש לזה כל מיני השלכות.

<בני פישר: הייתה תפיסה אנכרוניסטית לגבי חקלאות ואנחנו מבינים שאנחנו חייבים להשתנות היום, ויחד עם זה לפתח ניואנסים בתוך המגמה הזאת סביב אקלים, בקרת אקלים - - -

איתן ברושי: למה אתם מפרידים בין כפרי הנוער והחינוך ההתיישבותי?

איתן ברושי: למה נחוצה החלוקה הזאת?

איתן ברושי: אני חושב שהמשימה נכונה.

איתן ברושי: אנחנו רוצים חינוך התיישבותי, ואני אדבר על זה תכף, ואנחנו רוצים חינוך טכנולוגי.

איתן ברושי: למה החלוקה?

איתן ברושי: אתם מנציחים את הפערים.

איתן ברושי: צריך לעשות בדיוק הפוך ממה שאתם עושים.

<בני פישר: אני רוצה להסביר.

<בני פישר: הדיון פה כרגע הוא על כפרי הנוער מסיבה אחת פשוטה: אנחנו בכל זאת צריכים להכיר בכך שילד בחינוך ההתיישבותי האזורי, מקיבוץ כזה או ממושב כזה, יש לו עורף משפחתי והוא יעשה בגרות ב-5 יחידות פיסיקה.

<בני פישר: אחר-כך הוא ייצא לחוץ-לארץ וההורים ימשיכו ללוות.

<בני פישר: הילדים האלה זה עבורם כלי לחיים, ואני לא מזלזל, אני חושב שהוא חשוב, אבל אנחנו יודעים שבמדינת ישראל הילדים האלה משתלבים בחיים ויש להם עורף משפחתי.

<בני פישר: אנחנו היום מבינים יותר שילד בחינוך הפנימייתי זה מנוף להצלחה, זה הכלי שאתו הוא ישבור את תקרת הזכוכית.

<בני פישר: לכן, כשאני מציג היום, אני מדגיש - - -

איתן ברושי: זה סותר.

<בני פישר: זה לא סותר.

<בני פישר: בוודאי שזה לא סותר.

מירב בן ארי: בוא נחזור להתמקד בדיון.

<יהושע צדוק: כפי שאמרתי, מנהל המינהל הוציא מכתב למנהלי כפרי הנוער שבהם אחוז התלמידים בחינוך הטכנולוגי הוא קטן מ-40%.

מירב בן ארי: היעד שלכם הוא להגיע ל-50% ב-60 מיליון שקל?

<יהושע צדוק: כן.

מירב בן ארי: זאת אומרת שיש לכם מטרות ב-60 מיליון שקל?

<יהושע צדוק: כן, בתכנון.

<יהושע צדוק: בכל אופן, כל מי שיש לו פחות מ-40% קיבל מכתב ממנהל המינהל והתבקש להקים ועדת היגוי, שתבחן את המגמות הקיימות ותבחר ארבע מגמות שמתוכן נבחר אחת לפתיחה ב-1 בספטמבר.

<יהושע צדוק: זה לגבי אחוז התלמידים במגמות.

<יהושע צדוק: השקף הבא עוסק במה שהזכרת, כבודך, וזה הנושא של י"ג-י"ד.

<יהושע צדוק: אנחנו רואים בלימודי המשך של לימודי י"ג-י"ד המשך רציף של התפתחותו של התלמיד בכפרי הנוער.

<יהושע צדוק: אנחנו רואים שיש לנו 12 כפרי נוער שבהם יש כיתות י"ג-י"ד.

<יהושע צדוק: הגדולים ביותר הם הכפר הירוק, קציני ים עכו, עמית פתח-תקווה וכן הלאה.

<יהושע צדוק: בסך הכול ב-י"ג 413 תלמידים וב-י"ד 291 תלמידים.

עודד פורר: יש לכם מטרות שמשותפות עם הצבא?

<בני פישר: כן, בטח.

<בני פישר: יש לנו כאן גם נציגים שיציגו מודלים כאלה.

<יהושע צדוק: אנחנו בשאיפה להוסיף בשנת תשע"ט לפחות עוד שבעה כפרי נוער, בהם ייפתחו לימודי המשך י"ג-י"ד, בנוסף ל-12.

<יהושע צדוק: אנחנו נגיע ל-17 בתשע"ט.

מירב בן ארי: אלה כפרי נוער חדשים שאתה לגמרי בונה אותם או שאתה משתמש בתשתית קיימת?

<יהושע צדוק: אנחנו בונים את כיתות י"ג-י"ד בתוך בית הספר, אבל ייתכן ויש כבר בתיכון את המגמה.

<יהושע צדוק: עקרונות הפעולה שעליהם מתבססת התכנית – כמו שאמר בני, כל העקרונות האלה נכתבו גם בשיתוף פעולה עם הפורום הציבורי.

<יהושע צדוק: אנחנו זיקקנו את הדברים שימצבו את התלמיד במקום גבוה, כלומר המיצוי במגמות טכנולוגיות כמוקד משיכה ללימודי המשך ולשירות משמעותי.

<יהושע צדוק: אנחנו רוצים שהבוגר שלנו בכפר הנוער, אם הוא לא ילך ליחידה מובחרת, הוא ישרת כתומך לחימה בחיל האוויר, בחיל הטכנולוגיה והתחזוקה, בחיל המודיעין וכן הלאה.

<יהושע צדוק: הקניית כלים וסביבות למידה מותאמים למאה העשרים ואחת – ברור שאנחנו לא נאפשר לחזור למה שהיה לפני עשרים, שלושים וארבעים שנה.

<יהושע צדוק: מדובר על מעבדות מתקדמות ובעצם כל הורה היה רוצה שלילדים שלו יהיו מעבדות כאלה.

<יהושע צדוק: העמדת מעבדות וסביבות למידה ראויות – זה באותו הקשר, גם בהקשר של הקמת מבנים.

<יהושע צדוק: אנחנו לא נאפשר להקים מעבדות במבנים שאינם ראויים.

<יהושע צדוק: אנחנו נדרוש מהבעלויות ואולי גם נסייע לשיפור המבנים ולתת תנאים נאותים לקיום תהליך למידה איכותי.

<יהושע צדוק: תגבור לימודי בדגש על אנגלית – הבנו מיחידות הצבא השונות שאחד הקשיים שיש לנו עם התלמידים הטכנולוגיים ברמות הגבוהות יותר זה הנושא של האנגלית.

<יהושע צדוק: אנחנו נרצה שתלמיד שמסיים הנדסאים יגיע גם ל-4 יחידות אנגלית.

<יהושע צדוק: ראינו שגם ביחידות המודיעין וגם בחיל האוויר יש קצת קשיים בנושא האנגלית ואנחנו חייבים לחזק את הנושא הזה.

<יהושע צדוק: שילוב תלמידים בתעשייה – זה ברור.

<יהושע צדוק: אנחנו הולכים על זה שכל כפר נוער יוכל לשלב לפחות קבוצה אחת בתשע"ח בתעשייה.

<יהושע צדוק: מורים – זאת בעיה חמורה, אבל משרד החינוך מטפל בה ומקדם תהליכים גדולים מאוד של הסבת אנשי צבא, הסבת אנשי הייטק וכו'.

<יהושע צדוק: הכשרה בליווי המורים להוראה מבוססת התנסות – זאת אומרת לא רק הוראה פרונטלית אלא הוראה משותפת, הנושא של עבודה ב-PBL וכל מה שקשור לזה כדי להביא את התלמיד למיצוי היכולות שלו במגוון היכולות שלו, במגוון האינטליגנציות שלו.

<יהושע צדוק: הוספת הסמכות לבוגר על פי צרכי התלמידים והמשק – גם כאן

<יהושע צדוק: תלמיד שירצה לעשות הסמכה במקצוע שהוא קרוב למקצוע שלו, אנחנו נממן את זה אם תהיה קבוצה מספיק גדולה.

