ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 400, 2017-05-09 09:00

דוד אמסלם: טוב, רבותי, בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא היערכות הגורמים האחראים להילולת רבי שמעון בר יוחאי במירון.

דוד אמסלם: סך הכול, בעזרת השם, יש לנו אירוע מאוד משמעותי בהיקפי המשתתפים שלו כמידי שנה, ולכן רציתי לשמוע קודם כול את הגורמים, איך כל הגורמים נערכו או נערכים לקראת האירוע הזה.

דוד אמסלם: אז עם מי נתחיל?

דוד אמסלם: מי זה ה-pivot של האירוע מבחינת הממשלה?

<עמית קצין: משרד הדתות.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: מה השם?

<עמית קצין: עמית קצין.

דוד אמסלם: בבקשה, עמית.

דוד אמסלם: למה המנכ"ל שלך לא פה, לא הזמנו אותו?

<עמית קצין: הוא לא יכול היה להגיע.

<עמית קצין: אז הוא ביקש קודם כול להתנצל על זה שהוא לא הגיע.

דוד אמסלם: טוב.

<עמית קצין: מבחינת המשרד, אתחיל מהסוף, אתמול היה לנו סיור במירון בהשתתפות השר והמנכ"ל, הן במתחם הקבר, הן בכל החניונים.

<עמית קצין: העבודה שם נעשית בקצב מהיר, סך הכול כבר עומדים בישורת האחרונה כמעט של כל ההכנות וכל מה שצריך לטובת ההילולא.

<עמית קצין: מבחינת עבודה מול שני הגורמים המרכזיים, שזה משרד התחבורה והמשטרה, אז לאורך כל הדרך שיתוף פעולה מלא היה.

<עמית קצין: את כל דרישות התחבורה והמשטרה שהגיעו אלינו, עוד בשלב ההיערכות, עקב כל הפקות הלקחים שהיו בשנים שעברו – קיבלנו אותן.

<עמית קצין: הצלחנו לאגם את התקציב הנדרש, זאת אומרת אין איזה בעיה תקציבית, חוסר תקציבי שקיים לבקשות שנצרכו, לכל מיני דברים שביקשו ולא יכולנו לעמוד בהם.

<עמית קצין: אפילו הייתה איזה בקשה להקמת טרמינל חדש מצד משרד התחבורה כדי לווסת את התנועה, אני מעריך שהתחבורה יוכלו לפרט את זה יותר.

<עמית קצין: גם את זה אנחנו עושים.

<עמית קצין: כרגע יש איזה עיכוב, כי יש בעיה קצת עם ועדת המושב, עם המקום, הם כרגע הוציאו שם צו הפסקת עבודה, אני מעריך שזה ייפתר - - -

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אתם מדברים איתם?

<עמית קצין: כן כן, יש הידברות איתם, יש הכול.

<עמית קצין: אני מעריך שזה ייפתר אם לא היום - - -

דוד אמסלם: אוקיי, עמית, בוא תן לנו איזה תיאור קצר.

דוד אמסלם: במה באה לידי ביטוי ההיערכות שלכם?

דוד אמסלם: מבחינת מה, הכשרה של פריקה של ההסעות?

<עמית קצין: מבחינתנו, מהרגע שמגיעים האזרחים באוטובוסים והכול, אז סך הכול בנינו טרמינלים, בהם האזרחים שמגיעים פורקים בצורה מסודרת.

<עמית קצין: כל אחד יש לו גם צבעים, הוא יודע אחר כך לאן לחזור.

<עמית קצין: מגיעים להר.

<עמית קצין: בהר יש משטחי הדלקה, יש הדלקות, יש סדר הדלקות.

<עמית קצין: הגדלנו את משטח גנדי, את אחד המשטחים, הגדלנו אותו השנה.

<עמית קצין: שם במקביל יש היערכות של מד"א, של כב"ה, של זק"א, של כולם, לתת מענה ראשוני אם חס וחלילה מישהו צריך איזה - - -

דוד אמסלם: שאתם ה-pivot של העניין הזה?

דוד אמסלם: אתם עושים את הטופס טיולים?

<עמית קצין: אנחנו מתכללים את הכול.

<עמית קצין: זאת אומרת, בסופו של דבר שמה יש פיקוד ושליטה משותף גם, לכל גוף שנמצא שם יש גם את החפ"ק שלו.

<עמית קצין: יש שיתוף פעולה, יש חפ"ק משותף.

<עמית קצין: שיתוף פעולה מלא.

<עמית קצין: זאת אומרת, לכל גוף יש נציג, שבעצם בשיתוף פעולה מלא.

דוד אמסלם: אוקיי, אז בואו נתחיל: ברמה התשתיתית מה הייתם צריכים לעשות שם?

<עמית קצין: ברמה התשתיתית, יש את החניונים שזה ההגעה, יש את משטחי ההדלקה שזה - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, זה חניונים חדשים שהכשרתם?

<עמית קצין: יש חניון אחד שאמרתי, בויאן, אותו מכשירים.

<עמית קצין: שאר החניונים הם חניונים קיימים, אבל כל שנה צריך להכשיר אותם מחדש, כי רובם לא - - - יש דברים שצריך להוסיף שם כל שנה מחדש.

<עמית קצין: זה לא שנגמר האירוע, נשאר החניון, ושנה הבאה פשוט לבוא להפעיל אותו.

<עמית קצין: חלק מהסיפור שיש לנו כל שנה מבחינה תקציבית אל מול האוצר זה הסיפור הזה.

<עמית קצין: יש כיוון כן להפוך אותם לחניוני קבע, שבסופו של דבר לא נצטרך כל שנה להשקיע מחדש בתשתיות.

דוד אמסלם: ומבחינת הגודל, הנפח, אתם מוסיפים חניונים, או שזה אותם חניונים, אותם נפחים?

<עמית קצין: חניון צבעון, למיטב ידיעתי, הגדלנו אותו השנה, שזה חניון שנועד לקלוט תחבורה אזרחית.

<עמית קצין: זאת אומרת, אנשים שבאים עם כלי רכב אזרחיים ומשם לוקחים אותם בשאטלים.

<עמית קצין: שוב, ספציפית לגבי החניונים, אני חושב שיותר טוב שמשרד התחבורה ידברו עליהם, אבל אני חושב שסך הכול אנחנו מדברים על אותם גדלים, אולי טיפה זה גדל יותר, פלוס הוספת טרמינל בויאן, שנועד לווסת את - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: חוץ מחניונים, יש לכם שם היערכות לגבי נגיד שירותים, מים וכו'?

<עמית קצין: כן, לגמרי.

<עמית קצין: זאת אומרת, אנחנו פורסים גם בציר העלייה, גם במתחם עצמו ברזיות, מתקני מים, מתקני שירותים.

<עמית קצין: אני לא זוכר לנקוב את המספרים המדויקים, אבל הבאנו לשם מה שנקרא קרוונים שמשמים כתאי שירותים.

<עמית קצין: זאת אומרת, גם אתמול היינו שם, כבר נמצאים בשטח.

<עמית קצין: סך הכול מהבחינה הזאת יש היערכות מלאה בהתאם לצרכים של מים, של שירותים.

דוד אמסלם: כשאתה מדבר אתי על היערכות, כמה אנשים אתם צופים?

דוד אמסלם: לכמה אנשים אתם נערכים שיגיעו?

דוד אמסלם: פלוס מינוס, אתה יודע.

<עמית קצין: המספרים מדברים על סדר גודל של 400,000 בסופו של דבר, אבל לאורך כל האירוע.

<עמית קצין: זאת אומרת, השנה האירוע, הוא מתחיל למעשה כבר בשבת, הולכים להיות שם כמות גדולה, אנחנו מדברים על מחמישי שאנשים מתחילים להגיע.

<עמית קצין: אני יכול להגיד שאתמול כשהיינו שם, כבר יש אוהלים פרוסים מסביב, אנשים כבר נמצאים שם.

<עמית קצין: השנה זה ב"פיק" יותר קצר, כי זה מתחיל במוצאי שבת וההדלקה הראשונה היא רק ב-01:00 בלילה.

<עמית קצין: אבל אלה סדרי הגודל.

<עמית קצין: שוב, יכול להיות שהשנה, בגלל הסיפור עם התחבורה, יהיו יותר, יהיו פחות, זה אי-אפשר לדעת, יש לנו פה משתנה שקצת קשה לדעת מה הוא יעשה.

<עמית קצין: אבל בגדול, סדר גודל של 400,000, זה המספר.

<עמית קצין: אפשר להיערך לפי הכמות של תחבורה שמפעילה, מכמתת את האוטובוסים, אבל זה לא - - -

דוד אמסלם: רוב האנשים מגיעים באוטובוסים או ברכבים פרטיים?

<עמית קצין: אין אפשרות להגיע ברכבים פרטיים.

<עמית קצין: יש שלושה חניונים של רכבים פרטיים שאליהם אפשר להגיע - - - רק בתחבורה ציבורית.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: דרור, בין לבין שאתה מדבר עם שלמה, אז בוא תענה לנו על כמה שאלות.

דוד אמסלם: תגיד לי, מבחינה תחבורתית, יש מספיק אוטובוסים להביא את האנשים?

<דרור גנון: התשובה היא: לא.

דוד אמסלם: איך האנשים מתארגנים?

דוד אמסלם: כל אחד באופן פרטי כזה?

<דרור גנון: זה עובד תחת קווי שירות לתחבורה ציבורית, רישיונות של משרד התחבורה.

<דרור גנון: בכל זאת מדובר באירוע מאוד - - - והיום הוא גם תחת חסות המדינה.

<דרור גנון: אנחנו נערכים כבר מחודש דצמבר, אפילו קצת לפני, לאירוע הזה, זה מבחינתנו מגה אירוע.

<דרור גנון: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם כל הגופים: עם משטרת ישראל אנחנו עובדים באופן צמוד, כי כל האירוע הזה בסוף הוא אירוע תחבורתי.

<דרור גנון: אתה מביא כמות כזאת אדירה של אנשים ואתה מפנה אותה בטווחי זמן קצרים, כולל פיקים כאלה ואחרים של המוני אנשים, בשטח מאוד קטן, עם תשתית מאוד מוגבלת ביחס לכמות שאתה מנהל שם.

<דרור גנון: וההיערכות שלנו הייתה בהנחה שלוח החופשות של תלמידי מדינת ישראל הוא קבוע, ושלא משחקים פה לפי כל מיני החלטות כאלה ואחרות ברגע מסוים.

<דרור גנון: בנינו את האירוע השנה ככה שהוא ייתן מענה אפילו לגידול של נוסעים.

<דרור גנון: בנינו על גידול של עוד 30%-20%, כי אלה היחסים שיש לנו משנה לשנה.

<דרור גנון: וניהלנו את כל התהליך הזה מול המפעילים מבעוד מועד, דאגנו לתקציבים ראויים, כל מה שצריך.

דוד אמסלם: אתם מסבסדים את ההסעות האלה?

<דרור גנון: אנחנו מסבסדים.

<דרור גנון: מדינת ישראל משקיעה פה המון כסף.

מנחם אליעזר מוזס: 12 מיליון משרד התחבורה.

דוד אמסלם: איך זה עובד?

דוד אמסלם: איך הסבסוד?

דוד אמסלם: נגיד, אני עכשיו רוצה לארגן אוטובוס למירון, איך אני עושה את זה?

<דרור גנון: אתה לא יכול לארגן אוטובוס.

<דרור גנון: יש קווים שיוצאים מהערים במדינת ישראל, ערים שיש להן זיקות כאלה ואחרות לאירוע הזה בגדול, שזה מתחיל מהדרום בנתיבות, שדרות, קרית גת, ממשיך לכיוון ירושלים, בני ברק, יש לך את מודיעין עילית, את ביתר עילית, יש לך את אלעד, נתניה, חיפה.

<דרור גנון: יש המון יעדים, בקיצור, שמשם כונסים לכיוון ההר.

<דרור גנון: הנסיעות שמה הן בהזמנת מקומות מראש, אחת האפשרויות שאפשר לעשות גם במשרד התחבורה, והגעה בנסיעה בכרטיס הלוך ושוב, שהוא גם מסובסד, וגם יש הנחות לזכאים – אם ילד מגיע, גם מקבל את ההנחה שלו.

דוד אמסלם: ומי מארגן את זה במוקדים האלה?

דוד אמסלם: אני מניח שמשרד התחבורה לא יעשה - - -

<דרור גנון: מפעילי התחבורה הציבורית עושים את זה, שהם בעלי רישיון, אם זה "אגד", "נתיב אקספרס", "סופרבוס", "דן דרום".

<דרור גנון: יש לנו את כל המפעילים - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת, לכל נקודה יש את המפעיל שלה?

<דרור גנון: לכל נקודה יש את המפעיל שלה, כשאת רוב הקווים מפעילה חברת "נתיב אקספרס", שהיא בשוטף גם מפעילה את הקווים האלה ביום-יום.

מנחם אליעזר מוזס: אין כבר להשיג כרטיסים.

<דרור גנון: מאחר שהאירוע הזה הוא אירוע שמסיע כמויות אדירות של נוסעים, שהם מעבר לצי הקיים של המפעילים, אנחנו מגייסים המון אוטובוסים בשוק הפרטי לטובת האירוע, שהמפעילים מתקשרים, ואז מפעילים אותו כתחבורה ציבורית לכל דבר ועניין.

<דרור גנון: המציאות שנוצרה כתוצאה מההחלטה של משרד החינוך להזיז את יום החופש מראשון לשני, יצרה מצוקה מאוד גדולה בגיוס של האוטובוסים, כי קודם כול בתחבורה הציבורית, כל קווי התלמידים שנוסעים חייבים לנסוע, וזה אוטובוסים שבנינו עליהם, זה קרוב ל-200 אוטובוסים שהיו אמורים לשרת את האירוע.

<דרור גנון: וכל המפעילים הפרטיים האלה שהתקשרו איתם, יש להם את הסעות התלמידים שהם עושים לעיריות בבוקר.

מנחם אליעזר מוזס: 600.

<דרור גנון: אז אנחנו נמצאים היום בחוסר של כ-600 אוטובוסים, שזה יותר משליש ממה שתכננו.

<דרור גנון: עכשיו, האנשים לא מעניין אותם, אתה יודע, הם רוצים להגיע בסוף.

<דרור גנון: זה יגרום לבעיה.

<דרור גנון: אחד, זה יגרום לבעיה בטיחותית, כי הרבה אנשים יגיעו עם הרכב הפרטי, יעמיסו את הכבישים.