<יהושע צדוק: כמובן, זה יסייע למשק כי אותם מוסמכים יוכלו לצאת אחרי שירות צבאי לעבודה והם יוכלו להשתלב במשק בענפים מבוקשים.

<יהושע צדוק: השקף הבא עוסק בציפיות שלנו מכפרי הנוער לטווח הקצר.

מירב בן ארי: תעשה את זה בסיכום, בבקשה.

<יהושע צדוק: כמו שאמרנו, נקצר.

<יהושע צדוק: כל מי שהיום פחות מ-40% יפתח 15 מגמות.

<יהושע צדוק: סוכם על פתיחת 15 מגמות בתשע"ח ו-20 בתשע"ט.

<יהושע צדוק: אנחנו גם נחזק מגמות טכנולוגיות קיימות בעיקר באותם כפרי נוער בהם יש 100% תלמידים בחינוך הטכנולוגי.

<יהושע צדוק: הוא לא יפתח עוד מגמה וממילא אנחנו נחזק לו את המגמה הקיימת.

<יהושע צדוק: פתיחת לימודי המשך י"ג-י"ד – בכל כפר נוער שבו יש מגמה טכנולוגית עם 20 תלמידים במגמה בתיכון.

<יהושע צדוק: זאת אומרת שלמרות שמ-20 תלמידים במגמה בתיכון ייתכן ויישארו רק 12-10 תלמידים, אנחנו נביא עוד תלמידים מבתי-ספר נוספים ונפתח את המגמה, למרות שהמספר הוא קטן.

<יהושע צדוק: זאת ההחלטה.

<יהושע צדוק: תכנית לימודים המביאה לבגרות מלאה – אנחנו פועלים לכך שכל תלמיד בסוף י"ד, אם לא בסוף י"ב, ישלים את הבגרויות שלו וכמובן, בכל מקרה הוא ייצא עם תעודת הנדסאי.

מירב בן ארי: אחרי י"ג-י"ד?

<יהושע צדוק: ברור.

עודד פורר: מה שחסר לי במצגת זה מה החסמים שלכם.

עודד פורר: אנחנו חברי כנסת ובסוף, אחד הדברים שאנחנו מנסים לעשות זה לפתור פלונטרים.

עודד פורר: מה חוסם אתכם מלהגיע לאחוזים יותר גבוהים, כולל באותה עמודה שבה אנחנו לא רואים בכלל חינוך טכנולוגי בחלק מכפרי הנוער?

<בני פישר: פה יש התפרצות לדלת פתוחה, שזה כבר משמח, כי אנחנו מכירים את עצמנו שהרבה פעמים אנחנו מפגרים אחרי דברים אחרים.

<בני פישר: צריך להודות.

<בני פישר: התהליך הזה מתבשל כבר המון זמן וזה שינוי מגמה במשרד החינוך.

<בני פישר: החסם היה המשרד.

<בני פישר: המשרד לא חשב כך.

<בני פישר: המנכ"לית הקודמת התחילה מהלך והבנה שיש לנו בעיה במדינת ישראל.

מירב בן ארי: נתן את זה למשרד הכלכלה.

<בני פישר: נכון.

מירב בן ארי: עכשיו זה כבר עבר למשרד הרווחה.

מירב בן ארי: אפילו הפרסומת שיש עכשיו בטלוויזיה, אפילו זה לא היה.

מירב בן ארי: זה העוול של השנים שמידרנו את זה.

<בני פישר: החסם השני, וצריך להודות שזה יותר בעייתי לנו, למאפיינים, באופן טבעי, כשאתה מתעסק עם אוכלוסיות מאתגרות – אנחנו מניפים את דגל האוכלוסיות המורכבות במשרד.

<בני פישר: זה האתגר שלנו.

<בני פישר: הכיוון של לא מעט אנשי חינוך הוא עדיין בגרות, בגרות, בגרות כי זאת תעודת ההצלחה לחיים.

<בני פישר: משהו שם עדיין לא השתנה ולכן, בחלק מהכפרים – זאת עבודה שלנו, זה ממש בתוך הבית והיום זה גם רגולציה – אנחנו באים היום עם אמירות ועם יעדים שלא הצבנו.

<בני פישר: אני כמנהל מינהל לא הצבתי יעד כזה.

עודד פורר: אבל יש אפשרות להוציא בגרות טכנולוגית.

<בני פישר: ברור, ולא עשו את זה.

<בני פישר: במובן מסוים, צריך להודות, יש משהו בחלק מהמקצועות שמצריך המון ידע בשפה ובמתמטיקה והילדים שלנו קשה להם עם זה.

<בני פישר: היכולת היום לזקק מגמה שיכולה לדייק והיא לא רק CNC, - אנחנו מוצאים את עצמנו הרבה ב-CNC – זה כאילו מגמה חלשה שעטפו אותה בעטיפה שהיא חשובה ואני לא מזלזל בה.

<בני פישר: אנחנו צריכים היום בתוכנו, בתוך הבית, לדייק את המגמות.

<בני פישר: אנחנו צריכים יותר שעות, שזה כסף, לאנגלית ולמתמטיקה.

<בני פישר: כל מגמה כזאת צריכה היום הרבה יותר תמיכה וליווי וסוף כל סוף יש לצד זה תקצוב, דבר שלא היה עד היום.

<בני פישר: לכן אני אומר שחובת ההוכחה עלינו, להראות שבאמת אנחנו עומדים ביעדים.

<בני פישר: יכולנו להגיד 100% ואנחנו עוד לא שם, אבל אני חושב שאנחנו בהתחלה של דרך.

מירב בן ארי: זה לא היה כבר שנים.

מירב בן ארי: מתי בפעם האחרונה משרד החינוך תקצב 60 מיליון שקל לחינוך הטכנולוגי?

<בני פישר: אף פעם.

<בני פישר: נמצא פה נציג המשרד מהמינהל שיוכל להגיד כמה דברים.

מירב בן ארי: אתה רוצה להוסיף עוד משהו?

<יהושע צדוק: אני הייתי אומר שיש מקום להתעכב על השקף שעוסק בחינוך הטכנולוגי כמפתח להצלחה.

<יהושע צדוק: יש כאן חמישה היגדים ואני חושב שכל היגד יש לו משקל והוא ישפיע על התהליך שאנחנו מתחילים.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: אני רואה שגם חילקתם את התקציב.

מירב בן ארי: רצית להוסיף, אדוני?

<יעקב שינבוים: תפקידי הוא מנהל אגף הסמכות.

<יעקב שינבוים: אני מציין את התפקיד הזה רק כדי להדגים את השינוי שחל במשרד החינוך, בכך שהוקם אגף הסמכות, מה שלא היה בעבר.

<יעקב שינבוים: האגף הזה הוקם לפני כשנתיים וחצי וזה מבטא סוג של שינוי מגמה.

<יעקב שינבוים: מדובר בהסכמות מקצועיות לתלמידים.

איתן ברושי: האגף הזה הוא במשרד החינוך?

<יעקב שינבוים: כן, במינהל הטכנולוגי של משרד החינוך.

<קריאה: פעם זה היה רק במשרד הרווחה.

מירב בן ארי: משרד הכלכלה וזה עבר לרווחה.

מירב בן ארי: הכול עבר, כל החינוך הטכנולוגי.

איתן ברושי: בסופו של דבר, כל החינוך הטכנולוגי הוא לא בידי משרד החינוך, נכון?

איתן ברושי: איפה לומדים יותר תלמידים?

<בני פישר: בוודאי שבמשרד החינוך.

<בני פישר: אגב, יש לא מעט בתי-ספר שעוברים כל שנה בעיקר במשרד החינוך.

<בני פישר: לאוכלוסיות קצה יש הסמכות של משרד הכלכלה, אבל גם שם הם כבר מבינים שזו לא האכסניה הנכונה.

<בני פישר: האתגר של משרד החינוך הוא להגיד לילדים שהם חלק ממערכת החינוך.

<בני פישר: בתי-ספר עוברים.

<יעקב שינבוים: במסגרת המהלך הזה הזכרתם נכון את העניין של הבגרות.

<יעקב שינבוים: היום אנחנו מדברים על בגרות או על רכישת מקצוע לצד תעודת הבגרות והייתי אומר שזה לא רק לצד אלא שאחד שלוב בשני.

<יעקב שינבוים: כל לימוד של מקצוע טכנולוגי לא סותר והוא לא בניגוד לבגרות, אלא הוא מהווה צבירת נקודות לזכאות לתעודת בגרות.

<יעקב שינבוים: כך שזה אפילו מקל על תלמידים מסוימים להגיע לבגרות אם לא הייתה להם האפשרות ללמוד את המקצועות האלה.

<יעקב שינבוים: זה דבר שחשוב מאוד לציין.

<יעקב שינבוים: הקמפיין מתנהל כבר כמה וכמה שנים ומשרד החינוך משקיע בו מיליוני שקלים.

<יעקב שינבוים: כל זה כדי לשנות גם את התדמית וגם להביא עוד תלמידים כדי להגיע ליעדים שאנחנו רוצים להגיע, לפחות למה שנעשה בחינוך הטכנולוגי ברמות של מדינות ה-OECD.

<יעקב שינבוים: הוקמו מרכזים טכנולוגיים ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד הדוק עם התאחדות התעשיינים.

<יעקב שינבוים: הם טרחו והיו מעורבים מאוד בתהליך הזה.

<יעקב שינבוים: בינתיים הוקמו שני מרכזים טכנולוגיים, אחד בחיפה ואחד בבאר שבע, וכבר היום מדברים על הקמת מרכזים נוספים ויש כספים שמוקצים מטעם האוצר לעניין.

<יעקב שינבוים: אלה דברים שלא היו בעבר.

<יעקב שינבוים: יש לנו תכנית רב-שנתית לחיזוק החינוך הטכנולוגי.

<יעקב שינבוים: אני יכול להרחיב ולתת לכם הרצאה יותר ארוכה.

<יעקב שינבוים: לא הכנתי כי לא ידעתי אם יהיה לזה זמן.

מירב בן ארי: לא, זה בסדר.

<יעקב שינבוים: התכנית לכפרי הנוער משתלבת כמו כפפה ליד בתוך התמונה הכללית ובין היתר יש גם חיזוק מורים וכו'.

<יעקב שינבוים: שאל חבר הכנסת הנכבד האם יש חסמים כלשהם.

<יעקב שינבוים: אני רק אציין דבר אחד, שהעובדה שקמנו ואנחנו מטפלים בתלמידים וגם עושים שילוב בתעשייה וכו', נראה לצנינים בעיניהם של האנשים הרלוונטיים במשרד הרווחה.

<יעקב שינבוים: הם מערימים עלינו קשיים מסוימים לאחרונה ומתנערים מהסדרים שהיו בעבר במשך הרבה מאוד שנים, לגבי הכרה בלימודים שלנו לצורך קבלת סיווגים מקצועיים.

<יעקב שינבוים: זה היה בשעתו בלימודי הקולינריה.

עודד פורר: מי מתעמר בכם?

מירב בן ארי: אני יודעת, אני אספר לך אחרי זה.

מירב בן ארי: מאיפה את?

מירב בן ארי: את ממשרד העבודה והרווחה?

מירב בן ארי: אז את תדברי אחרי זה.

<יעקב שינבוים: אני רוצה לומר את זה מפני שהם ביטלו במחי יד הסכמים רבי-שנים שהיו קיימים אתם בהקשר ללימודי הקולינריה אצלנו, למשל, טבחות וקונדיטוריה.

<יעקב שינבוים: הם גם שינו הסדרים בנושאים אחרים שלא אכנס אליהם כרגע.

<יעקב שינבוים: בקיצור, יש קצת מתח בין המשרדים וזה לא מועיל לטובת העניין של הסמכות.

מירב בן ארי: כן, זה לא מועיל לתלמידים, זה בטוח.

<יעקב שינבוים: ולתלמידים שכל-כך זקוקים לזה.

מירב בן ארי: משרד הרווחה רוצים לדבר?

<ליאור זיסר יוגב: עד לפני כחצי שנה היינו משרד הכלכלה והיום אנחנו משרד העבודה והרווחה ואנחנו ממשיכים את העבודה.

<ליאור זיסר יוגב: אני סגנית ממונה על חניכות נוער באגף הכשרה מקצועית.

<ליאור זיסר יוגב: בעצם מתוקף חוק אנחנו אחראים על בתי-ספר מקצועיים שבהם יש מודל לימודים דואלי.

איתן ברושי: כמה תלמידים יש?

<ליאור זיסר יוגב: יש לנו 12,000 תלמידים ב-62 בתי-ספר.

<ליאור זיסר יוגב: בנוסף לכך אנחנו פעילים גם בשני כפרי נוער, בקדמה ובמנוף במגמות מקצועיות שאנחנו מספקים להם ליווי וחניכות.

<ליאור זיסר יוגב: יש לנו מגמת תיב"ם, בקרת קול וסאונד, גרפיקה.

<ליאור זיסר יוגב: בקדמה עיצוב שיער, בקרת סאונד, היה מסגרות, גננות נוי, מולטימדיה.

<ליאור זיסר יוגב: אלה מספר מגמות שאנחנו מפעילים בתקצוב שלנו ובליווי שלנו.

איתן ברושי: את מדברת רק על לימודים מקצועיים?

<ליאור זיסר יוגב: נכון.

מירב בן ארי: אני הייתי בכפר הנוער מנוף.

מירב בן ארי: חשוב לומר שזאת אוכלוסייה אחרת.

מירב בן ארי: זה לא מה שאתה מכיר.

איתן ברושי: אבל זה עם ישראל.

איתן ברושי: זה לא קשור.

איתן ברושי: מה זה עם ישראל?

איתן ברושי: גם אצלי במרכזים היה לי את עם ישראל, אבל הייתה לי אוכלוסייה שהייתה צריכה סיוע אחר.

איתן ברושי: זאת הסיבה לכך שהממשלה מחלקת את האחריות?

מירב בן ארי: איזו שאלה?

מירב בן ארי: אם יש לך נוער שהוא חסר עורף משפחתי, שאין לו הורים לחזור אליהם, שאין לו הורים שמעודדים אותו אם הוא מביא מבחן או שהוא בכלל נפלט בגלל נושא של רווחה.

מירב בן ארי: יכול להיות שהוא הוצא מהבית בצו בית-משפט.

מירב בן ארי: אני ישבתי עם החבר'ה של מנוף.

מירב בן ארי: אני ראיתי.

מירב בן ארי: זה משהו אחר.

איתן ברושי: אני מכיר את זה.

איתן ברושי: אוקיי, בסדר.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: לכן אני חייבת לתקן אותך, ברושי, שמדובר על משהו אחר.

מירב בן ארי: הייתי גם במנוף ומקסים שם, מאוד מאוד יפה.

מירב בן ארי: אבל זאת אוכלוסייה אחרת.

איתן ברושי: ראית את שנת השירות שלנו שם?

מירב בן ארי: בוודאי, אז מה?

איתן ברושי: מה זה קשור?

מירב בן ארי: כי החבר'ה שלך עושים שם שנת שירות.

איתן ברושי: זאת האידאולוגיה שהחינוך הטכנולוגי מצוי בידי משרדי ממשלה.

איתן ברושי: העבירו את זה לכלכלה, לרווחה ועוד מעט יעבירו את זה למשרד החלל.

עודד פורר: אתם מתווכחים על שני עניינים שונים.

איתן ברושי: לא מתווכחים.

איתן ברושי: המשרד הבא יהיה לחלל.

איתן ברושי: נעביר את זה לחלל.