<דרור גנון: העובדה שמשרד החינוך הזיז את יום החופש, יגרום גם להורים לעבוד רגיל, הרבה הורים ילכו לעבודה כי הילדים לא בבית, כי אנחנו בונים גם על זה שחלק מההורים – אז זה יעמיס את הכבישים עוד יותר.

<דרור גנון: זה אומר שמבחינה תנועתית, אני מעריך שמדינת ישראל תהיה די פקוקה ביום ראשון, שלא לדבר על כל התנועות לצפון.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה טווח השעות של האירוע?

דוד אמסלם: אני מבין שהוא בלילה.

<דרור גנון: האירוע מתחיל במוצאי שבת בלילה.

דוד אמסלם: מתי מתחיל הפיזור?

<דרור גנון: הפיזור מתחיל בדרך כלל לקראת הבוקר של יום ראשון.

<דרור גנון: בשעות הלילה שבין מוצ"ש לראשון, מ-02:00 בלילה מתחילים להוציא נסיעות.

<דרור גנון: אבל ה"פיק" שלו הוא אחרי תפילת שחרית של יום ראשון בבוקר.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לרוב האנשים שבאים לשם, מתפללים תפילת שחרית ויוצאים הביתה חזרה.

<דרור גנון: נכון.

<דרור גנון: וכל הלילה מסתובבים.

<קריאה: זה רק הגל הראשון.

<קריאה: זה ההדלקות של הלילה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על הגל הראשון, ששם האירוע המשמעותי.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו פעם ראשונה שמדינת ישראל מסבסדת את האירוע הזה?

<דרור גנון: עושים את זה כבר קרוב ל-12 שנה.

<דרור גנון: התחלתי את זה עוד "אגד" בזמנו.

דוד אמסלם: זה מתבצע דרך הרשויות עצמן?

דוד אמסלם: הרשויות מעורבות בנושא הזה?

<דרור גנון: בעיקר הרשויות החרדיות יותר מעורבות, כי יש להן עניין, גם מבחינת הציבור שלהן שעולה וגם מבחינת ההסדרים של ההסעה בערים עצמן.

<דרור גנון: ירושלים ספציפית אנחנו כן פותחים את מוקדי היציאה שאתה מכיר בתוך ירושלים של ההסעה, זה כולל משטרה וכל המרכיבים שקשורים לזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, בירושלים, איפה נקודת האיסוף?

<קריאה: בין גשר בנות יעקב - - - בית גן, גבעת שאול, רמות – שבעה מוקדים.

<דרור גנון: שבעה מוקדים שמסיעים לכיוון - - -

דוד אמסלם: והאחריות היא בעצם של המפעיל?

דוד אמסלם: המפעיל מחליט כמה אוטובוסים, באיזה מקצבים, איפה?

דוד אמסלם: הוא מדווח לך? איך זה עובד?

<דרור גנון: הכול תחת האחריות שלנו ברמה של ההסעה, ומתוקצב.

דוד אמסלם: לא, דרור, אני מבין.

דוד אמסלם: הרי אתה בן אדם אחד, אני גם מכיר קצת את הצוות שלך, כמה אנשים יש לך.

דוד אמסלם: לא הבנתי, בכל נקודה יש לך אנשים שסופרים את האוטובוסים?

<דרור גנון: לא.

<דרור גנון: יש לי את הבן אדם שלי שמפקח, אבל המפעיל מחזיק סדרנים.

דוד אמסלם: זאת אומרת המפעיל מדווח.

דוד אמסלם: הרי אני מניח שאתה מסבסד אותו פר אוטובוס.

<דרור גנון: פר נסיעה.

דוד אמסלם: ברור.

דוד אמסלם: אני מדבר פר אוטובוס – פר נסיעה.

דוד אמסלם: אז אני מניח שהוא אומר לך: הוצאתי 50 אוטובוסים.

דוד אמסלם: בסוף הוא אומר לך: זה שהוא אמר לך 50 - - -

<שלמה רוזנשטיין: לא, הוא גם מביא תיקופים, יש לנו ולידציות.

דוד אמסלם: שלמה, תן לי, אחרי זה תוסיף.

<דרור גנון: בעלייה של הנוסע, כמו שנאמר על ידי שלמה, הוא מתקף את הכרטיס.

<דרור גנון: יש לנו גם את מערכות ה-GPS, שאנחנו רואים את האוטובוסים נוסעים במערכות שלנו.

<דרור גנון: זה מערכת דיווח שנקראת "כל נתון", שאתה בכל רגע נתון רואה.

<דרור גנון: אז אין בעיה, הוא לא יכול - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, הסבסוד הוא פר אוטובוס או פר נוסע?

<דרור גנון: האוטובוס הוא פר קילומטר.

דוד אמסלם: פר קילומטר.

דוד אמסלם: בלי קשר לכמה אנשים הוא לקח?

<דרור גנון: לא, אבל אנחנו דואגים שיהיה מקדם מילוי גבוה, 50 איש בדרך כלל.

<דרור גנון: אין לנו נסיעות שהן לא עם 50 איש באירוע הזה.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: עכשיו, איך משרד התחבורה רוצה להתמודד עם החוסר, שהוא יודע שהוא קיים?

<דרור גנון: משרד התחבורה לא יודע להתמודד כרגע עם החוסר, אין לו יכולת להתמודד - - -

דוד אמסלם: קודם כול, משרד התחבורה רואה את עצמו אחראי לנושא?

<דרור גנון: לא.

דוד אמסלם: לא.

<דרור גנון: אנחנו הגורם שמסיע את הנוסעים, ואנחנו יודעים לתת את מה שאנחנו יכולים לתת.

<דרור גנון: תכננו תכנון, כתוצאה מהשינוי של יום הלימודים נוצר פער, ואין לנו יכולת להשלים את הפער הזה.

<דרור גנון: מה גם, שההחלטה הזאת יצרה עכשיו גם ספסרות בשוק של ההסעות.

<דרור גנון: אם מסיע מכר נסיעה כזאת למפעילים שלנו ב-3,600–3,000 שקל – היום, הבוקר 5,500.

<דרור גנון: אז יש גם גבול כמה המדינה יכולה לספסר או לשלם עבור ספסור של נסיעות.

<דרור גנון: וזה מצחיק, שמשרד אחד יוצר הוצאות למדינה מהצד השני בהחלטה לא ברורה כזאת.

<דרור גנון: עכשיו, הבעיה המרכזית שלנו זה שכמות המגיעים, כמו שנאמר כאן, שיגיעו ביום שישי, היא גדולה מאוד.

<דרור גנון: אנחנו גם נערכים בצפת להסיע לכיוון ההר.

<דרור גנון: מה שקורה במוצאי שבת זה שכל אלה שבאו בשישי מתבשלים כל השבת, ודקה אחרי צאת שבת, כולם באים לך לתחנה המרכזית, פתאום אתה מקבל איזה 8,000–7,000 איש בתחנה.

<דרור גנון: אז אנחנו צריכים להיערך שמה בשעה יותר מאוחרת עם אוטובוסים, המון אוטובוסים.

<דרור גנון: וכל האנשים האלה מגיעים להר, הם לא חוזרים כבר לצפת, הם מההר רוצים לחזור חזרה לבית.

<דרור גנון: זאת אומרת, שכמות האוטובוסים שאני מביא במוצאי שבת - - - להרים, לא תספיק לי לפזר ביום ראשון בבוקר את כל אלה שישנים בהר או כל אלה שמגיעים מצפת.

<דרור גנון: וזה חוסר שכרגע אנחנו לא יודעים לתת לו מענה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מה שאתה אומר בעצם, שכדי להביא אותם אתה צריך פחות אוטובוסים מאשר לפזר אותם.

<דרור גנון: לא, האוטובוסים שאני מביא, אני צריך בשביל אלה שמגיעים.

<דרור גנון: בשביל להחזיר, יש לי עוד נוסעים נוספים שלא הגיעו אתי עם האוטובוסים שעלו להר.

<דרור גנון: הלא בסוף האוטובוסים עולים להר, הם נמצאים בהר.

דוד אמסלם: בעצם אין לכם פתרון לנושא הזה?

<דרור גנון: אין לנו פתרון כרגע.

<דרור גנון: אין לנו, אין לנו.

<דרור גנון: אלא אם כן משרד החינוך יחליט שהוא מבטל - - -

דוד אמסלם: לא, עזוב משרד החינוך.

דוד אמסלם: משרד החינוך מקבל את ההחלטות שלו בלי קשר עכשיו איזה חגיגות יש במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני שם את זה שנייה בצד, זה לא קשור אחד לשני.

<דרור גנון: אני חושב שכן, כי ההחלטה שלו היא - - -

דוד אמסלם: יש הרבה החלטות במדינה שיש להן משמעות לגבי מערכות אחרות, אבל בוודאי ובוודאי כל מערכת עושה את השיקולים שלה.

דוד אמסלם: ובהיבט הזה, אני לא יודע, לא נכנס לזה, אבל זאת כבר החלטה, זה דיון כבר לוועדת החינוך, לא פה.

מנחם אליעזר מוזס: יהיה דיון ב-13:00.

דוד אמסלם: אבל אני שואל שאלה אחרת: אז אני מבין כרגע, אם יש לחצים על הקופות, ויש יותר מדי אנשים שירצו לצאת - -

<דרור גנון: יהיה גם בלגן - - -

דוד אמסלם: - - ואין ויסות, זאת אומרת הם אפילו לא יודעים את זה.

דוד אמסלם: הרי זה באופן וולונטרי, הבן אדם בא לתחנה, לא אמרו לו: יש לך כרטיס, אין לך כרטיס.

<דרור גנון: לא, יש מכירת כרטיסים מראש.

דוד אמסלם: מראש?

<דרור גנון: כן.

<דרור גנון: אבל אתה צודק, יהיו כאלה שיגיעו וירצו לנסוע.

<דרור גנון: וכל שנה אנחנו מסתדרים פה ושם, ומארגנים אוטובוסים נוספים ומסיעים כמה שניתן.

<דרור גנון: השנה גם אין לנו מספיק בשביל להסיע את אלה שייקנו את הכרטיסים מראש.

<דרור גנון: עכשיו, הבעיה השנייה זה שיהיו גם מהומות במוקדי היציאה, והם לא ייתנו לאוטובוסים – את המגזר החרדי אתה מכיר טוב, אתה לא נותן לו לעלות, הוא חוסם לך את האוטובוס, ישר הם עוצרים את האוטובוס.

<דרור גנון: ואז זה ימנע מאלה שכן קנו כרטיסים להגיע.

<דרור גנון: פה אנחנו בשיתוף פעולה עם המשטרה, שינסו לעזור לנו במוקדי היציאה, כמה שניתן.

דוד אמסלם: עוד מעט נשאל את המשטרה איך היא מתארגנת, גם בנושא הזה של נקודות היציאה, גם בהר עצמו.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש.

דוד אמסלם: אתה רוצה?

דוד אמסלם: רק נשמע את שלמה.

מנחם אליעזר מוזס: אה, שלמה זה בסדר, זה אותו - - -

<דרור גנון: שלמה לטובת העניין בסיפור הזה משמש כיועץ שלנו לאירוע ובכלל.

דוד אמסלם: בירושלים או בכל הארץ?

<דרור גנון: בכל הארץ חוץ מירושלים.

דוד אמסלם: לקחת יועץ טוב.

דוד אמסלם: בבקשה, ר' שלמה, להיסטריה שהוא הכניס אותנו, יש לך להוסיף עוד טיפה.

<דרור גנון: לא היסטריה, חס וחלילה.

דוד אמסלם: אני מבין שיש לו חוסר ב-600 אוטובוסים, אני עושה כפולות של 50 איש לאוטובוס, הוא אמר לי שזה מה שעולים, אז כבר הגענו לאיזה 30,000–40,000 איש שאין להם סידור.

<שלמה רוזנשטיין: דודי, כל אוטובוס עושה 2 או 3 נסיעות.

<שלמה רוזנשטיין: זה לא 600 כפול 50, זה 600 כפול 3 כפול 50, שזה חוסר מענה ל-70,000 איש.

<שלמה רוזנשטיין: זה דרמטי.

<שלמה רוזנשטיין: דרך אגב, ביחס למספרים, בשנה האחרונה הגענו למספר שיא, שנסעו באמצעות התחבורה הציבורית 220,000 איש.

<שלמה רוזנשטיין: זה אומר שבעצם ביצענו 440,000 נסיעות נוסע בטווח של 30 שעות, שזה מבצע - - -

<דרור גנון: מטורף.

<שלמה רוזנשטיין: זאת אומרת, לא מוכר מבצע תחבורתי בסדר גודל כזה ללא כלי להסעת המונים למעשה, כולו מתבצע באוטובוסים.

<שלמה רוזנשטיין: להוסיף שמן על המדורה על הסיטואציה עכשיו, אז אני לא רוצה את כל היכולת הפונולוגית שלי לתרום לסיפור הזה, אבל ברור שאנחנו בבעיה קשה בסיפור הזה, ואנחנו לא יודעים לתת לזה מענה.

<שלמה רוזנשטיין: וכרגע אנחנו בעיקר בונים על זה שאו באמת יהיה איזשהו שינוי בנושא של יום הלימודים, או שייפנו לאוטובוסים הפרטיים, כאשר שוב, דרור לא הספיק להזכיר את - - - של החניונים של האוטובוסים הפרטיים, שמשרד התחבורה מממן להם שאטלים חינם.

<שלמה רוזנשטיין: שזה גם בסבסוד משרד התחבורה, אלה שמגיעים באוטובוסים לאותם שני חניונים שנקראים עין הוזים ופרוד.

<דרור גנון: גם המכוניות הפרטיות שמגיעות לחניונים הרחוקים יותר: צבעון, חצור, כרמיאל ואחרים – גם משם אנחנו מסיעים ללא תשלום - - -

<שלמה רוזנשטיין: לא, קווי שירות.

<דרור גנון: אבל גם שם אנחנו מעמידים כמויות אדירות של אוטובוסים שעולים למעלה.

<שלמה רוזנשטיין: רק עוד נקודה אחת, שאני חושב שהמגרש פה הוא הכי נכון לנקודה הזאת, שמדי שנה אנחנו חוזרים אליה.

<שלמה רוזנשטיין: בסופו של דבר המצוקה הגדולה באזור מירון היא מצוקה תשתיתית.

<שלמה רוזנשטיין: היום סביבות מירון הוא אתר תיירות דתי, כמדומני השני - - -

דוד אמסלם: דקה, שלמה.

דוד אמסלם: כרגע דיברנו רק על הנושא של ההסעות.

דוד אמסלם: עזוב תשתיות – אוטובוסים.

<שלמה רוזנשטיין: לא, אני מדבר על הסעות, אני מדבר על אוטובוסים.

דוד אמסלם: אני עדיין בנקודת המוצא בערים, באיסוף.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אנחנו מדברים כרגע על בעיה מסוימת, שעוד מעט תשאל את המשטרה איך היא רוצה להתארגן.

דוד אמסלם: חסר לי מישהו מנהל אירוע, לא רק ברמה שמתכלל את כל האירוע הזה מבחינת מדינת ישראל, גם ברמות של היציאה.

דוד אמסלם: הרי איך שאתם אומרים, אם בגשר בר-אילן – אני עוד לא יודע איך יושבים האנשים ואיפה הם עומדים, אין לי מושג.

דוד אמסלם: הרי מבחינתי תחנת יציאה כזו בעייתית.

דוד אמסלם: זה כביש ראשי, מדרכה של שניים וחצי מטר, תעמיס עליה 5,000 איש, לא יודע איפה הם יעמדו.

דוד אמסלם: אולי יסגרו את הכביש, ואז יהיה פקק בכלל - - - בוא נעזוב את זה שנייה.

דוד אמסלם: אבל זה ברור לך לחלוטין שאם יבואו לשם אלפי אנשים, ואין להם פתרון, אז תהיה מהומה קשה גם לאלה שרוצים לנסוע בכלל.

<שלמה רוזנשטיין: חד-משמעית.

דוד אמסלם: ולכן כאן אני חושב שצריך לתת את הדעת מה עושים.

דוד אמסלם: יכול להיות שצריך לווסת את האנשים לפני האוטובוסים, אני לא יודע, לפני הנקודה של העלייה, בגלל שאני מניח שחלק מהאנשים אולי לא ייתנו לאוטובוסים גם לנסוע.

דוד אמסלם: יגידו: אדוני, אם אני לא נוסע - - -

<קריאה: נכון.

דוד אמסלם: שזה לא מדובר בבן אדם, מדובר בכמה מאות.

דוד אמסלם: אז יכול להיות שאף אחד לא ייסע, ואתה יודע לאן הדברים האלה יכולים להוביל.

<דרור גנון: נכון.

<דרור גנון: זה מה שהתרענו.

<שלמה רוזנשטיין: זה בדיוק תסריט האימה.

<שלמה רוזנשטיין: ולכן גם פנינו במכתבים של משרד התחבורה, גם למשטרה וגם לכל הגורמים שיודעים לתת את המענה בנושא הזה, התרענו מאותו רגע שנודע לנו על הזזת חופשת התלמידים והמחסור שיש לנו, כל התסריט הזה שאתה מציג עכשיו הוא התסריט שאנחנו מכירים כשיש מחסור באוטובוסים במוקדי יציאה המוניים של המגזר החרדי.

<שלמה רוזנשטיין: זה לא רק זה, יש פה פוטנציאל לפיצוץ לא קטן במוקדי היציאה.

דוד אמסלם: אז קודם כול, אני מבקש, אני כבר עכשיו נוגע בסיכום עצמו, אני רואה את זה כנקודה קריטית בנושא הזה.

דוד אמסלם: אני מבין שגם המשטרה לא יצרה את הבעיה.

דוד אמסלם: תבינו, לא הכול זה משטרה.

<דרור גנון: לא, המשטרה לא יצרה את זה.

דוד אמסלם: לא, זה שכתבנו מכתב למשטרה זה לא עושה את העסק הזה כאילו ישר המשטרה תביא מסוקים או אוטובוסים או שתתחיל לפזר את האנשים בגז מדמיע.

דוד אמסלם: הרי זה ברור שזה לא ככה.

<שלמה רוזנשטיין: לא, ביקשנו סיוע.

דוד אמסלם: אז לכן אתם צריכים לשבת.

דוד אמסלם: ולכן יש לי בעיה של כתובת.

דוד אמסלם: משרד הדתות – אני רואה אותו כ-pivot של כל העניין, כולל תחבורה, כולל הכול.

דוד אמסלם: הוא צריך לסנכרן את כל האירוע הזה מבחינתו, בגלל שכהגדרה זה אירוע יותר דתי.

דוד אמסלם: גם אני מניח שזה חלק מהתפקיד של משרד הדתות, אני מניח שהוא לא ירצה גם להתנער מזה.

דוד אמסלם: אז זו גולת הכותרת שלו, אחרת מה הוא יעשה?

דוד אמסלם: אז לכן אני חושב שהם צריכים לסגור את כל הפינות, גם עם משרד התחבורה, גם עם היועץ לנושא תחבורה, גם לעבור נקודה נקודה בארץ, גם לראות מה חוות הדעת של המשטרה.

דוד אמסלם: תשמע אותם, לספר להם גם מה הבעיה.

דוד אמסלם: זה לא אירוע משטרתי.

דוד אמסלם: חבר'ה, זה אירוע שהמשטרה צריכה לסייע בו, אבל בוודאי לא מגלגלים אליהם, כותבים אליהם מכתב ומהרגע הזה זה כבר הפך להיות בעיית משטרה.

דוד אמסלם: אנחנו לא בעסק, חבר'ה, משטרה – טפלו.

דוד אמסלם: יש פה הרבה מחשבה, כולל בבעיות מהסוג הזה.

דוד אמסלם: גם אם אין אוטובוסים בסוף אז צריכים לחשוב גם, כפי שאמרתי, איפה אנשים מתרכזים.

דוד אמסלם: גם מתחילות לעלות כבר שאלות אחרות: איך אתה מנתב את האנשים ככה שאתה מצמצם את הלחצים על נקודות היציאה, כי אתה יודע איך זה עובד, אנחנו יודעים פחות או יותר, ראינו פעם מה קורה כשפתאום באיזשהו מקום אחד באים כה אלפי איש.

דוד אמסלם: איך זה מתבצע, מה קורה שם, מה הדינמיקה שקורית.

דוד אמסלם: ולפעמים הדינמיקה הזאת מהר מאוד מאבדת שליטה, וכמה שוטרים שלא תשים שם זה לא יפתור את העניין.

דוד אמסלם: להיפך, אולי יחריף אותו לפעמים, מפני שהשוטרים ירצו לעשות סדר, והחבר'ה שמה מגיעים באלפים, כמו שאתה אומר, ואם 70,000 איש – אני רק חושב על המקום.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, בכל מקום, אפילו יש 5,000, נגיד שיש 12 מקומות יציאה או 14, ויש לך 3,000–4,000 שעומדים בחוץ ואין להם כרטיס, אז אתה יודע מה יקרה שם.

דוד אמסלם: אז לכן, קודם כול בנקודה הזאת, לדעתי אתם צריכים לשבת, גם כל המערכת שמנהלת את זה, שאני רואה את זה כמשרד הדתות, תגיד למנכ"ל שלך שאני רואה את זה שם, כדי לקיים ישיבה אתכם ביחד, למרות שהם לא כל כך בקיאים בנושא תחבורה אבל זו אחריות על שלהם, כדי להבין אתכם ביחד איך מצמצמים את הנזק הקיים כרגע, מעבר לזה שצריך לעשות מאמץ להביא עוד אוטובוסים, ואני מניח שזה אתם עושים בלי קשר למה שאני אומר.

<קריאה: - - - מאוד מאוד.

דוד אמסלם: אבל בלי קשר לזה אתם צריכים לחשוב מה עושים.

דוד אמסלם: יכול להיות שיהיה כדאי – טוב, אני לא נכנס, תשקלו את כל האופציות.

מנחם אליעזר מוזס: להביא אוטובוסים מירדן הצעתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא פוסל שום אופציה בשום נושא.

דוד אמסלם: אני לא מבין בתחבורה, אני לא נכנס כרגע בקטע הזה.

דוד אמסלם: אני באמת לא יודע, אבל אני רק יודע שכשאתה מוציא אוטובוס מבאר-שבע לשם, אז לוקח לו איזה 5-4 שעות להגיע, אבל אם אתה אומר לאנשים: אני אוסף אתכם רק מאיזו נקודה של חצי שעה הסעה, אז יש לך יותר אוטובוסים שיכולים לעשות נגלות, אבל אתם תחליטו על הנושא הזה, האם שייך להפעיל את רכבת ישראל בנושא הזה?

דוד אמסלם: לא יודע.

דוד אמסלם: יש למשרד התחבורה מערך כלים כדי להסיע אנשים, ולא רק באמצעות אוטובוסים.

<דרור גנון: זהו, שמערך הרכבות לא מגיע.

<דרור גנון: שנה הבאה, כשתחנת כרמיאל תיפתח, אז זה יהיה מוקד טוב לרכבת, כי השנה זה עוד לא רלוונטי.

<דרור גנון: אבל רק הערה קטנה למה שאמרת, ואמרתי קודם, ושוב אני חוזר: אני יודע שהאחריות של הוועדה היא לא משרד החינוך ולא חינוך, אבל כתוצאה מההחלטה יהיו עומסים הרבה יותר כבדים.

<דרור גנון: זאת אומרת שמי שנסע שנה שעברה, נגיד מירושלים, שלוש שעות וחצי למירון, השנה זה יגיע גם לארבע וארבע וחצי שעות.

<דרור גנון: זה יקטין לנו את הסבבים של האוטובוס, זה יגרום לאנשים להיות עצבניים הרבה יותר, זה יגרום לנהגים להיכנס לחריגה, לתקנה 168 ברמה הבטיחותית.

<דרור גנון: זה יוצר הרבה צרות.

<דרור גנון: חברים, ההחלטה מייצרת בעיה בטיחותית, בעיות של הסעה, בעיות של סדר ציבורי, חוסר שוויוניות וזמינות של אנשים להגיע לאתר.

<דרור גנון: מייצר הרבה צרות.

דוד אמסלם: דרור, אנחנו מבינים את המשמעות של ההחלטה ברמה התחבורתית.

<דרור גנון: אני רוצה לציין את הבעיות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מבין שה"פיק" של האירוע הוא בלילה, ב-24:00 בלילה, 01:00 בלילה.

<דרור גנון: כל יום ראשון.

<דרור גנון: ה"פיק" של האירוע הוא ביום ראשון בערב.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אני מבין שה"פיק" של האירוע הוא במוצאי שבת, מתמשך לגבי כל הלילה עד תפילת השחרית.

דוד אמסלם: זה בהגעה.

דוד אמסלם: יש שני "פיקים" הרי, יש בהגעה - - -

<דרור גנון: יש הגעה גם ביום ראשון.

<דרור גנון: יש הגעה עד הצהריים ביום ראשון.

דוד אמסלם: יש הגעה גם במהלך השבוע הרגיל, בלי קשר לל"ג בעומר.

דוד אמסלם: אני רק מזהה כרגע מבחינתי את ה"פיקים" שאתה מדבר עליהם, שהם נכונים.

דוד אמסלם: אני מבין שבלילה לקראת חצות זה ה"פיק" המרכזי, בגלל שרוב האנשים שמגיעים, או חלק גדול, רוצים להשתתף גם בהדלקה עצמה.

<עמית קצין: יש הדלקות לאורך כל היום.

<דרור גנון: לא, זה לא ה"פיק".

<דרור גנון: ה"פיק" הגדול הוא - - -

<שלמה רוזנשטיין: יש 14 הדלקות.

<קריאה: 18.

<שלמה רוזנשטיין: 18.

דוד אמסלם: כן, אבל בטח לא ביום, לא בבוקר.

<קריאה: גם ביום.

דוד אמסלם: אני מניח שהגדולים זה בלילה.

<קריאה: לא, יש גם ביום ראשון בערב.

<קריאה: "תולדות" זה של יום ראשון בערב, זה מכה של הדלקה.

<דרור גנון: דודי, בוא אסכם לך את זה.

<דרור גנון: יש את ההגעה המסיבית במוצאי שבת, וכל הלילה בין שבת לראשון.

דוד אמסלם: יפה, כל הלילה.

<דרור גנון: יום ראשון לקראת הצהריים יש הגעה.

<דרור גנון: ואז ה"פיק" האמיתי והפיזור האמיתי הוא ביום ראשון משעה 19:00–20:00 עד שעה 01:00 בלילה של יום ראשון, ששם אנחנו מפזרים כמות אדירה של אנשים.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, יש שני "פיקים", יש בעצם שני אירועים כאן, בוא נגיד שני גלים.

דוד אמסלם: יש את הגל של ההגעה ויש את הפיזור.

דוד אמסלם: הבנתי ממך שהפיזור הוא קצת יותר מורכב.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שבפיזור מההר אתה צריך לפזר - -

<דרור גנון: במכה אחת.

דוד אמסלם: - - במכה אחת גם את האנשים שבאים בכלי הרכב הפרטיים.

<דרור גנון: נכון.

דוד אמסלם: בסדר, זה הבנו.

דוד אמסלם: עכשיו, אני כרגע מדבר על הגל של ההגעה.

דוד אמסלם: בהגעה בסוף יש לוחות זמנים.

דוד אמסלם: אם בן אדם מתכוון להגיע ב-24:00 בלילה להדלקה, אני לא יכול להביא אותו בסוף ביום ראשון אחרי צהריים ולהגיד לו: שמע, עכשיו הגענו.

דוד אמסלם: בפיזור זה פחות קריטי – אז הוא אחר הביתה שלוש שעות.

דוד אמסלם: אז הוא פחות לחוץ.

<דרור גנון: אני לא מסכים.

<דרור גנון: הפיזור - - -

<קריאה: הפיזור זה העקב אכילס.

<קריאה: אנשים כבר עייפים, יורדים, רוצים מהר הביתה.

<דרור גנון: הפיזור זה הבעיה הכי גדולה.

<דרור גנון: מה קורה, דודי?

<דרור גנון: אנשים נשארים בהר כל הלילה, הם מטיילים מטיילים, ואז הם מחליטים שהם רוצים ללכת והם רוצים ללכת באותו רגע.

<דרור גנון: אתה פשוט לא מבין.

<דרור גנון: עכשיו, מה קורה?

<דרור גנון: הם פורצים לנו את הגדרות.

<דרור גנון: ואז אנחנו מפעילים פרשים, ואז נהיה בלגן אחד גדול.

דוד אמסלם: חכה חכה, עוד אל תפעיל את האמצעים הכבדים.