<ליאור זיסר יוגב: אנחנו נמשיך לעבוד בכל משרד.

<ליאור זיסר יוגב: אגב, גם במשרד החינוך נמשיך לעבוד.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים גם לדעת מה הסיפור בין שניכם.

<ליאור זיסר יוגב: אני אומר דבר כזה.

<ליאור זיסר יוגב: האמת שזה נכון ואני יודעת שדובר עם המנכ"לית הקודמת, היוצאת, של משרד החינוך ובין המנכ"ל שלנו או ראש האגף שלנו, מר שולי אייל.

<ליאור זיסר יוגב: היו ניסיונות של שיתופי פעולה.

<ליאור זיסר יוגב: רק בשבוע שעבר יצא מכתב למר בני פישר ולמשרד החינוך, למחלקה הפדגוגית, לגבי הרחבת מגמות מקצועיות שאנחנו מפקחים עליהן לכפרי נוער נוספים ולבתי-ספר נוספים.

<ליאור זיסר יוגב: ואנחנו נשמח, כמובן, להמשך שיתופי הפעולה.

<ליאור זיסר יוגב: עד כה, בגלל הפערים באידאולוגיה וגם פערים פוליטיים בעיקר, שהם כבר לא ברמתנו, עובדי המשרד, יש אצלנו באגף בתי-ספר שבהם הבגרות היא לא הדבר הראשון בסדר העדיפויות אלא קודם כל תעודת הסמכה ומקצוע.

<ליאור זיסר יוגב: דרך אגב, ההסמכה נמצאת מתוקף חוק תחת האגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה לכל המקצועות הנ"ל.

איתן ברושי: זאת הבעיה.

<ליאור זיסר יוגב: לא הצלחנו לעבוד עם אגף ההסמכה או הבחינות של המינהל הטכנולוגי כי הקרדיטציה לא אותו דבר והסילבוס הוא לא אותו דבר.

<ליאור זיסר יוגב: מבחינת התלמידים, הם לא מתעקשים על הגשה לבגרות אצלנו בבתי-הספר.

מירב בן ארי: זה לא קשור אליה.

איתן ברושי: מה זאת אומרת שזה לא קשור אליה?

איתן ברושי: היא מייצגת את השר?

מירב בן ארי: היא מחליטה?

מירב בן ארי: הרי זאת החלטה פוליטית.

מירב בן ארי: כולנו ישבנו פה לפני שנתיים.

איתן ברושי: אחרי שהם הפכו להיות מומחים לגיל הרך הם מומחים כנראה להכול.

<ליאור זיסר יוגב: אני אומר שבראש ובראשונה נושא התעסוקה הוא מה שעומד בראש המשרד.

<ליאור זיסר יוגב: המשנה לתעסוקה והמשנה למנכ"ל, בזה הם מתעסקים.

<ליאור זיסר יוגב: לכן היה הנושא של מעונות היום כי המחשבה הייתה על תעסוקת נשים.

<ליאור זיסר יוגב: לכן יש גם הנושא הזה כשהכוונה בסוף היא תעסוקה לאותם תלמידים, שגם אם הם ייצאו בלי תעודת בגרות מהחינוך הטכנולוגי, יהיה להם מקצוע.

מירב בן ארי: אני מכירה את שולי ואנחנו חברים.

מירב בן ארי: אני רואה אותו מחייך ואני יודעת בדיוק מה קורה, אבל לא נפתח את זה כאן.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לדעת מהצד הזה, ותכף נעבור לפורום, האם בגלל שלכם יש את ההסמכות שלכם ולהם יש את ההסמכות שלהם, הילד נפגע?

מירב בן ארי: זה מה שמעניין אותנו.

מירב בן ארי: אותי ואותם ואני מניחה שאת כל מי שיושב פה.

<יעקב שינבוים: כן.

<יעקב שינבוים: יש לנו ילדים בכפרי נוער שנפגעו מזה בנווה עמיאל.

איתן ברושי: גם הילדים וגם המדינה נפגעת מזה.

איתן ברושי: מאבדים פוטנציאל.

איתן ברושי: זה עסק פרטי פה, הדבר הזה?

<ליאור זיסר יוגב: אני אומר שהחניכים שלכם בקדמה ובמנוף מדי שנה מקבלים הסמכות ומקבלים מקצוע ממשרד העבודה והרווחה, מהאגף להכשרה מקצועית.

<ליאור זיסר יוגב: לומר שהתלמידים נפגעים – מדובר בתלמידים שלא למדו בתכנית הלימודים.

<ליאור זיסר יוגב: לומר שתלמידים שלא למדו בתכנית הלימודים של האגף להכשרה מקצועית ואחרי זה נבחנים, מן הסתם לא יעברו את המבחנים ולא יקבלו הסמכה כי הם לא למדו ולא התנסו.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך שאלה, האם יש לכם כוונה להתרחב?

מירב בן ארי: הם הביאו 60 מיליון שקל, הם מציגים תכנית ואומרים: אנחנו הולכים להקים מנהלים, כיתות, מעבדות.

מירב בן ארי: מה התכנית של משרד העבודה והרווחה?

<ליאור זיסר יוגב: אני אומר סביב השולחן הזה וכולם עדיי – זה אפילו מתועד – שאנחנו צמאים לשיתוף פעולה וגם עם משרד הכלכלה בתחום של תעשיות.

<ליאור זיסר יוגב: אנחנו רוצים להרחיב, להתרחב ולהגיע לכמה שיותר תלמידים שתהיה להם תעודת מקצוע, שייכנסו לשוק התעסוקה במידה וזה מתאים להם, שיתגייסו לשירות משמעותי במקצוע שלהם.

<ליאור זיסר יוגב: זה מה שאנחנו רוצים.

מירב בן ארי: יש לכם תכנית?

מירב בן ארי: שמתם על זה כסף?

<ליאור זיסר יוגב: בשנה הבאה ייפתחו שני בתי-ספר חדשים צמודי מפעל במודל הדואלי, כמו שמוכר בגרמניה.

<ליאור זיסר יוגב: חצי מהשבוע לומדים לימודי מקצוע תיאורטיים וחצי מהשבוע עובדים במפעלים ובתעשייה.

מירב בן ארי: איזה שני בתי-ספר?

<ליאור זיסר יוגב: אולי מוקדם לומר, אבל זה במכרז שעכשיו נסגר.

איתן ברושי: בית-ספר של חיל הים.

<ליאור זיסר יוגב: נכון, יש בצור ים בחיל הים, יש לנו שלושה בתי ספר עם חיל האוויר.

<ליאור זיסר יוגב: יש אחוזי גיוס גבוהים מאוד ותלמידים שמסיימים עם תעודת הסמכה משתלבים בצבא ומשתלבים בתעסוקה במקומות בכירים מאוד.

<ליאור זיסר יוגב: זו התכנית ויש תכנית להתרחב.

<ליאור זיסר יוגב: כמובן, נשמח גם להתרחב בתוך כפרי הנוער כמו שקורה בצורה מאוד מוצלחת בקדמה ובמנוף.

<ליאור זיסר יוגב: אני גם מכירה עוד שני כפרי נוער שפנו אלינו בנושא הזה ונשמח לעבוד אתם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ליאור, הצגת יפה מאוד.

מירב בן ארי: עכשיו, בבקשה, חברי הכנסת.

מירב בן ארי: ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי, קודם כל צריך לומר שכאשר באים לדבר על החינוך הטכנולוגי בתוך החינוך ההתיישבותי הוא חלק מהחינוך ההתיישבותי והוא תלוי בחינוך ההתיישבותי.

איתן ברושי: לא סתם יושבים פה ראש האגף ואחרים שמדברים עליו.

איתן ברושי: יש לנו מעל 100,000 תלמידים בחינוך ההתיישבותי ונמצאים פה ענת לביא ואחרים שעוסקים בזה.