דוד אמסלם: חכה, עוד מעט נשאל את המשטרה לגבי הפרשים.

<דרור גנון: אני לא מפעיל כלום, אני מספר מה קורה.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה ב-2014.

דוד אמסלם: יכול להיות שנסיע את האנשים עם הפרשים ונגמור את העניין.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר לגבי הנושא של ההסעות.

דוד אמסלם: באמת, לאה, צריך לדבר גם עם מנכ"ל משרד הדתות, שייכנס באמת לישיבה דחופה גם עם משרד התחבורה בוודאי, עם משטרת ישראל, אני חושב שאלה הגורמים המרכזיים, כדי לבדוק בעיקר בנקודות היציאה כרגע, אני מדבר כרגע מבחינת נקודות האיסוף, וגם איך מפזרים את האנשים, כפוף לזה שיש חוסר וכך שיהיו לחצים על הקופות, מה שנקרא 70,000 איש, אני מניח שהם יהיו ואין להם כרטיסים.

דוד אמסלם: חלק קטן מהם יגיע, אבל רובם יישארו בנקודות האיסוף מתוסכלים.

דוד אמסלם: אני מניח כך.

דוד אמסלם: אבל אתם תצטרכו לתת מחשבה, כפוף כרגע לאילוץ הזה, איך האירוע הזה מתגלגל, בגלל שאמרתי: צריך לחשוב בדיוק לכל נושא ונושא, איך מפרקים אותו ואיך מצמצמים את הנזק בהיבט הזה של ההסעות.

דוד אמסלם: שלמה, אתה רוצה להגיד עוד משהו לגבי הנושא הזה של ההסעות?

דוד אמסלם: כרגע אני בקטע רק של ההגעה.

<שלמה רוזנשטיין: בכוונה, כי מבחינתנו זה גם ההגעה, הסיפור של תשתיות תומכות תח"צ באזור של ההר הוא דרמטי.

<שלמה רוזנשטיין: ואני חושב שהאתגר של המדינה זה לראות איך באזור ההר, מבחינת תשתיות תח"צ - - -

דוד אמסלם: עכשיו אגיע לזה.

דוד אמסלם: תתאר לנו.

דוד אמסלם: רציתי להיכנס לזה עכשיו.

דוד אמסלם: זאת אומרת, יש לנו את הסיפור עד שמגיעים.

דוד אמסלם: אז אמרנו שאנחנו צריכים כמה אלפי אוטובוסים – זה אלפים?

<דרור גנון: כן.

דוד אמסלם: כן, חסר לנו כ-600 אוטובוסים נכון לעכשיו, והגענו להר.

דוד אמסלם: עכשיו, ההר זה מקום קטן יחסית, מגיעים מכל מיני מקומות בסוף לאותה נקודה.

דוד אמסלם: איך לוגיסטית זה קורה?

דוד אמסלם: זאת אומרת, האוטובוס מגיע, מה עושה?

<שלמה רוזנשטיין: קורה ניסי ניסים מה שנקרא.

דוד אמסלם: אחרי שאמרנו תהילים?

<דרור גנון: יש מספר חניונים שפרוסים על ההר.

<דרור גנון: הם לא חניונים גדולים, אבל הם אמורים להחזיק את המחסניות של האוטובוסים.

<דרור גנון: וחלק מהאוטובוסים חוזר לקחת נגלות נוספות.

<דרור גנון: כמו שאמרת קודם, הבעיה האמיתית היא ב"פיק" שדיברת עליו.

דוד אמסלם: דרור, אני לא שם.

דוד אמסלם: דרור, רק שנייה, אני רוצה להבין, לא הייתי שם.

דוד אמסלם: אני מבין שיש חניון פריקה, אנשים יורדים ועולים לשאטלים מהנקודה להר?

דוד אמסלם: זה מה שקורה?

דוד אמסלם: או שאותו אוטובוס שמביא אותם, עולה להר, פורק יורד?

<שלמה רוזנשטיין: זה תלוי.

<שלמה רוזנשטיין: יש שלושה סוגי נסיעות.

<שלמה רוזנשטיין: נסיעה של קו שירות תחבורה ציבורית, שהגיע מרחבי הארץ, פורק בשער המושב.

דוד אמסלם: תחבורה ציבורית?

<שלמה רוזנשטיין: תחבורה ציבורית.

<שלמה רוזנשטיין: מבצע איזשהו מעגל, נכנס לתוך איזשהו שטח שהותר כטרמינל לצורך העניין.

<שלמה רוזנשטיין: הוא שטח קטן מדי, לא מוסדר, כל שנה מסדירים אותו, משקיעים מיליוני שקלים כל שנה כדי להסדיר אותו ומפרקים אותו, כי זה לא שטח שהופקע, כמו שהיה צריך לקרות כבר בשנת ה-69 למדינת ישראל לטובת חניון, אלא משטחים שם איזשהו שטח חקלאים, חונים את האוטובוסים, שמים "מיניגארדים", שמים גדרות, שמים שילוטים, שמים את כל הדבר הזה משנה לשנה כל פעם מחדש.

<שלמה רוזנשטיין: האוטובוסים נכנסים, שמה הם ממתינים לנוסעים.

<שלמה רוזנשטיין: כשהנוסעים יורדים מההר לא קולטים אותם על גדר המושב כמו שפרקו אותם, אלא קולטים אותם באותו טרמינל, כאשר הם חוצים את כביש 866 באמצעות מנהרה שהוקמה, וגשר עילי שמוקם גם כן, שאלה שתי החציות שבשנים האחרונות נוצרו, ומגיעים לאותו טרמינל.

<שלמה רוזנשטיין: יש מחסניות רזרבה של אוטובוסים שנמצאות בעוד שטח מסוים שנמצא על ציר 89.

<שלמה רוזנשטיין: זו התחבורה הציבורית.

<שלמה רוזנשטיין: התחבורה של האוטובוסים הפרטיים, שאינם תחבורה ציבורית - - -

דוד אמסלם: אני מבין שזה רוב האוטובוסים.

<שלמה רוזנשטיין: זה מחצית.

<שלמה רוזנשטיין: מחצית מהשירות מתבצע בקווי השירות, כ-110,000 נוסעים.

<שלמה רוזנשטיין: 110,000 נוסעים נוספים נוסעים בשני אמצעים.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: כשאתה מדבר אתי על קווי שירות אתה מתכוון שנניח אני עכשיו רוצה לנסוע מירושלים, אני בא ל"אגד", עולה, ישר למירון יש אוטובוס?

<שלמה רוזנשטיין: כן, כן.

דוד אמסלם: באותו יום ספיישל?

<שלמה רוזנשטיין: בהזמנת מקומות מראש.

<שלמה רוזנשטיין: כמו קווי אילת, אתה צריך להזמין כרטיס ואתה מגיע.

דוד אמסלם: הבנתי.

<שלמה רוזנשטיין: אם הזמנת, שווה לכל אזרח, כל אזרח במדינה, מכל אחד מ-30 היעדים שאנחנו מפעילים קווי שירות, יכול להזמין כרטיס ולנסוע.

<שלמה רוזנשטיין: כל אחד.

<שלמה רוזנשטיין: יש אוטובוסים שמגיעים באופן פרטי, שזה או חברת "הופמן" - - -

דוד אמסלם: דיברנו על זה.

<שלמה רוזנשטיין: הם מגיעים לעין הוזים ופרוד.

<שלמה רוזנשטיין: מעין הוזים ופרוד אנחנו מביאים אותם בשאטלים חינם.

דוד אמסלם: הם פורקים שם?

<שלמה רוזנשטיין: פורקים שם.

דוד אמסלם: ואתם לוקחים את האנשים להר בשאטלים?

<שלמה רוזנשטיין: כן.

<שלמה רוזנשטיין: אותו דבר, על גדר המושב אנחנו פורקים אותם, וקולטים אותם גם על גדר המושב בשני השאטלים האלה.

<שלמה רוזנשטיין: המעגל השלישי הוא אלה שהגיעו בכלי רכב פרטיים.

<שלמה רוזנשטיין: הם חונים בחצור, צבעון, כרמיאל.

<שלמה רוזנשטיין: גם אותם אנחנו מביאים באמצעות קווים שלנו, אבל לא חינם, אלא קווי שירות – 8 שקלים או 10 שקלים, תלוי מה המרחק של אותו חניון.

<שלמה רוזנשטיין: גם אנחנו מביאים אותם להר, פורקים אותם על גדר המושב, וקולטים אותם משני טרמינלים נוספים.

<שלמה רוזנשטיין: עכשיו, מדי שנה, הסיפור הזה שנקרא להשיג עוד חתיכת אדמה בשביל טרמינל כזה או אחר זה האתגר הגדול.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הבעיה כרגע, אני מבין שזה בטרמינלים בתחתית ההר.

<שלמה רוזנשטיין: תאי שטח.

<שלמה רוזנשטיין: כן.

דוד אמסלם: אני מבין שיש דרך גישה אחת להר.

<שלמה רוזנשטיין: כן.

דוד אמסלם: עכשיו, האוטובוסים עולים-יורדים.

<קריאה: לא, האוטובוסים לא עולים - - -

<שלמה רוזנשטיין: לא להר.

דוד אמסלם: אבל איך הם מעלים את האנשים – בשאטלים?

<קריאה: ברגל.

דוד אמסלם: אה, ברגל?

<שלמה רוזנשטיין: לא, השאטלים בתחתית ההר.

<שלמה רוזנשטיין: העלייה בהר עצמו היא רגלית.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: עכשיו, אתה אומר: בעצם החניונים מסביב לא מספיקים כרגע לכל ההתארגנות הזאת.

<שלמה רוזנשטיין: לא מספיקים למחצית מהכמות שעולה לשם.

<שלמה רוזנשטיין: וכל שנה מחדש לוקחים, מגיעים למשאים ומתנים, חקלאים שמאפשרים בדרך כזו או אחרת, בלי לפרט הרבה - - -

דוד אמסלם: מי עושה איתם את המשאים ומתנים?

דוד אמסלם: אתה?

<שלמה רוזנשטיין: לא, המקומות הקדושים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כל שנה הם אומרים לך: שמע, ארגנו עוד איזה כמה דונם?

<שלמה רוזנשטיין: יש איקס תשתית, כן.

דוד אמסלם: והם מארגנים את התשתית?

<שלמה רוזנשטיין: כן.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: עכשיו, אתה אומר שהתשתית לא מספיקה ל-50%?

<שלמה רוזנשטיין: נכון.

דוד אמסלם: אז מה קורה?

<שלמה רוזנשטיין: מה שקורה זה גם שם בהר זה דחס ולחץ, ושיטות שיצרנו עם השנים במחסנית שמזינה מחסנית שמזינה רציפים, כדי שבסופו של דבר המתפלל שעלה להר ויצא לפני 10 או 12 שעות מהבית שלו, הוא מותש, הוא שפוך, הוא הרוג, הוא מחוסל, הוא צריך כיסא לשבת עליו.

דוד אמסלם: אתה אומר:

דוד אמסלם: הוא צריך להתפלל טוב רק שהוא הגיע חי למקום הזה ככה.

<שלמה רוזנשטיין: בדיוק.

<שלמה רוזנשטיין: הפסיכולוגיה של האנשים שירדו מלמעלה, זה בן אדם שהגיע כבר לאפיסת כוחות.

<שלמה רוזנשטיין: יש לו ילדים, הוא התפלל, עמד על הרגליים, אכל, הכנסת אורחים, קוגל, טשולנט, הכול טוב, שתה "ח"י רוטל".

<שלמה רוזנשטיין: עכשיו הוא מחוסל, הוא יורד למטה, אנחנו צריכים לתת לו כיסא לשבת.

דוד אמסלם: אחרי זה אשאל אותך מה זה "ח"י רוטל" אבל - - -

<שלמה רוזנשטיין: הוא צריך כיסא לשבת, הוא צריך אוטובוס.

<שלמה רוזנשטיין: ולכן אנחנו רוצים לייצר מצב שבו האוטובוס ממתין לנוסע ולא הנוסע ממתין לאוטובוס.

<שלמה רוזנשטיין: אז יצרנו איזושהי שיטה, בעקבות אותה מצוקה תשתיתית שיש במקום, איך מזינים את הרציפים.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אני מבין שכל שנה האירוע הזה מפתיע אותנו, אנחנו לא יודעים.

<שלמה רוזנשטיין: לא יודעים.

דוד אמסלם: ופתאום שבוע לפני ל"ג בעומר, פתאום אנחנו נזכרים שיש ל"ג בעומר.

מנחם אליעזר מוזס: לא אצלי.

<שלמה רוזנשטיין: אנחנו עשרה חודשים עובדים על האירוע.

דוד אמסלם: אז למה צריכה להיות בעיה בנושא הזה של הטרמינלים?

<שלמה רוזנשטיין: צריך לייצר תב"ע בכל האזור הזה.

<שלמה רוזנשטיין: לעניות דעתי, אני לא מבין לגמרי בתחום הזה, לכל חקלאי שיש לו שטח שהוא זורע או לא זורע מתחת ההר, זה לא משנה – יש לך פה 2 דונם?

<שלמה רוזנשטיין: קח 40 דונם בהר ממול, את ה-2 דונם האלה, אנחנו צריכים אותם, מה לעשות.

<שלמה רוזנשטיין: מה שהיה לפני 69 שנה, כשקיבלת מקק"ל, מרשות מקרקעי ישראל את הקרקע הזאת, בשביל לשתול שמה תפוזים, קלמנטינות או שזיפים, עכשיו קח במקום ה-2 דונם האלה 19 דונם ממול, תן לנו את המקום הזה.

דוד אמסלם: הבנתי, שלמה, הבנתי.

מנחם אליעזר מוזס: תיתן לו מגרש על שפת הכינרת שיבנה מלון.

דוד אמסלם: הבנתי, הבנתי, הבנתי את זה.

דוד אמסלם: עכשיו, שלמה, רק אני רוצה לשאול אותך עוד שאלה אחת נוספת:

דוד אמסלם: כל שנה הרי אני מניח שיש איזשהו גידול במבקרים בגלל שיש גידול באוכלוסייה, האם התשתיות האלה הן תשתיות שכבר בשנים האחרונות הן די קבועות, או שהן הולכות וגדלות?

<שלמה רוזנשטיין: הן די קבועות.