איתן ברושי: מתוכם, כפרי הנוער הם חלק בלתי נפרד בחינוך ההתיישבותי וגם חלקים נוספים שלא אמנה כרגע.

איתן ברושי: צריך לומר שקיומו של החינוך ההתיישבותי לא מובן מאליו ולצערי, גם במשרד החינוך התנגדו לחוק שאני הגשתי, ואת מכירה אותו, להגיע למצב שבו החינוך ההתיישבותי לא יהיה תלוי בפקידי אוצר שמתחלפים.

איתן ברושי: בכל שנה, למעט השנה האחרונה – ב-2018-2017 לא היה – עד 2018-2017 בכל שנת תקציב היה איום על סגירת החינוך ההתיישבותי על-ידי פקידי האוצר.

איתן ברושי: בני יודע על זה ואחרים יודעים.

איתן ברושי: יצאנו עם ראש המועצה של עמק יזרעאל ועם אנשים מהאזור שלי להפגין כדי לאפשר את המשך קיומו של החינוך ההתיישבותי, שכפרי הנוער הם חלק ממנו.

איתן ברושי: לא סתם שאלתי מדוע להפריד, לפחות כלפי חוץ, בין החינוך ההתיישבותי על כל מרכיביו.

איתן ברושי: אני אתן דוגמה את בית-ספר נהלל, כשאני הייתי ראש המועצה, יש לנו שם כפר נוער ויש לנו בית-ספר.

איתן ברושי: יש שם 1,000 תלמידים מעמק יזרעאל.

<ליאור זיסר יוגב: אני בוגרת.

איתן ברושי: ראיתי שאת מוכרת לי.

איתן ברושי: יש 1,000 תלמידים מיישובי עמק יזרעאל ועוד כפר נוער עם 250-200 תלמידים, כולל שנת שירות וחקלאות.

איתן ברושי: אני לא רוצה להרחיב.

איתן ברושי: אם רוצים באמת לחזור לחינוך הטכנולוגי כאבן יסוד בקיומה של המדינה, אז אנחנו מדברים על החינוך ההתיישבותי שדבר ראשון צריך להגן עליו כי הוא לא מובן מאליו.

איתן ברושי: אני חושב שאם החינוך ההתיישבותי היה יותר ודאי ויותר יציב, הוא גם יכול היה להיפתח יותר לחברה הישראלית, לפתוח את המיפוי ולאפשר ליותר בני נוער מכל הקבוצות באוכלוסייה ללמוד בחינוך ההתיישבותי ולפרוץ אותו.

איתן ברושי: זה חשוב לחברה הישראלית, חשוב לנו.

איתן ברושי: אבל כשאתה לא בטוח אתה לא יכול להיות יותר פתוח.

איתן ברושי: הפשרה היא, אולי, שיהיה חוזר מנכ"ל.

איתן ברושי: אפילו את זה המנכ"לית הקודמת לא הצליחה להעביר עם השר בנט.

איתן ברושי: לכן, מה שחשוב כרגע הוא לומר גם בפורום הזה שכפרי הנוער והחינוך ההתיישבותי הם אותו דבר ויש לנו כאלה וכאלה.

איתן ברושי: אני לא רוצה להרחיב.

איתן ברושי: היכולת להגן על החינוך ההתיישבותי נחוצה גם בהחלטות לא פחות מחוזר מנכ"ל ובעיניי גם עדיפה החקיקה.

איתן ברושי: דבר שני, צריך לומר שאין ספק שיש פה מחדל מתמשך שאת חלקו ראינו כרגע.

איתן ברושי: אם זה היה במשרד אחד לא היה צריך את כל התיאום הזה.

איתן ברושי: החינוך המקצועי-טכנולוגי - המילה "חינוך" היא משרד החינוך.

איתן ברושי: כמו הגיל הרך.

איתן ברושי: הרי כולם מבינים שזה דבר מטורף, מה שעשו, רק לקח לבנט הרבה זמן להבין.

איתן ברושי: כשהוא עזב את משרד הכלכלה הוא לא הבין שזאת ההזדמנות להעביר את החינוך אליו כי היה שם ואקום.

איתן ברושי: עכשיו אין ואקום, יש שרים שלקחו את זה ועשו מזה פוליטיקה.

איתן ברושי: אבל זה לא הנושא כרגע.

איתן ברושי: אני חושב שצריך להבחין, גברתי יושבת-הראש, בין חינוך מקצועי שמטרתו לאפשר לכל ילד בישראל לסיים עם תעודה והסמכה וגם עם מקצוע לחיים, לבין חינוך מקצועי-טכנולוגי שהוא תנאי לישראל כמדינה מתקדמת.

איתן ברושי: זה לא אותו דבר.

איתן ברושי: ההבחנה הזאת לא משחררת את החינוך מאחריות כי משרד החינוך צריך להוציא מתחת ידיו כל ילד בישראל – כולם מכירים את הנאומים.

איתן ברושי: אתמול שיבחתי את בנט על הנאום שלו בפרס ישראל על היזמות.

איתן ברושי: אחר-כך היו לי טענות אליו, אבל קודם כל שיבחתי אותו אתמול על הנאום הזה.

איתן ברושי: וזה נאום שנכון לכולם.

איתן ברושי: ולכן, בלי לפגוע ברווחה, באמת תפתרו את הבעיות של הזקנים, של הסיעודיים.

איתן ברושי: יש לכם מספיק מה לעשות.

איתן ברושי: תדאגו שלא יתעללו בזקנים.

איתן ברושי: מה אתם מתעסקים בחינוך?

איתן ברושי: זאת לא ההתמחות שלכם.

איתן ברושי: מה שצריך לעשות זה להעביר את הכול למשרד החינוך.

מירב בן ארי: ההתעללות שייכת למשרד הבריאות, לא?

איתן ברושי: גם הסיעוד וגם הרווחה, יש לכם מספיק עבודה.

איתן ברושי: אני אומר לכם שמי שרוצה לדבר על החינוך הטכנולוגי כמנוף לצמיחה צריך להגיד מה היעדים שלו.

איתן ברושי: מהם צרכי התעשייה המתקדמת בישראל לשנים הבאות?

איתן ברושי: תבינו שהילד שהולך לכיתה ו', ז' או ח', עד שהוא יהיה עובד, הכול פה יתהפך שלוש פעמים.

איתן ברושי: יש קושי גדול לאנשים מבוגרים מה תצטרך המדינה ומה יצטרכו הילדים האלה בעוד עשרים שנה כי זה פער עצום.

איתן ברושי: לכן אני חושב שצריך להבחין בין היכולת לתת לכל אחד מקצוע ותעודה ואת כל מה שנאמר פה, ובין היכולת והצורך לענות.

איתן ברושי: ברור שמספר התלמידים הוא קטן, גם שלכם וגם שלהם.

איתן ברושי: זה לא עונה על הצרכים.

איתן ברושי: כשאני בא, כולל לתעשייה הקיבוצית וכולל לפריפריה – רק לפני כמה ימים היינו בישיבה שגם אתה היית בה, אומנם חלקית.

איתן ברושי: קמה שם מנהלת יוניליבר, שאני פוגש אותה ביום ראשון, ואמרה: אין לנו בעלי מקצוע, אין לנו עובדים.

איתן ברושי: גם אתה היית שם.

איתן ברושי: התעשייה מתפרקת.

איתן ברושי: הרי מחצית הבוגרים לא הולכים להייטק, עם כל הכבוד לשר ההייטק.

איתן ברושי: בסופו של דבר מחציתם לפחות לא הולכים לשם ומצד שני, המדינה גם לא תתקיים רק על הייטק, החשיבות היא להציג יעדים, להציג לאיזה יעדים אנחנו צריכים להתכונן ומזה לגזור את המקצועות ולא הפוך.

איתן ברושי: נניח אני אכשיר עכשיו תלמידים לנגרות ואחר-כך נבנה נגריות.

איתן ברושי: לא יבנו יותר נגריות.

איתן ברושי: צריך לבנות את החינוך ככזה שמתאים ליעדים של מחר ואי אפשר עם הכלים של אתמול להתמודד עם האתגרים של מחר.

איתן ברושי: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: ראשית, אני מסכים כמעט עם כל הדברים שאמרת, חבר הכנסת ברושי.

עודד פורר: אני חושב שיש פה תמימות דעים על העניין הזה ובוועדה הזאת דובר כל-כך הרבה על חשיבות החינוך הטכנולוגי.

עודד פורר: כן, אני רוצה לגעת בחסמים ובבעיות המרכזיים כי יש הרבה.

עודד פורר: הראשון, ושנינו היינו גם בצד השני בתוך הממשלה בתפקידים אדמיניסטרטיביים, אחת הרעות החולות של ממשלת ישראל היא היכולת של המשרדים לעבוד ביחד.

עודד פורר: כאילו כל משרד זה עולם נפרד, יבשה אחרת, ממשלה אחרת שרק צריך שגרירויות בין המשרדים וגם נציב שגריר בכל משרד ממשרד אחר.

עודד פורר: אני אומר לכם, זאת השערורייה הכי גדולה.

עודד פורר: לכן אני חושב שצריך להעמיק את שיתוף הפעולה בין המשרדים.

עודד פורר: בחלק מהמקרים אתה מתגבר על זה בכך שאתה מאחד סמכויות.

עודד פורר: הביזור הזה, ואני לא נכנס פה לפוליטיקה, שנותנים הסמכות במשרד העבודה על דברים שצריך לעשות במשרד החינוך – זה לא יעבוד.

עודד פורר: זה פשוט לא יעבוד.

עודד פורר: העסק הזה צריך להיות בתוך משרד החינוך, כל ההסמכות וכל מה שקשור בחינוך.

עודד פורר: אני אתן דוגמה ממה שקרוב ללבי.

עודד פורר: משרד הקליטה מתקצב את האולפנים אבל מי שמפעיל את האולפנים זה משרד החינוך כי מי שאחראי על חינוך ועל לימוד, ולא משנה גם אם זה לימוד מבוגרים – זה משרד החינוך.

עודד פורר: יש לנו טענות אליהם ולהם יש טענות אלינו והכול טוב ויפה, אבל זה הכריח אותנו לעבוד ביחד.

עודד פורר: מנכ"ל משרד הקליטה לא מחליט עכשיו איך מלמדים עברית.

עודד פורר: זה לא בסמכותו.

עודד פורר: את זה עושה משרד החינוך ואם הוא רוצה להגביר את זה, הוא יכול לתקצב יותר ולהעביר עוד כסף למשרד החינוך.

עודד פורר: לכן, כל הדברים האלה צריכים לשבת בתוך משרד אחד כי מה שקורה עכשיו רק מגביר את הרגולציה ורק מרחיק את היכולת ליצור מעבר לזה.

עודד פורר: אני כן חושב שאפשר להעמיק בנקודה הקטנה הזו של כפרי הנוער.

עודד פורר: לכפרי הנוער יש חלק חשוב מאוד גם בקליטת העלייה.

עודד פורר: צר לי לראות כפרי נוער שאין בהם בכלל חינוך טכנולוגי כי חלק מרכזי בקליטת העלייה הוא פתיחת אפשרויות תעסוקה הרבה יותר נרחבות, כשאין ספק שהחינוך הטכנולוגי הוא מה שיפתח את אפשרויות התעסוקה.

עודד פורר: לא דיברתי עם מישהו שם ויכול להיות שבזה אני מכניס אתכם לעוד פלונטר, אבל אני חושב ששיתוף פעולה עם משרד הקליטה יכול לעזור כדי להתגבר על חסמים אחרים כמו חסמים תקציביים.

עודד פורר: בית-ספר שמגיעים אליו הרבה מאוד עולים – ראיתי פה גם את חוות הנוער הציוני וגם את מקווה ישראל.

עודד פורר: אלה בתי-ספר שיש בהם הרבה עולים.

עודד פורר: למה הם לא יהי חלק מהחינוך הטכנולוגי?

עודד פורר: אין שום סיבה לא להכניס לשם את העניין הזה.

עודד פורר: אני מזמין אתכם לפנות למשרד הקליטה ולקחת אותם כשותפים.

עודד פורר: יש אגף תעסוקה במשרד הקליטה שזה התפקיד שלו.

עודד פורר: תכניסו את העולים לתוך המעגל הזה.

עודד פורר: אני אסיים בעניין אחד לגבי תעשיית ההייטק.

עודד פורר: זה נכון שלא כולם יהיו הייטק, אבל צריך להבין שההייטק מתחיל מאותם טכנאים ומאותם חשמלאים ומאותם חרטים.

עודד פורר: בלי זה אין הייטק.

עודד פורר: מה שגרם למקפצה של תעשיית ההייטק במדינת ישראל היה מה שעשו בשנים 97'-96', ממשלת ישראל, ראש הממשלה אז בנימין נתניהו ומנכ"ל משרדו אביגדור ליברמן – רוב הדמויות המרכזיות עוד נמצאות – שלקחו 3 מיליארד שקלים והשקיעו אותם בהכשרות מקצועיות לאותם מאות אלפי עולים שהגיעו לכאן והם נקלטו בתעשיית ההייטק.

עודד פורר: מה שנתן את היתרון הגדול לתעשיית ההייטק הישראלית היה העובדה שהיו פה ידיים מוכשרות ומקצועיות בהיקפים גדולים הרבה יותר ממדינות עולם אחרות.

עודד פורר: היום אנחנו נמצאים במצב הפוך.

עודד פורר: אין לנו את זה.

עודד פורר: ואם ממשלת ישראל לא תקצה תקציבים לעניין הזה ותאחד את כל הרגולציה ותשים הכול במקום אחד, תשפוך על זה כסף כדי שיהיו בתי-ספר טכנולוגיים, אנחנו נמצאים את עצמנו מהר מאוד מידרדרים במפה ופתאום נשאל: לאן נעלמה ה-Start-up Nation?

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ענת, בבקשה, מנכ"לית לפורומים ציבוריים בכפרי הנוער ובפנימיות.

<ענת נחמיה לביא: כמה הערות.

<ענת נחמיה לביא: אני מייצגת שותפות פילנטרופית שנרתמה גם לנושא הזה, גם מתוך הכרה בחשיבות אבל גם מתוך הכרה בחשיבות של עולם הפילנטרופיה לתעשייה.

<ענת נחמיה לביא: לגורמים המקצועיים יש ידע לתרום לשולחן הזה.

<ענת נחמיה לביא: במסגרת הזאת אנחנו כן מנסים להוביל מהלך שבו הידע גם מגיע מבחוץ, מצרכי השוק.

<ענת נחמיה לביא: דרך אגב, לא שוק.

<ענת נחמיה לביא: שותף אצלנו יואל קרסו שיש לו את האינטרסים העסקיים שלו, אבל הוא גם פילנטרופ בפני עצמו שרואה את הידע.

<ענת נחמיה לביא: יש כאן איזוהי קואליציה מאוד מאוד חשובה שצריך לראות בה איזשהו שחקן בכל המהלך הזה.

<ענת נחמיה לביא: כמה נושאים שחשוב לי להעלות ועל אחד מהם דיברת, חבר הכנסת.

<ענת נחמיה לביא: למטב הערכתי, אחד החסמים המרכזיים זה כוח ההוראה.

<ענת נחמיה לביא: אפשר לשים כסף ואפשר לשים משאבים ולפתח מגמות אבל אם אין צבא של מורים מוכשרים שאיתרו אותם והם נמצאים על השולחן, אין כמעט שום משמעות לדבר הזה.

<ענת נחמיה לביא: תקנו אותי אם אני טועה במשרד החינוך.