<שלמה רוזנשטיין: השנה ניסינו לייצר איזשהו טרמינל נוסף, איזשהו מקום נוסף שבו נקלוט את הנוסעים, שלא השתמשנו בו לטובת תחבורה ציבורית, השתמשו בו רק לטובת אוטובוסים פרטיים, וזה היה נותן לנו הרבה אור, אבל כרגע יש שמה איזושהי תקלה שאנחנו מקווים שנפתור אותה.

<שלמה רוזנשטיין: למעט אותו שטח נוסף, שאותר השנה על ידי המקומות הקדושים, ששוב כרגע הוא לא קיים, אז אין לנו שטחים חדשים וזה מקשה מאוד על הפעילות.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: טוב, בוא נעבור שנייה לגבי הנושא של שאר התשתיות שמעניינות אותי, מבחינת מים, שירותים וכו'.

דוד אמסלם: תראה, בתחבורה אני שומע שיש בעיה מאוד קשה, לא רק בנושא של האוטובוסים.

דוד אמסלם: יש אוטובוסים, הם תמיד מעדיפים להסיע את האנשים לחופשות באופן טבעי.

דוד אמסלם: אני חושב שהמשק צריך להתארגן גם ל"פיקים" שהוא עובד, אני מניח שחוץ מל"ג בעומר יש עוד כמה - - - במדינה.

דוד אמסלם: בוא נשים שנייה את זה בצד.

דוד אמסלם: ולגבי הנקודה הזאת, כבר בסיכום גם אני מבקש מה לעשות, איזה דיון.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של התשתיות, מבחינת החניונים, זה דבר שלא קשור, זה דבר שחוזר על עצמו כל שנה בשנה.

דוד אמסלם: אני מניח שצריך לתת על זה את הדעת משני היבטים.

דוד אמסלם: אתה יודע, שמה דרך אגב אני רואה את הסיפור.

דוד אמסלם: הבטיחות בסופו של דבר זה לא רק הסיפור של הכבישים והפקקים, זה פחות מטריד אותי.

דוד אמסלם: כשמתרכזים הרבה אנשים במקום מסוים ואין תשתית לרכז אותם שמה, בדרך כלל יש סכנה, או עתידה להיות סכנה מאוד גדולה גם לבטיחות האמיתית שלהם.

דוד אמסלם: מה עוד שהם מגיעים לשם, כפי שתיאר שלמה, מאוד עייפים וגם קצת עצבניים.

דוד אמסלם: אבל למה אתם לא עושים אישור תוכנית לגבי הנושא של החניונים?

דוד אמסלם: אני מספר לכם, גם שנה הבאה יהיה אותו דבר.

דוד אמסלם: עכשיו, יש פעמיים: פעם אחת אתם זורקים כסף טוב אחרי כסף רע.

דוד אמסלם: אם זה גם שנה הבאה יהיה, אז אין טעם לשים דברים ולפרק אותם אחרי עשר דקות.

מנחם אליעזר מוזס: - - -

דוד אמסלם: צריך לעשות אולי חשיבה איך אתם מטפלים בנושא הזה באופן קבוע, הרי זה יחזור על עצמו גם שנה הבאה.

דוד אמסלם: דרך אגב, וגם עוד שנתיים.

<עמית קצין: אז אמרתי בתחילת הדברים שלי קודם שהיה שיח, הוא לא היה רלוונטי כבר להילולה הנוכחית.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שהתעוררתם מאוחר.

<עמית קצין: לא.

<עמית קצין: אל"ף, מבחינת לוחות הזמנים, זה לא משהו שחונה אצלנו.

<עמית קצין: עוד פעם, כל הנושא של הפקעות, של קרקעות, זה לא משהו ששייך - - -

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: אני רגיל לשמוע את זה, בסדר.

דוד אמסלם: בגלל זה רציתי לשמוע את המנכ"ל שלך יושב פה.

מנחם אליעזר מוזס: דיברנו בשנה שעברה על זה גם.

<קריאה: הם דרשו פה שנה שעברה את זה.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: יבקשו את זה גם שנה הבאה.

<קריאה: לא, שנה שעברה הם דרשו לשנה הזאת.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: שנה הבאה הם גם יבקשו.

<קריאה: אבל משרד התחבורה לא נתן להם.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: שנה הבאה יהיה השיח הזה אותו דבר.

דוד אמסלם: אם אהיה פה, אתה תראה אותו שיח.

דוד אמסלם: אותו דבר.

דוד אמסלם: בגלל שמפתיע אותם כל פעם מחדש ל"ג בעומר, שבוע לפני הם רוצים לייצר תב"ע בשבוע.

דוד אמסלם: וזה לא עובד.

דוד אמסלם: אז לכן חשבתי שהמנכ"ל צריך להיות כאן, לא שאני מזלזל בך חס ושלום, אבל בסופו של דבר השר צריך להיות כאן והמנכ"ל למגה מאירוע מהסוג הזה, שחונה אצלכם במשרד.

מנחם אליעזר מוזס: אתה היועץ המשפטי?

<קריאה: הוא מיני מנכ"ל שמה.

דוד אמסלם: טוב, אז הבנו שיש בעיה – לגבי נושא המים והשירותים.

<עמית קצין: רק אעיר עוד הערה: גם אפילו התאורה - - -

דוד אמסלם: יש לכם פריסת תאורה?

<עמית קצין: הגדלנו את עמודי התאורה בהתאם לדרישות המשטרה.

דוד אמסלם: זו תאורה זמנית?

<עמית קצין: תאורה זמנית.

<עמית קצין: בחניונים עצמם תאורה זמנית.

<עמית קצין: אבל יש למשל תאורה שבדרך כלל הייתה זמנית והפכה להיות תאורת קבע, זו תאורה מצבעון עד כביש 89, עד כמעט למושב שמה, עד לכיכר, לצומת מירון.

<עמית קצין: ושמה יש גם בצד שביל להולכי רגל, שיוכלו ללכת ולא ייפגעו על ידי מכוניות וכו'.

<עמית קצין: אז במסגרת תשתיות הקבע זה דבר שנעשה, כל שנה גם כן הוצאו שם הרבה כספים על התאורה הזמנית, השנה יש שם תאורת קבע.

<עמית קצין: בחניונים עצמם גם כן יש שירותים, עמדות שתייה.

<עמית קצין: גם בחניוני הדרך, במגידו, יש חניון המתנה וכו'.

<עמית קצין: זאת אומרת, נערכים גם שמה, מבחינת לתת את האמצעים - - -

דוד אמסלם: יש לכם מספיק או שאתם נסמכים על אותם שירותים כל שנה - - -

מנחם אליעזר מוזס: - - - לעמוד בתור לקבל איזה שירותים.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: תראה, הסעה, אם הוא לא הגיע – הוא לא הגיע.

דוד אמסלם: שירותים – יכול להיות שתשימו שני תאים ותגידו: הכול בסדר.

<עמית קצין: אני לא יכול להגיד לך כמה שמו שם - - -

מנחם אליעזר מוזס: אני יכול להגיד לך שצריכים לעמוד חצי שעה בתור כדי להיכנס לשירותים.

<עמית קצין: בסדר.

<עמית קצין: מצד שני, גם אי-אפשר לשים בכל – אני מעריך שהכמות ששמים שם - - -

מנחם אליעזר מוזס: הדבר המינימלי שצריכים.

<עמית קצין: אני לא יודע כמה - - -

דוד אמסלם: עמית, לא הבנת.

דוד אמסלם: תראה, לא אמרתי לך: תיתן לו סטייק.

דוד אמסלם: שירותים – בן אדם צריך שירותים.

דוד אמסלם: אז אתה אומר: מצד שני אי-אפשר לשים הרבה שירותים.

דוד אמסלם: אז מה אתה מציע?

<עמית קצין: לא, אני אומר שוב: כדי לא לעמוד בתור, אפילו היום אתה הולך לרשות הטבע והגנים - - -

דוד אמסלם: חצי שעה?

<עמית קצין: אני לא מכיר את המספרים, אז אני לא יודע להתמודד עם הדבר הזה.

דוד אמסלם: הרי אני שואל אותך בגלל שמבחינתי אתה המפיק של האירוע, אין לי כתובת אחרת.

דוד אמסלם: אם השר שלך היה כאן הייתי שואל את דוד אזולאי: תגיד לי, מה אתה אומר.

דוד אמסלם: אני עם השר הייתי נכנס לרמה של שירותים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד לכם שוועדת הפנים הולכת לעשות סיור בהר מירון לדעתי עוד חודש.

דוד אמסלם: לא נסענו בגלל ל"ג בעומר, אבל אכנס גם לסיפור הזה של התשתיות בל"ג בעומר.

<דרור גנון: תבוא בל"ג בעומר גם.

דוד אמסלם: אחלה.

דוד אמסלם: אין לך אוטובוסים, איך נגיע?

דוד אמסלם: נעשה עוד לחץ?

דוד אמסלם: אבל בגדול כאן, אני מבקש מכם שתיכנסו לרזולוציה.

דוד אמסלם: גם אני לא מפיק, אבל קח כל מפיק רגיל, יגיד לך: ל-400,000 איש כמה שירותים צריך.

דוד אמסלם: אם זה ל-400 איש בפיזור – אז אני לא יודע.

דוד אמסלם: הוא יספר לך כמה נקודות מים צריך, אנשים גם צריכים לשתות שמה.

דוד אמסלם: אתה יודע, זה גם חם עכשיו, זה מתחיל בקיץ.

דוד אמסלם: אז בואו תעשו עבודה קצת יותר – אל תהיו חאפרים.

<עמית קצין: - - -

דוד אמסלם: לא, אם הרב מוזס אומר:

דוד אמסלם: חצי שעה בשירותים מחכים ותור של אנשים.

דוד אמסלם: ואני מניח, מי שמחכה חצי שעה, רק אלה שבסוף מחליטים להיכנס לשירותים.

דוד אמסלם: איפה אלה שלא – הוא אומר: מה, אחכה חצי שעה?

דוד אמסלם: הולך בצד.

דוד אמסלם: אני מניח שזה רוב האנשים.

דוד אמסלם: עכשיו, לגבי המים, יש לכם מספיק נקודות מים?

דוד אמסלם: תבדקו את זה גם.

דוד אמסלם: באמת, בסך הכול אתם מביאים לשם אנשים, אנחנו, המדינה מזמינה אותם לשם.

דוד אמסלם: הרי המדינה יכולה להגיד: שמעו, חבר'ה, אנחנו לא מכניסים כמות כזאת של אנשים למקום הזה.

דוד אמסלם: יש לנו 100,000 איש, ככה החלטנו.

דוד אמסלם: אבל once החלטתם כמדינה להביא 400,000 איש – תדאגו להם.

דוד אמסלם: זה לא יכול להיות שזה מתנהל ככה.

דוד אמסלם: אני גם קצת ככה בבטן מרגיש לא טוב עם זה.

דוד אמסלם: אנחנו בכל מקרה לא בשנות ה-60 ולא בשנות ה-70.

דוד אמסלם: אנחנו קצת יותר מתקדמים, אנחנו מדינה שיודעת לארגן אירועים, יודעת לארגן מגה אירועים אפילו.

דוד אמסלם: אז אין שום סיבה שקצת מחשבה וכו', ועוד כמה לירות, ופותרים את העניין.

דוד אמסלם: דרך אגב, אוכל יש שמה?

<עמית קצין: יש את כל הכנסות האורחים.

<שלמה רוזנשטיין: יש "ח"י רוטל".

דוד אמסלם: אני לא מכיר את זה.

דוד אמסלם: יש שמה אוכל?

<קריאה: מי שבא לשם, רעב לא יצא.

דוד אמסלם: דרך אגב, פינוי אשפה יש שמה?

<קריאה: ביוביות, פינוי אשפה.

דוד אמסלם: המים זה נגר או שזה הולך לאיזשהו מקום?

דוד אמסלם: או שהכול "פרטץ'" ככה, המים זורמים.

דוד אמסלם: איך זה עובד שם?

דוד אמסלם: מישהו פותח מים, הרי זה ברזייה – זה מתחבר לביובים או שזה - - -

מנחם אליעזר מוזס: אחר הצהריים, תסלח לי - - -

<עמית קצין: למיטב ידיעתי, זה מחובר לתשתיות.

דוד אמסלם: יש תשתית שם, שאתם מתחברים אליה וכו'?

<קריאה: יש גם שירותים - - - שמגיעה מכלית ומפנה.

דוד אמסלם: טוב, הרב מוזס, לפני שאני מתקדם, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אני עשרות בשנים עוסק בנושא מירון, אני כבר במירון מילדותי, לא יודע, עשרות עשרות שנים, לא נספור, בלי עין הרע.

דוד אמסלם: ובעזרת השם, תהיה עוד עשרות שנים.

מנחם אליעזר מוזס: או, אמן.

מנחם אליעזר מוזס: מירון זה במשטרה מושג, המבצע הגדול ביותר במדינה.

מנחם אליעזר מוזס: אין אבא למירון, אין מישהו שיתכלל את כל מירון.

מנחם אליעזר מוזס: משרד התחבורה עושה גדולות ונצורות, 12 מיליון רק השנה.

מנחם אליעזר מוזס: באמת, החבר'ה האלה עובדים במלוא המסירות.

מנחם אליעזר מוזס: אבל כותב לי שר התחבורה: לדחיית חופשת ל"ג בעומר משמעות דרמטית, אשר תפגע בעיקר התחבורה הציבורית לעולים למירון.

מנחם אליעזר מוזס: ההחלטה על קיום לימודים בל"ג בעומר תאלץ את משרד התחבורה, והוא מבקש ממני לפגוש למשרד החינוך ולראות מה אפשר לעשות, בגלל ההשקעות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אגיד לך דוגמה ממה שאני מטפל מאתמול בערב עד שהגעתי כאן לישיבה.

מנחם אליעזר מוזס: אתמול הייתה ישיבה אצלנו בסיעה, והחלטנו, הרי כל אחד מאתנו – חושבים הציבור שיש לי כרטיסים לתת להם, ממש נהפכתי לכרטיסן.

מנחם אליעזר מוזס: כל הזמן טלפונים כרטיסים, כרטיסים.

מנחם אליעזר מוזס: ובצדק.

מנחם אליעזר מוזס: כי אם משפחה נוסעת, יש לי משפחה שבלי עין הרע הסבא עושה כבר שמונה "חלאקות" לילדים, כולם יחד יש.

מנחם אליעזר מוזס: תאר לעצמך, הוא שואל אותי.

מנחם אליעזר מוזס: ואפילו אחד שעושה "חלאקה" אחד.

מנחם אליעזר מוזס: מתי יוצאים עם ילד ל"חלאקות"?