<ענת נחמיה לביא: נכון להיום, זה נושא לדיון בוועדה בכלל.

עודד פורר: אני מדבר שוב על עולים .

עודד פורר: גם שמגיע מורה לשפה זרה או שמגיע מורה למדעים מחוץ-לארץ ולוקח לו שלוש שנים כדי לעשות את ההסבה כדי ללמד פה, אז הרגולציה פה - - - אני אומר את זה גם למשרד החינוך וגם למשרדים אחרים.

עודד פורר: זה הטירוף, זה חלק מהטירוף.

עודד פורר: גם על זה צריך לשים כסף וזה חלק מהעניין.

<ענת נחמיה לביא: זה נושא מאוד מאוד משמעותי שמראה קצת שהכסף זה לא חזות הכול.

<ענת נחמיה לביא: זה שהביאו תקציבים זה לא חזות הכול.

<ענת נחמיה לביא: גורם נוסף שלא נמצא כאן בשולחן ואני גם לא רואה אותו בתכנית אבל הוא קריטי, הוא צבא ההגנה לישראל.

<יהודית גידלי: תרשי לי לקרוא לך את תשובת צבא ההגנה לישראל.

מירב בן ארי: יהודית תקרא לך את התשובה של הצבא.

<יהודית גידלי: צה"ל הוזמן ואני קוראת לכם את תשובתה של הגב' דנה וייסבלט, עוזרת לתיאום לשכת עוזרת שר הביטחון: "לאחר בדיקה מקיפה שערכנו בנושא, אין אנו רלוונטיים לדיון".

<ענת נחמיה לביא: איך אפשר שלא?

מירב בן ארי: מאיפה אתה?

עודד פורר: אני שאלתי על שיתוף פעולה עם הצבא.

מירב בן ארי: הוא דיבר.

מירב בן ארי: רק תגיד לי את שמך.

<מוטי אדואן: יש מודל של שיתוף פעולה בין כפר הנוער בן יקיר יחד עם חיל האוויר.

<בני פישר: וגם תום עם חיל החימוש.

<בני פישר: יש לנו פה מודלים של טכנולוגיה.

<מוטי אדואן: זה must.

<ענת נחמיה לביא: אני לא אומרת שזה לא קיים בשטח.

<יהודית גידלי: עוד משפט אחד, ברשותך.

<יהודית גידלי: הם ביקשו אישור לשחרור מהדיון – לא נתתי להם.

<יהודית גידלי: ובכל זאת, כמו שאתם רואים, הם לא פה.

<ענת נחמיה לביא: אם מדברים על מהלך לאומי לקידום הנושא הזה ברמה הלאומית, ומדברים על י"ג-י"ד, הצבא צריך להיות חלק מהשחקנים בכל דיון עקרוני כזה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: תודה רבה, ענת.

מירב בן ארי: יש עוד מישהו מהפורום שרוצה לדבר?

<מוטי אדואן: אני מנהל כפר הנוער בן יקיר.

<מוטי אדואן: רק להדגיש את מה שנאמר כאן על-ידי ענת ואחרים.

<מוטי אדואן: אני מסכים כמעט לכול.

<מוטי אדואן: אני חושב שהדבר חשוב במיוחד לאוכלוסיות כפרי הנוער בגלל המקום שלהם בתוך החברה.

<מוטי אדואן: בסך-הכול אנחנו מביאים את הפריפריה אלינו לתוך הכפרים וזאת עובדה.

מירב בן ארי: איפה נמצא הכפר שלך?

<מוטי אדואן: בכפר הרוא"ה.

<מוטי אדואן: כל המשימה שלנו היא לצמצם להם פערים.

<מוטי אדואן: פתחנו בכפר לפני שנתיים מסלול טכנולוגי יחד עם חיל האוויר אחרי חשיבה אסטרטגית עם משרד החינוך ועם אנשים נוספים.

<מוטי אדואן: אני מחזיק היום שתי כיתות י' ו-י"א.

<מוטי אדואן: הפערים הלימודיים שלהם גדולים והפערים הרגשיים שלהם גדולים, אבל המגמות הטכנולוגיות נותנות להם הזדמנות טובה, הזדמנות באמת לשוויון ולהגיע באמת לחברה הישראלית אחרי הצבא כאנשים חזקים וכאזרחים לכל דבר.

<מוטי אדואן: אני רוצה להגיד משהו על העניין של הצבא.

<מוטי אדואן: הרבה מתלמידי כפרי הנוער ברצף החינוכי שלהם, כשהם מגיעים לצבא, עושים הרבה שבירות מפרקת ולא מצליחים.

<מוטי אדואן: אני חושב שחשוב מאוד לחבר את הרצף החינוכי לצבא.

<מוטי אדואן: הצבא הוא עוד גורם חינוכי של כל אדם בישראל.

<מוטי אדואן: נקודה.

מירב בן ארי: אין ספק.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: מויאל שלמה מארגון המורים העל-יסודי, יושב-ראש המחלקה לחינוך טכנולוגי, בבקשה, אדוני.

<שלמה מויאל: קודם כל אני מברך אותך על דברייך בפתיחה, על החשיבות של הנושא הזה.

<שלמה מויאל: אני נלחם על הנושא הזה אישית כבר שש שנים ואני רואה את ההישגים במשק ואת החשיבות של הנושא.

<שלמה מויאל: אני מברך על כל מה שנאמר כאן ומקבל.

מירב בן ארי: כן, לא צריך לחזור על הדברים.

<שלמה מויאל: אני רוצה רק לחזק את ענת במה שהיא אמרה לגבי נושא המורים.

<שלמה מויאל: בתור נציג המורים וגם ביקרתי בבתי-ספר בארץ, בכפרים והכול.

<שלמה מויאל: הממוצע של המורים הטכנולוגיים היום הוא גיל 54-53.

<שלמה מויאל: הווה אומר שאם מרגע זה לא נאפשר לאותם מורים להגדיל את המשרות כי החוק מחייב אותם לפי הרפורמה לעבוד עד 125% ובלי הרפורמה 140%, במהלך שלוש השנים הבאות, כמו שאמר חבר הכנסת, כדי להכשיר את הקרקע למורים נוספים, חייבים לתת אפשרות למורים הקיימים.

<שלמה מויאל: אני אתן דוגמה בשני בתי-ספר שביקרתי.

<שלמה מויאל: ראיתי מורה טכנולוגי שמגיע מנתניה ללמד באותו כפר, באותו בית-ספר ומנהל בית-הספר אומר לי: אדוני, חבר הארגון, אני מבקש את העזרה שלך כי המורה הזה יכול לעבוד אצלי רק יומיים בקושי ואני מוכן לתת לו לעבוד בשתי משרות.

<שלמה מויאל: אין לי אפשרות להשיג מורים.

מירב בן ארי: כי אין מורים.

<שלמה מויאל: אין מורים.

<שלמה מויאל: אין.

<שלמה מויאל: הוא אומר: תאפשר לי לתת לו יותר שעות כדי שאני אוכל להעסיק אותו ולהכשיר את הנערים האלה כמו שצריך.

<שלמה מויאל: בוודאי שחייבים לתת למורים את האפשרות כרגע, עד שנכשיר את הקרקע בשביל התעשייה וגם בשביל צה"ל – אני יודע שגם לצה"ל יש אותה בעיה – על מנת שנוכל להצליח.

מירב בן ארי: זו נקודה חשובה ואני גם אתייחס אליה.

מירב בן ארי: האם יש עוד מישהו שמעוניין לדבר?

מירב בן ארי: אנחנו נסכם כי הדיון הבא בשעה 11:00.

מירב בן ארי: ראשית אני רוצה להודות לכל מי שהגיע לכאן לדיון, למשרדים וכמובן לפורום שמלווה את הפנימיות וכפרי הנוער.

מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל בכך שאברך את משרד החינוך על התכנית.

מירב בן ארי: תכנית רצינית היא תכנית ששמים עליה תקציב.