מנחם אליעזר מוזס: לא יצאו אתו ב-01:00, ב-02:00 בלילה במוצאי שבת, הדרך הסבירה היא קמים בבוקר, רוחצים אותו, מלבישים את החתן הזה, כל המשפחה עולה על אוטובוס בשעה 08:00–09:00, נוסעים, מגיעים למירון ב-12:00–13:00, תענוג לראות את הזאטוטים על כתפי הוריהם, אני ממש מתחיל להתרגש איך זה נראה שם הדבר.

מנחם אליעזר מוזס: ואחר כך גומרים את זה, מחכים עד הערב, שקיעת החמה, יוצאים בחזרה הביתה.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה צריך להיות.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אם השנה אין בבוקר אוטו – אין, אין, אין כרטיסים, אין אוטובוסים בבוקר, כי צריכים להסיע ילדים למוסדות.

מנחם אליעזר מוזס: וזו החלטה של משרד החינוך בלי לשים לב לכלל.

מנחם אליעזר מוזס: בלי לשים לב שיש בעיה תחבורתית, בעיה בטיחותית, בעיה משטרתית.

מנחם אליעזר מוזס: לא מסונכרנים כאן.

מנחם אליעזר מוזס: וכשיהיה כישלון לא תמצא אף אחד, חלילה.

מנחם אליעזר מוזס: להצלחות יש, אבל לא לכישלונות, לא צריך לומר לך.

דוד אמסלם: בגלל זה אני עושה את הישיבה.

מנחם אליעזר מוזס: נכון.

דוד אמסלם: לסמן את הבן אדם.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך עוד אספקט.

מנחם אליעזר מוזס: הרי הוועדה הזאת ממונה גם על התיירות במדינה, נכון?

דוד אמסלם: עוד לא.

מנחם אליעזר מוזס: משרד התיירות שייך אליך?

דוד אמסלם: עוד לא.

דוד אמסלם: אבל יכול להיות שנאמץ אותו.

דוד אמסלם: משרד הדתות שייך לפה, ולכן אני כועס שמנכ"ל משרד הדתות לא פה.

מנחם אליעזר מוזס: תיירות גם - - -

דוד אמסלם: גם אדבר, דרך אגב, עם שר הדתות על הסיפור הזה של הישיבה הזו.

דוד אמסלם: אם אתם לא מביאים את הרמה של המנכ"ל לפה, כנראה שבאמת ככה אתם מתייחסים לעסק.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתם רוצים איזה תקנה קטנה, כולכם יושבים פה, מהרמה הגבוהה, ומבקשים ממני.

דוד אמסלם: יושבים פה בכיסאות.

מנחם אליעזר מוזס: נכון, נכון.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו, אני רוצה לך, אדוני היושב-ראש: אלפי אנשים מגיעים מחו"ל.

מנחם אליעזר מוזס: זה פרויקט תיירותי ממדרגה ראשונה.

מנחם אליעזר מוזס: לא אלפי, עשרות אלפי אנשים מגיעים מחוץ לארץ.

מנחם אליעזר מוזס: איך הם יצאו למירון ביום ראשון?

מנחם אליעזר מוזס: אני שואל: איך?

מנחם אליעזר מוזס: איך הם יצאו?

מנחם אליעזר מוזס: ב-02:00 בלילה מוצאי שבת האוטו האחרון למירון.

מנחם אליעזר מוזס: איך הם יגיעו בכלל?

מנחם אליעזר מוזס: לגבי התיירים האלה, מה חושבים לעשות איתם?

מנחם אליעזר מוזס: אין אוטובוסים ביום ראשון.

דוד אמסלם: דרך אגב, התיירים, אני מבין שמגיעים באותם אוטובוסים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הם מצטרפים לקהל הרגיל.

מנחם אליעזר מוזס: מצטרפים, בוודאי.

מנחם אליעזר מוזס: הם רוצים לקנות כרטיסים איפה שאין כבר היום כרטיס.

מנחם אליעזר מוזס: אין היום להשיג כרטיס.

מנחם אליעזר מוזס: תיקח את המודעה בכל העיתונות, שמכירת הכרטיסים עד מחר יום שלישי.

מנחם אליעזר מוזס: בוא תסתכל אם יש היום, יום שלישי, אם יש כרטיס אחד מירושלים או מבני ברק.

<שלמה רוזנשטיין: יש כרטיסים.

מנחם אליעזר מוזס: כן, במחיר של 100 דולר.

<שלמה רוזנשטיין: הרב מוזס, יש כרטיסים של התחבורה הציבורית עדיין.

<שלמה רוזנשטיין: בירושלים לבד יש עדיין 20,000 כרטיסים, רק אולי לא בשעות שכל אחד רוצה.

<שלמה רוזנשטיין: המפעיל חילק את הכרטיסים לפי השעות שהוא יכול לתפעל.

מנחם אליעזר מוזס: שלמה, תסלח לי, לא שמעת אותי.

מנחם אליעזר מוזס: על מה דיברתי?

מנחם אליעזר מוזס: על יום ראשון בבוקר.

<שלמה רוזנשטיין: אה, יום ראשון בבוקר, אוקיי.

מנחם אליעזר מוזס: משפחה יוצא ל"חלאקה" מתי?

מנחם אליעזר מוזס: בבוקר.

מנחם אליעזר מוזס: אין לך להשיג כרטיסים, כי משרד החינוך לקח את האוטובוסים.

<דרור גנון: איך הם יוצאים?

<דרור גנון: יש לימודים.

מנחם אליעזר מוזס: אין אצלנו לימודים.

מנחם אליעזר מוזס: במערכת החרדית בפירוש הודענו לשר החינוך: לא מקבלים את יום החופש.

מיכאל מלכיאלי: רק הוא מפיל את זה על הרב לאו.

מיכאל מלכיאלי: הוא מפיל את זה על הרב הראשי.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא רוצה להכניס כאן רבנים ראשיים, ואני גם לא מכניס את השבת - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לפוליטיקה, זה לא מעניין אותי, אנחנו מדברים על האירוע.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.

מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר כאן על התחבורה ואני מדבר על תיירות, ואני מדבר על משטרה, שהמשטרה באמת לא מסוגלת.

דוד אמסלם: עוד מעט נשמע את המשטרה.

מנחם אליעזר מוזס: אתמול פניתי לשר התחבורה.

מנחם אליעזר מוזס: למשל, מה החליטו?

מנחם אליעזר מוזס: שהתחבורה תצא מירושלים, ממרכז הארץ, בשעה 16:00 יהיו האוטובוסים האחרונים - - -

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על יום ראשון?

מנחם אליעזר מוזס: יום ראשון.

מנחם אליעזר מוזס: יום ראשון, התחבורה שיוצאת תהיה בשעה 16:00.

דוד אמסלם: אחרי הצהריים?

מנחם אליעזר מוזס: אחרי הצהריים.

מנחם אליעזר מוזס: וחזרה ממירון בשעה 22:00.

מנחם אליעזר מוזס: בשעות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: ואז באתי וביקשנו להאריך את זה, שיוכלו לצאת עד 20:00 בערב אפילו, ויחזרו במשך כל הלילה.

מנחם אליעזר מוזס: פניתי לשר התחבורה, קיבלתי תשובה: זה בסדר, רק המשטרה עדיין לא מסכימה.

דוד אמסלם: עוד מעט נשמע.

מנחם אליעזר מוזס: פניתי היום בבוקר כבר - - -

דוד אמסלם: אני מבין ממך שאם הוא אמר לך בסדר, אז בין 16:00 לבוקר למחרת ביום שני אין בעיית אוטובוסים.

דוד אמסלם: זה מה שאני מבין.

דוד אמסלם: בגלל שכרגע האוטובוסים השתחררו מבתי-הספר.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.

מנחם אליעזר מוזס: ולמחרת הוא לא צריך להסיע לבתי-הספר, כי יום שני זה יום חופש.

דוד אמסלם: הבנתי.

מנחם אליעזר מוזס: אתה מבין?

מנחם אליעזר מוזס: זה הרעיון.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הבעיה כרגע, אני מבין, של משרד התחבורה זה מ-06:00 בבוקר עד בערך 16:00 אחרי הצהריים.

מנחם אליעזר מוזס: עד 16:00 אחרי הצהריים.

מנחם אליעזר מוזס: האוטו האחרון יהיה ב-16:00.

מנחם אליעזר מוזס: למה לא להאריך את זה עד 20:00?

מנחם אליעזר מוזס: הרי זה יום, אור יום היום, בשביל מה יש לנו שעון קיץ?

מנחם אליעזר מוזס: צריך להאריך שהם יוכלו לצאת למירון עד 20:00, ויחזרו לא ב-22:00, יחזרו ב-02:00 בלילה.

מנחם אליעזר מוזס: תתחום לשעה 03:00, אבל תן לאנשים להגיע, באים מכל העולם.

מנחם אליעזר מוזס: אין לך לפני הצהריים, תספק - - -

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, ר' אליעזר.

דוד אמסלם: אתה אומר: תשמע, אנחנו בעצם רוצים שמ-16:00, במקום שיהיו הסעות – אנחנו מדברים על יום ראשון?

מנחם אליעזר מוזס: יום ראשון.

דוד אמסלם: מ-16:00 אחרי צהריים, שזה האוטובוס האחרון שלכם.

דוד אמסלם: אין לי מושג מאיפה הם מביאים, הרי עדיין הם מביאים מבתי-ספר, אתה אומר.

מנחם אליעזר מוזס: כבר גומרים את בתי-הספר.

דוד אמסלם: כן, ב-16:00 משתחררים האוטובוסים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לכאורה יש לך צי אוטובוסים עומד פה, ואפשר להפעיל אותו.

מנחם אליעזר מוזס: את זה הוא יכול להסביר לך יותר מקצועי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מ-16:00 בעצם אין מגבלת אוטובוסים, זה מה שאתה מבין.

<קריאה: יש מגבלת נהג אבל.

<קריאה: הנהג שעבד - - -

מנחם אליעזר מוזס: רגע, אני מדבר על אוטובוסים.

דוד אמסלם: דרך אגב, מגבלת הנהג זה חד-חד-ערכי?

דוד אמסלם: לכל אוטובוס יש נהג אחד?

<דרור גנון: שניים.

דוד אמסלם: או שניים.

דוד אמסלם: אז אחד ישן, אני מניח, והם מתחלפים.

דוד אמסלם: או ששניהם נוסעים באותו - - -

<דרור גנון: אחד מסיע תלמידים שעה בבוקר ושעה בצהריים, אבל מבחינת התקנה הוא עבד כל היום.

<שלמה רוזנשטיין: הוא שרוף.

<דרור גנון: בשפה המקצועית אתה לא יכול להשתמש בו.

<דרור גנון: אתה לא יכול עכשיו להקפיץ אותו לעוד איזה שמונה שעות עבודה.

<דרור גנון: אבל בוא נאמר - - -

דוד אמסלם: דקה, דקה, דקה.

דוד אמסלם: לא, אני רוצה רק לנקודה הזאת, אחרי זה אחזיר לך בסוף, דרור.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר שנהג שיצא בבוקר בשעה 08:00 בבוקר, לקח את התלמידים עד שעה 09:00 - - -

<דרור גנון: אחרי זה היה בעבודה.

דוד אמסלם: אחרי זה היה בעבודה.

<דרור גנון: אז הוא לא יכול.

<דרור גנון: יש תקנה, התקנה לא מאפשרת לו לנסוע יותר מאיקס שעות או להיות בעבודה - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: כן, אבל על אותו אוטובוס אמור לעלות בן אדם, נהג אחר בשעה 16:00.

<דרור גנון: לא, האוטובוסים שנוסעים בשירות של התחבורה הציבורית וקווי התלמידים, ממשיכים לנסוע בתחבורה ציבורית וקווי תלמידים, הם לא מגיעים למירון בכלל.

<דרור גנון: הלא אנחנו ממשיכים להפעיל את השירות לתחבורה הציבורית במדינת ישראל - - -

דוד אמסלם: זה ברור לי.

דוד אמסלם: אבל תראה, אני מניח שגם האוטובוס לא מחכה רק למירון.

דוד אמסלם: הרי זה אוטובוס עם נהג תחבורה ציבורית.

דוד אמסלם: אני מניח שמה שאתם עושים, אתם מצמצמים קצת בקווים בתחבורה הציבורית, ומסיטים אותם לשם עם אותם נהגים.

<דרור גנון: נכון, אבל זה כבר עשו.

דוד אמסלם: אז עכשיו, אם יש לי נהג 24 על השעות, שלמה – 16 שעות, בסדר?

דוד אמסלם: כמה מותר לו לנהוג?

<שלמה רוזנשטיין: הבנתי את השאלה, אגיד רק תשובה קצרה.

<דרור גנון: אסור לו לנהוג 16.

דוד אמסלם: לא, נהג, כמה מותר לו? 12 שעות?

<דרור גנון: עד 12, מתוכן אבל יש גם שעות נהיגה.

דוד אמסלם: עזוב, אני לא נכנס כרגע לזה.

<דרור גנון: אין בעיה.

דוד אמסלם: אמרת מגבלת נהגים.

דוד אמסלם: עכשיו, מבחינתי אם יש נהג, וכל אוטובוס מצוות עם שני נהגים, וכל נהג מותר לו לנהוג 12 שעות לפי התקנון, אז אתה אומר שיש לנו כל הזמן אוטובוס עם נהג.

<שלמה רוזנשטיין: נכון.

<שלמה רוזנשטיין: אבל את הנהגים הכפולים, נקרא לזה גיוס המילואים של הנהגים הכפולים נמצא כבר במבצע.

דוד אמסלם: אבל עם איזה אוטובוס?

<שלמה רוזנשטיין: האוטובוס שנוסע למירון עכשיו, למשל 320 האוטובוסים שאנחנו הולכים להפעיל משעה אחרי צאת השבת עד יום ראשון ב-24:00 בלילה זה רק עם שלושה נהגים.

דוד אמסלם: תהיה צמוד לשאלה שלי.

דוד אמסלם: שלושה נהגים עכשיו?

<שלמה רוזנשטיין: כן.

דוד אמסלם: למה שלושה?

<דרור גנון: אסביר.

<דרור גנון: בוא נעשה סדר, רק לתשובה לשאלה של מוזס.

<דרור גנון: אם יהיה אישור ויתאפשר לנו להאריך את שעות הפעילות, ולהמשיך את הפעילות של הסגירה של המעגלים, חניונים, סדר ציבורי, מוקדי יציאה, נדאג שיהיו אוטובוסים, בסדר?

<דרור גנון: בוא לא נדבר על הנהגים.

<דרור גנון: מה שאני אומר, אמרנו גם את זה לרב מוזס וגם אמרנו את זה באופן כללי לשר התחבורה: אם תהיה אפשרות שכל הגורמים שעוסקים באירוע הזה לא יסיימו את האירוע ביום ראשון בלילה אלא יסיימו אותו ביום שני בבוקר, שזה מה שאומר להאריך אותו עד שעות הבוקר המאוחרות, הנושא של הוספת אוטובוסים לא יהווה בעיה, בסדר?

<דרור גנון: - - - נהגים, לא נהגים - - -

מנחם אליעזר מוזס: זה סגור?

<דרור גנון: נוכל להאריך ולגייס - - -

מנחם אליעזר מוזס: רגע, אבל יש בעיה של משטרה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: חבר'ה, דקה, עכשיו שמענו שמגבלת התחבורה נפתרה, מבחינת משרד התחבורה.

דוד אמסלם: עוד מעט נגיע למשטרה.

דוד אמסלם: בבקשה, הרב מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: יפה.

מנחם אליעזר מוזס: אז עכשיו אני רואה שיש כבר אבא למירון.

מנחם אליעזר מוזס: זה מה שהיו צריכים לעשות.

דוד אמסלם: אם המנכ"ל לא בא, אם משרד הדתות לא בא, אז אהיה האבא, מה לעשות.

מנחם אליעזר מוזס: זה מה שהיו צריכים, אחד שיתכלל את כל העניין הזה, להושיב בשולחן את אלה מול אלה.

דוד אמסלם: טוב.

מנחם אליעזר מוזס: אלא ששר התחבורה, הבוקר אני מקבל ממנו טלפון: המשטרה, אי-אפשר - - -

דוד אמסלם: עוד מעט נשמע את המשטרה.

מנחם אליעזר מוזס: נשמע את המשטרה.

דוד אמסלם: אז יש לנו שאלה אחת לגבי הנושא של מיום ראשון אחר הצהריים עד יום שני בבוקר.

אורי מקלב: למה יום ראשון אחר הצהריים ולא ראשון בערב?

אורי מקלב: האירוע היה אמור להיגמר בראשון בערב.

מנחם אליעזר מוזס: כן, מ-16:00 כל הלילה.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: זאת אומרת, שלא יגידו - - -

דוד אמסלם: כן, יום שני.

דוד אמסלם: אוקיי.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו, מה שאנחנו צריכים לעשות, אני לא יודע מה כוחנו, אני הולך לוועדת החינוך, יהיה דיון ב-13:00, על הנושא של משרד החינוך, ההחלטה הפזיזה הזאת, הנוראה הזאת, שזה לא ייתן כהוא זה.

מנחם אליעזר מוזס: כי מה היה ב-2014?

מנחם אליעזר מוזס: היה פירון שר החינוך, אותו הדבר היה, נענה כביכול לדרישות רבנים, וכל הכבוד לו, ואז הוא החליט מה שהחליט.

מנחם אליעזר מוזס: ואז כל אחד שיפתח במחשב, קריסת מירון 2014, ויראה איך שהמצב היה בלתי נשלט, בגלל שלא היו אוטובוסים בבוקר, כולם נסעו אחרי הצהריים, ב-21:00–22:00 בלילה ירדו מההר כ-70,000 איש.

מנחם אליעזר מוזס: כל המחסומים, כל הכבישים היו אנשים, נשים וטף, ילדי "חלאקות", כמה שעות, עד שהמשטרה באה והביאה.

מנחם אליעזר מוזס: ועל כל אוטובוס שרצה לצאת נתלו המון אנשים.

מנחם אליעזר מוזס: תראה בתמונות איך ששוטרים נכנסים לתוך האוטובוסים וסוחבים אנשים החוצה.

מנחם אליעזר מוזס: זוועות, זוועות, לראות רק את התמונות.

מנחם אליעזר מוזס: ופרשים פתאום שועטים, עגלות ילדים מפוזרות בכל האזור.

<קריאה: הצילו שם חיים, הרב מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: ממש הצלת חיים היה.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר.

מנחם אליעזר מוזס: אבל לעצם הדבר, שילד מסתכל על פרש שבא להציל אותו.

<קריאה: פרש הציל חיים.

דוד אמסלם: אף אחד לא חשב שהפרשים באו כרגע לעשות פעולות לא טובות, זה בסדר.

מנחם אליעזר מוזס: עשרות ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: וזה רק בגלל ההחלטה הפזיזה הזאת שהחליט אז השר פירון.

דוד אמסלם: אותה החלטה.

מנחם אליעזר מוזס: אותה החלטה.

מנחם אליעזר מוזס: אותו יום, יום ראשון, והעבירו ליום שני.

מנחם אליעזר מוזס: למה אומרים בגלל מדורות ל"ג בעומר במוצאי שבת?

מנחם אליעזר מוזס: תיקח את התקשורת שלמחרת ותסתכל, כל הארץ מדורות ל"ג בעומר במוצאי שבת.

מנחם אליעזר מוזס: לא עזרה שום דבר החופשה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: מה הוא חושב?

מנחם אליעזר מוזס: הילדים האלה ילכו ללמוד פרקי אבות?

מנחם אליעזר מוזס: ילכו לסעודת מלווה דמלכה?

מנחם אליעזר מוזס: מה הם עושים?

מנחם אליעזר מוזס: סתם, מישהו סיפר לי שהיה כבר השבת בצפון באיזה יישוב, שמה כבר הדליקו ל"ג בעומר, הקדימו בשבוע.

מנחם אליעזר מוזס: יעשו ירא שמיים יוצא ידי שניהם, אתה יודע, יש כזה מושג.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: וגם מזה אל תנח מידך.

מנחם אליעזר מוזס: כן.

מנחם אליעזר מוזס: אבל יותר מזה, ועד ההורים פנה לבג"ץ.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע מזה, כן?

מנחם אליעזר מוזס: ועד ההורים פנו לבג"ץ לבטל את החופשה של יום שני.

מנחם אליעזר מוזס: ואחת הטענות המרכזיות, הזמינו ההורים במלונות חופשה: חמישי, שישי, שבת ראשון – ארבעה ימים, פתאום אומרים: לא, ביום ראשון לימודים.

מנחם אליעזר מוזס: יש הפסדים, יש כל מיני דברים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל הם לא אומרים נקודה אחת: איזה חילול שבת יוצא, שצריכים לפנות את המלון בשבת בצהריים.

מנחם אליעזר מוזס: בשבת בצהריים צריכים לפנות מאות אלפי אנשים שהזמינו בצימרים במלונות בכל רחבי הארץ, ואלה הולכים לחזור הביתה כי צריכים הרי ילדים ביום ראשון ללכת לבית-ספר.

דוד אמסלם: אני מציע, הרב מוזס, בוא לא ניכנס לחילולי השבת פה, בגלל שזה הולך לכל הכיוונים, אז בוא נעזוב את זה.

מנחם אליעזר מוזס: לא, אמרתי מקודם השבת היא – אני רק מסביר כאן שהיה הדבר הזה רק לפני שלוש שנים, ולא למדנו.

מנחם אליעזר מוזס: ורק לפני שלוש שנים דיברנו כאן על ועדת חקירה, להקים ועדת חקירה.

מנחם אליעזר מוזס: עמודים שלמים: מערך התחבורה במירון קרס, שעות ארוכות, אלפים צעדו רגלית, רבים נזקקו לטיפול רפואי, תראה מה שהלך בעיתונים.

מנחם אליעזר מוזס: ודיברו על ועדת חקירה.

מנחם אליעזר מוזס: מה, אנחנו רוצים עוד פעם ועדת חקירה?

מנחם אליעזר מוזס: אז הדבר הראשון הוא, אני אומר לכם, כמה אני זועק: אין אבא למירון.

מנחם אליעזר מוזס: אין.

מנחם אליעזר מוזס: אין מנכ"ל שיתכלל את הכול.

מנחם אליעזר מוזס: יש מועצה ארצית למקומות קדושים, עושים דברים נפלאים – שווינגר ודרעי.

מנחם אליעזר מוזס: כולם, כל אחד.

מנחם אליעזר מוזס: ותחבורה והמשטרה – כולם מסירות נפש, הרי אין לך כתובת אחת.

מנחם אליעזר מוזס: אם אני פונה לשר התחבורה, הוא מפנה אותי גם למשטרה, אני צריך ללכת למשטרה.

מנחם אליעזר מוזס: ואני בא לשר החינוך, הוא אומר: מה מעניין אותי, יש לי את החינוך, אני לא רוצה להיכנס לעניינים האחרים.

מנחם אליעזר מוזס: כל אחד מנהל כאן עסק לעצמו.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: טוב, תודה, הרב מוזס.

דוד אמסלם: אני רוצה לחזור חזרה למד"א.

דוד אמסלם: מד"א פה.

דוד אמסלם: הזמנו את מד"א?

<לאה קריכלי: הזמנו את משרד הבריאות.

דוד אמסלם: משרד הבריאות פה?

<חיים רוטברט: כן.

דוד אמסלם: איך אתם מתחברים לאירוע?

דוד אמסלם: מי אמר כן, מי זה מבחינת משרד הבריאות?

דוד אמסלם: הצבעתם שניכם, אז אני לא יודע.

דוד אמסלם: מה התפקיד שלכם?

<חיים רוטברט: אני רופא נפת צפת.

<נועה חסדאי: אסביר לך, והרופא ייתן - - -

דוד אמסלם: את יודעת מה?

דוד אמסלם: תסבירי לי, אחרי זה נבדוק אם אני צריך רופא.

דוד אמסלם: בבקשה.

<נועה חסדאי: נקווה שלא.

<נועה חסדאי: האינטרס של כולנו לשמור שזאת תהיה הילולה שמחה.

<נועה חסדאי: אנחנו מחלקים את ההיערכות שלנו פעם אחת לשמר שזו תהיה הילולה ולא סכנה בריאותית חמורה לבריאות הציבור, ועל זה יציג לך רופא הנפה במקום את הפעילות שהם עושים והבעיות שהם מתמודדים.

<נועה חסדאי: והצד השני הוא ההיערכות לחס וחלילה שלא יקרה, אם יהיה אירוע חירום, מה אנחנו ערוכים ועשינו - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת, את בעצם באת לדבר על הקטסטרופה, אם תהיה.

<נועה חסדאי: אני מקווה שלא תהיה, אבל - - -

דוד אמסלם: אז בוא נשמע קודם כול את השוטף, ואחרי זה נעבור - - -

מנחם אליעזר מוזס: תהיה, תהיה ועוד איך.

מנחם אליעזר מוזס: תהיה.

דוד אמסלם: בבקשה, תגיד רק את השם.

<חיים רוטברט: אני ד"ר חיים רוטברט - - -

<קריאה: למה אתה מפחיד את כולם?

מנחם אליעזר מוזס: כי באמת זה כך יהיה.

מנחם אליעזר מוזס: יש לי ניסיון.

דוד אמסלם: הרב מוזס, בוא נשמע את הד"ר.

דוד אמסלם: בבקשה.

<חיים רוטברט: ד"ר חיים רוטברט, רופא נפת צפת, והר מירון בתחום הפיקוח שלנו.

דוד אמסלם: כן.

<חיים רוטברט: כל שנה אנחנו באים לוועדות הכנסת, ואנחנו משתתפים באירוע שמה.

<חיים רוטברט: אני חושב שצריך להסביר, שאנחנו חייבים לפעול למניעה של דברים שעלולים לקרות.

<חיים רוטברט: אני מתפרץ לדלת פתוחה לדבריך, מה שאמרת קודם, שאנחנו כבר ב-2017, ואנחנו צריכים שמה צורה אחרת של קיום ההילולה.

<חיים רוטברט: מדברים על סדר גודל של 400,000 איש, שמגיעים אחרי כל התלאות להר, ודיברתם על הקטע של נקודות מים ונקודות שירותים.

<חיים רוטברט: אחר כך יש על ההר נקודות מים ונקודות שירותים.

<חיים רוטברט: הרוב של התשתיות שמה הוא פרטיזני.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לדיון עוד פעם, אני רוצה להיות קונקרטי ומאוד מדויק, משרד הבריאות.

דוד אמסלם: הנושא של השירותים שם, הרי אתם מכתיבים, משרד הבריאות אמור גם להיות צד בעניין.

דוד אמסלם: הרי מסתמא אם לא יהיו שם שירותים – בן אדם סביר צריך שירותים.

<חיים רוטברט: אוקיי.

דוד אמסלם: עכשיו, אני גם מניח שגם למדת בבית-ספר לרפואה כמה שעות פחות או יותר בן אדם צריך שירותים, כאלה או כאלה.

<חיים רוטברט: כבוד יושב-ראש הוועדה - - -

דוד אמסלם: עכשיו, בן אדם רגיל, הוא צריך שירותים בלי קשר אם יש שירותים או אין שירותים.

<חיים רוטברט: ברור.

דוד אמסלם: אז זה ברור ש-400,000 איש צריכים שירותים.

דוד אמסלם: אני מניח שאם זאת הייתה מסעדה, הייתם אומרים: רבותי, אנחנו צריכים לדאוג כאן להיגיינה, לקטע התברואתי, אז אנחנו מבקשים: אחת, שתיים, שלוש, ארבע.

דוד אמסלם: אם לא, אין אירוע.

<חיים רוטברט: אני מודה לך על הדברים, כי זה מה שאנחנו מבקשים.

<חיים רוטברט: אנחנו מבקשים מישהו שיתכלל את זה, איזה משרד על שיתכלל את הדברים.

<חיים רוטברט: ומשמה הדרישות.

<חיים רוטברט: כמו שאתה אומר בצדק, 400,000 איש צריכים לקבל שירותים וצריכים לקבל - - -

דוד אמסלם: אתם מכתיבים להם את כמות השירותים?

דוד אמסלם: אתה יכול להגיד לו כמה שירותים צריך?

<חיים רוטברט: בוודאי, יש לנו נוסחאות לכמויות אנשים.

דוד אמסלם: והוא מכיר את הנוסחה?

<חיים רוטברט: הם מכירים, כי אנחנו בקשר הרבה שנים.

דוד אמסלם: והם מציבים מספיק שירותים לטעמך?

<חיים רוטברט: יש בעיות גם של גיאוגרפיה, שההר הוא כמו שהוא.