מירב בן ארי: בסופו של דבר יכולנו להמשיך ולהגיד כמה החינוך הטכנולוגי חשוב, אבל אם אין מימון לתכנית כזאת, זה מיותר.

מירב בן ארי: לכן אני קודם כל מברכת על התכנית ועל זה שהצגת אותה בצורה מאוד רצינית.

מירב בן ארי: כמובן, לראות שיש את החיבור ביניכם כדי להאמין שבאמת זה עובד.

מירב בן ארי: יש שני דברים שעלו כאן והם חשובים בעיניי.

מירב בן ארי: האחד הוא הנושא של משרד הכלכלה.

מירב בן ארי: אני בטוחה שאתם עושים עבודה טובה ואני לא נכנסת להחלטה אצל איזה משרד זה נמצא.

מירב בן ארי: זאת החלטה פוליטית וזה לא קשור לחברי הכנסת.

מירב בן ארי: כולנו קראנו בדיוק כמוכם את הוויכוח בין השרים וראינו לאן זה הלך.

מירב בן ארי: אני באמת חושבת שזה ברמה של מדיניות וזה מה שהוחלט.

מירב בן ארי: עכשיו אנחנו צריכים להתמודד עם זה.

מירב בן ארי: אמרתי גם לשולי ואני אומרת גם לכם – חייבים לדעת לעבוד ביחד.

מירב בן ארי: בסופו של דבר, אם אתם מסמיכים – אני שמחה שכבר שנתיים יש לך משרד של הסמכה וזה נותן לנו עוד פתח – אבל חייבים לדעת לעבוד ביחד.

מירב בן ארי: אגב, אם יש דברים ספציפיים שאין בהם חיבור או שיש בעיה ובסופו של דבר הילדים נפגעים, אני ארצה לשמוע על זה כשיושב-ראש הוועדה נמצא.

מירב בן ארי: אם צריך לכנס דיון מיוחד של הוועדה אם אין שיתוף פעולה, אנחנו נשב כאן או בפורום מצומצם או כוועדה.

מירב בן ארי: אנחנו לא מוכנים שילדים ייפגעו בגלל שמשרדים לא נותנים הסמכה לאותו חניך.

מירב בן ארי: דיברת על הקולינריה?

מירב בן ארי: אני לא יודעת אם זה בעוד דברים, אבל אם צריך, בבקשה להעלות את זה גם ליושב-ראש הוועדה ואני אשמח גם לקחת חלק בעניין.

מירב בן ארי: יכול להיות שזה צריך להיות פורום מצומצם ויכול להיות שזה צריך דיון ספציפי של ועדת החינוך על חוסר התיאום, אם אין.

מירב בן ארי: דבר שני שעלה כאן מאוד ברצינות הוא הנושא של הכשרת המורים.

מירב בן ארי: זה נכון וענת מאוד צודקת.

מירב בן ארי: שמו כסף, אבל השאלה היא מה צריך לעשות כדי לדרבן מורים.

מירב בן ארי: יכול להיות שצריכה להיות כאן מעורבות של המועצה להשכלה גבוהה.

<יהודית גידלי: אגב, גם הם הוזמנו ולא הגיעו.

מירב בן ארי: גם פה השאלה היא איך מכשירים סטודנטים שכן יעסקו במקצועות החינוך הטכנולוגי.

מירב בן ארי: גם זה דבר שיכול להיות שיצריך כאן דיון נוסף ביחד עם המועצה להשכלה גבוהה כדי לראות איך אנחנו כן מקדמים את הנושא של החינוך.

מירב בן ארי: בני, אתם תעשו את שיעורי הבית אצלכם מה אתם רוצים להביא כ-follow up לדיון כאן.

מירב בן ארי: בנושא החינוך, האם אתה רוצה שנביא לכאן את המל"ג?

מירב בן ארי: אני במקרה גם יושבת-ראש השדולה להשכלה גבוהה.

מירב בן ארי: אולי צריך לעשות כאן חיבור.

מירב בן ארי: יכול להיות שתשימו הרבה כסף ובסופו של דבר לא יהיו לנו מורים מתאימים שיכשירו את התלמידים.

מירב בן ארי: הדבר השלישי, אנחנו נוציא מכתב למשרד הביטחון, לצה"ל.

מירב בן ארי: אני מודה שזאת לא פעם ראשונה שבה אנחנו נתקלים בוועדה בסירוב שלהם להגיע.

מירב בן ארי: זה כבר קרה לנו.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים התייחסות כתובה, שתישלח גם לפורום וגם לשני המשרדים, לגבי שיתוף הפעולה שלהם עם צה"ל ומשרד הרווחה לגבי הכשרות טכנולוגיות של בוגרי כפרי הנוער והפנימיות.

מירב בן ארי: זה הדבר הכי טריוויאלי.

מירב בן ארי: בסופו של דבר הוא מסיים והולך לצבא, אז יש לנו כאן ניתוק.

מירב בן ארי: הרי אותו בוגר שסיים את כפר הנוער – אני נתתי דוגמה מהבחור אצלי שהלך לחיל החימוש לשנתיים.

<יהושע צדוק: יש שיתוף פעולה.

מירב בן ארי: כן, אני בטוחה, אבל אני רוצה לדעת.

מירב בן ארי: אם אנחנו מקיימים דיון על החינוך הטכנולוגי - - -

<יהושע צדוק: חיל התחזוקה עושה עבודה - - -

מירב בן ארי: בוודאי, אני יודעת.

מירב בן ארי: בתחילת דבריי נתתי לך דוגמה על חיל חימוש והם נתנו כדוגמה את חיל האוויר.

מירב בן ארי: אני באמת חושבת שהיינו רוצים לדעת מה קורה.

מירב בן ארי: הרי כל הנושא של כפרי הנוער הוא הבוגרים.

מירב בן ארי: פה התחלנו בחינוך הטכנולוגי ואני רוצה לדעת מה קורה עם אותם בוגרים.

מירב בן ארי: היינו רוצים לדעת ממשרד הביטחון כמה בוגרי כפרי נוער ופנימיות מגיעים לצבא וממשיכים אפילו.

מירב בן ארי: כמה מה-י"ג-י"ד שלכם מגיעים לצבא וממשיכים בחינוך הטכנולוגי.

מירב בן ארי: אני נתתי דוגמה של משהו שאני מכירה, אבל אני בטוחה שיש עוד אלפי צעירים כאלה.

<יעקב שינבוים: הרוב המכריע מגיע פרט לאלה שאינם בני-גיוס.

מירב בן ארי: יפה, אז בוא נדע.

<יעקב שינבוים: זה נקרא עתודה טכנולוגית.

<בני פישר: הצבא מממן.

מירב בן ארי: יפה, אני יודעת.

מירב בן ארי: יש לך פה 30% ו-35%.

מירב בן ארי: מה קורה אתם?

<יעקב שינבוים: זה גם צורך של הצבא.

מירב בן ארי: בטח, כי אחרי זה כשבא שרגא ברוש ואומר לך שאין לו זה, אנחנו רוצים לדעת מה קורה בצבא.

מירב בן ארי: בדיוק, בדיוק.

מירב בן ארי: לכן אנחנו נבקש לקבל את הנתונים האלה מהצבא ואנחנו נעביר אותם גם אליכם.

מירב בן ארי: אני בטוחה שאתם מכירים את שיתוף הפעולה עם צה"ל אבל שנדע מבחינת נתונים.

מירב בן ארי: בשעה 11:30 באולם ירושלים נתחיל את הדיון של השדולה של הפנימיות וכפרי הנוער.

מירב בן ארי: אתה גם מוזמן, חבר הכנסת טרכטנברג.

מירב בן ארי: הדיון יהיה מ-11:30 עד 13:00, אם ייצא לך לבוא.

מירב בן ארי: אני מודה לכולם.

מירב בן ארי: תודה רבה, הישיבה נעולה.