<חיים רוטברט: אחר כך יש בעיות של תשתיות.

דוד אמסלם: לא, אל תספר לי את הבעיות, אני שואל אותך - - -

<חיים רוטברט: - - -

דוד אמסלם: לא, תענה לי, תענה לי.

דוד אמסלם: ברשותך, עזוב, אנחנו פה לא ביום עיון, אז לכן אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: בגדול אני בסופו של עניין, אמרתי את זה קודם, אפשר להחליט על כמות האנשים שנכנסים לאתר.

דוד אמסלם: לא חייבים יותר.

<חיים רוטברט: זה לא אנחנו.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: מה שנקרא בטיחות האנשים והפיקוח נפש יותר חשוב מאשר אם הם מדליקים מדורה או לא מדורה.

דוד אמסלם: זה כמו כל מתקן.

דוד אמסלם: מחר יש, להבדיל אלף אלפי הבדלות, משחק כדורגל.

דוד אמסלם: יש כמות אנשים.

דוד אמסלם: גם אם יש פי שתיים או פי שלוש – הם לא.

דוד אמסלם: אז לכן אני כרגע לא בא שתגיד לי מה הבעיות של האחרים.

דוד אמסלם: עזוב.

<חיים רוטברט: לא, אני מדבר על - - -

דוד אמסלם: אני מדבר אתך.

דוד אמסלם: עכשיו, אתה מבחינתך צריך לדאוג לזה שיש שמה שירותים מספיקים, אתה צריך לדאוג שמה שהמצב הסניטרי יהיה לפי הכללים ההגיוניים היום.

דוד אמסלם: אתה צריך לדאוג שמה, להגיד לו: אדוני, אנשים לא יבואו לכאן בלי שיש להם מים לשתות, בגלל שלפעמים הם תקועים פה 12 שעות והשמש קופחת להם על הראש והם יכולים להתעלף.

דוד אמסלם: ארבע, אנחנו צריכים פה איזה נקודות של טיפול, יש פה אנשים, אני מניח, מתוך ה-400,000 איש, בלי קשר לכלום, גם אם כל אחד כמעט בא עם מזגן על הראש ובקבוק מים מהבית, חלק מהם לא מרגישים טוב: אנשים מבוגרים, אנשים נפלו, פצועים.

דוד אמסלם: זה קורה כשיש התקהלות של אנשים.

דוד אמסלם: אז אנחנו מבקשים שיהיה שמה איזה תאג"ד, יהיה שמה משהו שייתן להם עזרה ראשונה.

דוד אמסלם: כמה ניידות צריכים להיות שמה של מד"א, כדי לפנות את האנשים, אם צריך לפנות אותם, ולאיזה בית-חולים מפנים אותם.

דוד אמסלם: יש פה לוגיסטיקה עצומה רק בהיבט שלך.

<חיים רוטברט: אתה אומר את הדברים בדיוק כמו שהם.

<חיים רוטברט: משרד הבריאות הוא לא זה שמתפעל את ההילולה.

דוד אמסלם: מנחה אותה.

<חיים רוטברט: משרד הבריאות מפקח, מנחה.

דוד אמסלם: בוודאי, כן.

<חיים רוטברט: ואין לנו כתובת לאן לפנות.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

<חיים רוטברט: אנחנו לא נענים.

<חיים רוטברט: לא נענים.

דוד אמסלם: עם מי דיברת במשרד הדתות?

<חיים רוטברט: דיברנו עם המקומות הקדושים בכל השנים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הציר שלך הוא מול הבחור של המקומות הקדושים?

<חיים רוטברט: אני לא יודע למי לפנות.

<חיים רוטברט: המועצה לא קיימת.

דוד אמסלם: הבנתי.

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

<חיים רוטברט: רגע, תן לי בבקשה רק משפט אחד.

דוד אמסלם: כן.

<חיים רוטברט: אנחנו מכירים בנהלים, וגם המשטרה יודעת את זה: אירוע תחת כיפת השמיים.

<חיים רוטברט: והמוציא והמביא של אירועים כאלה, גם אם זה 400–500 אלף איש, זה הרשות המקומית.

<חיים רוטברט: אז פה יש וורסיה אחרת.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: אתה מצפה שהמושב שמה ייקח עליו את ה-400,000?

<חיים רוטברט: לא, ההיפך, אני מצפה שאיזו סמכות על של המדינה - - -

דוד אמסלם: שנה שעברה מה היה?

דוד אמסלם: מול מי היית בקשר שנה שעברה?

<חיים רוטברט: מול המקומות הקדושים ומול ועדת הכנסת.

דוד אמסלם: ועדת הכנסת?

דוד אמסלם: אני, דרך אגב, לא כינסתי דיון שנה שעברה.

<חיים רוטברט: והנהלת המשרד שלי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה בעצם הולך עם התסכול שלך כבר הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: אם אני עכשיו לא עושה דיון אז אנחנו לא יודעים על זה?

<חיים רוטברט: אני חמש שנים בתפקיד, ואי-אפשר להאשים אותי - - -

דוד אמסלם: לא, לא מאשים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא בקטע של להאשים.

<חיים רוטברט: לא, להאשים אותי, בציניות התכוונתי, שאני הולך באופן ספונטני להילולה.

<חיים רוטברט: הגעתי לשם בפעם הראשונה, התביישתי עבור חצי מיליון האנשים שמגיעים לשם.

דוד אמסלם: הבנתי.

<חיים רוטברט: הם לא מקבלים מים, לא מקבלים שירותים, הכנסת האורחים היא לא תחת שום פיקוח רפואי.

<חיים רוטברט: פינוי אשפה שדיברת עליו לא מתבצע כמו שצריך, לא לפי מה שאנחנו עושים.

<חיים רוטברט: חמור מאוד – יש בעיה של לינה, בעיקר בל"ג בעומר שחל בסופ"ש.

דוד אמסלם: הבנתי.

<חיים רוטברט: אז אנשים מקדימים את ההגעה שלהם.

<חיים רוטברט: מלינים אותם במחסנים, בלולים לשעבר.

<חיים רוטברט: יש בעיות אדירות.

<חיים רוטברט: יש התחברויות לצינורות קבועים באופן פרטיזני.

<חיים רוטברט: איכות המים שאני אחראי עליה – אני לא יכול לפקח עליה.

דוד אמסלם: הבנתי, חיים.

<חיים רוטברט: אין ביוב לפנות את - - -

דוד אמסלם: הבנתי, חיים, תודה.

דוד אמסלם: אביא את זה בסיכום.

דוד אמסלם: תודה רבה על מה שאמרת.

דוד אמסלם: איזה גורם עוד יש לנו חוץ מהמשטרה?

דוד אמסלם: כרגע שותף בעניין, דיברנו על תחבורה, דיברנו על משרד הבריאות, על כל המרכיבים.

דוד אמסלם: יש עוד גורם נוסף?

דוד אמסלם: כשאנחנו מדברים כרגע על משרד הבריאות, זה מד"א וכל – מכבי אש צריך להיות שמה?

אורי מקלב: ודאי, זה גם.

דוד אמסלם: יש לנו?

דוד אמסלם: אוקיי, בואו תגידו לנו מה ההיערכות שלכם.

דוד אמסלם: אתכם מישהו מדבר או שגם אתם באופן וולונטרי?

<דרור טיראן: בטח, אנחנו ערוכים בכל הקפ"קים.

<דרור טיראן: ישבנו, התארגנו מול המשטרה.

דוד אמסלם: אתם עובדים מול המשטרה?

<דרור טיראן: בוודאי.

<דרור טיראן: תיאום גם עם מד"א, עם המשטרה, עם כל הגורמים.

דוד אמסלם: עכשיו, מי שמסנכרן אתכם זה המשטרה?

<דרור טיראן: המשטרה היא ברמת הפו"ש, אבל לנו יש את החלק שלנו, בתיאום מלא מול כל הגורמים.

דוד אמסלם: תראה, אני רוצה להבין אם המשטרה לוקחת על עצמה את כל הביטחון וההצלה והיא עושה להם את הסנכרון.

דוד אמסלם: כרגע הבנתי מהרב מוזס שאין סנכרון מערכתי של כל העניין.

דוד אמסלם: אז אם אתם ת"פ של המשטרה, אז אעבור למשטרה.

דוד אמסלם: אתם מבחינת

דוד אמסלם: כם מאורגנים?

<דרור טיראן: מאורגנים, ערוכים - - -

דוד אמסלם: טוב, הגענו למשטרת ישראל.

דוד אמסלם: בבקשה, שמעתם את הכול, אז קודם כול, תיתנו לנו אתם את הסקירה איפה אתם רואים את הבעיות, איך אתם מתארגנים גם בנקודות היציאה, שזה לא קשור להר מירון.

דוד אמסלם: וכל המקומות ששם, כפי שאמרתי, אני רואה פוטנציאל לא פשוט להתנהלות בעייתית בנקודות.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם תגידו לי אם אישרתם את נקודות היציאה, לא כל אחד פה מחליט איזה נקודת יציאה בעיר שלו, יש לזה השלכות.

דוד אמסלם: לא שאכפת לי איפה, אבל בסוף יש כאן תנועה, וזה לא מקום שהוא מבודד בפני עצמו, אני מניח.

דוד אמסלם: וגם בהר – תתייחסו לכל ההיבט: גם ההגעה, גם הפיזור, גם השהייה, גם בהיבטים האחרים שלא קשורים למשטרה, איפה אתם מזהים כרגע בעיה.

דוד אמסלם: בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, יש שינוי במעמד של המשטרה באירוע השנה?

אורי מקלב: הם רק עוד גורם בתוך האירוע או שהוא הגורם המתכלל?

דוד אמסלם: אני לא רואה את המשטרה גורם מתכלל בשום פנים ואופן, זה לא דבר שקשור למשטרת ישראל.

אורי מקלב: אז מי הגורם המתכלל?

דוד אמסלם: זה עוד מעט אנחנו נברר פה.

דוד אמסלם: בשביל זה אני עושה דיון.

דוד אמסלם: תפיסת העולם שלי אומרת שזה אירוע, כהגדרה אירוע שהוא אירוע דתי, הייתי מצפה שמשרד הדתות, שאם כבר יש לו איזה מגה אירוע, שהוא יתכלל את כל האירוע הזה.

אורי מקלב: והוא לא נמצא פה?

דוד אמסלם: יש פה את הנציג, עמית קצין, שהוא ממשרד הדתות.

דוד אמסלם: מה תפקידך, עמית?

<עמית קצין: יועץ המנכ"ל.

דוד אמסלם: יועץ המנכ"ל.

דוד אמסלם: המנכ"ל כנראה היה עסוק, יש לו כנראה עיסוק הרבה יותר חשוב מל"ג בעומר בהר מירון, 400,000 איש, ולכן הוא שלח בחור מוכשר, את העוזר שלו.

דוד אמסלם: אני רק מצר על כך שאני אמור - - -

אורי מקלב: הוא בכלל לא דיבר?

דוד אמסלם: לא, הוא דיבר, איחרת פשוט.

דוד אמסלם: בבקשה, המשטרה.

<משה ויצמן: בוקר טוב, שמי משה ויצמן, ראש ענף מבצעים של - - -

דוד אמסלם: לפני כן, עוד דקה, ברשותך, מר ויצמן.

דוד אמסלם: אני מבין שיש פה רשות גם.

דוד אמסלם: אז בואו נשמע את הרשות, אני רוצה שאתם תסכמו את כל האירוע.

דוד אמסלם: יש שמה מושב ויש את המועצה האזורית.

דוד אמסלם: הם בכלל שייכים לאירוע ברמת הניהול שלו?

דוד אמסלם: איך זה עובד?

<מרדכי הלפרין: אז ברגע זה אייצג גם את המועצה האזורית כחבר הנהלת המועצה האזורית עד שראש המועצה יגיע, הוא אמור להגיע בדקות הקרובות, אני מקווה.

<מרדכי הלפרין: הוא ביקש ממני לייצג גם את המועצה האזורית כחבר המועצה האזורית.

<מרדכי הלפרין: קודם כול, אם אפשר להתייחס לכמה דברים שנאמרו כאן בנושא של בעיות החניה והפתרונות להפקעות וכדומה.

דוד אמסלם: אתה מדבר על התשתיות הקבועות?

<מרדכי הלפרין: כן.

<מרדכי הלפרין: אני משתתף בישיבות האלה של ועדת הפנים כבר 30 שנה בנושאים האלו, וכמובן שהנושא הזה נידון כל פעם מחדש.

<מרדכי הלפרין: אין ספק שיש פתרונות אמיתיים, ללא צורך לעשות טרנספר של אנשים, יישוב דתי, שומרי שמיטה כהלכתה ללא אוצר בית-דין.

<מרדכי הלפרין: זה היישוב היחיד בארץ ששומר שמיטה אמיתית בכרמים, כרמי יין, שנחשבים היום לכרמי היין הטובים בעולם.

מנחם אליעזר מוזס: למה לא הבאת איזה בקבוק לכאן?

<מרדכי הלפרין: וכל מי שחושב, שפתרון להעביר את החקלאים האלה ממקומם ולעקור את הכרמים, ודאי לא שם לב להפטרה האחרונה שקראנו בשבת, אבל כמובן שאנחנו את העניין הזה לא ניתן.

אורי מקלב: מה האחוז של החקלאות היום במושב מירון?

<מרדכי הלפרין: מושב מירון מחזיק ברגע זה 2,000 דונם חקלאות נטועה בכרמי יין.

אורי מקלב: זה הענף היחיד בחקלאות?

<מרדכי הלפרין: זה ברגע זה הענף - - -

דוד אמסלם: בוא נתקדם, מרדכי, זה לא הנושא.

דוד אמסלם: מה שנקרא: מה עניין שמיטה למירון?

דוד אמסלם: אבל בוא נתקדם.

<מרדכי הלפרין: אז הנה, נגיע גם לשמיטה, ומבחינתי גם לשבת.

<מרדכי הלפרין: אבל העניין הוא שיש פתרון יסודי ואמיתי לבעיות שהועלו כאן, אלא ככל הנראה הקצאת הכספים שהייתה צריכה להיעשות לצורך עניין כזה לא נעשתה עד היום.

<מרדכי הלפרין: אין ספק שמגרשי החנייה הקיימים היום, שהם מגרשים לא מוסדרים, יכולים להיות מוסדרים ולהכיל פי שלוש לפחות מכמות האוטובוסים.

<מרדכי הלפרין: אפשר גם לעשות בינוי של מגרשי חנייה, אנחנו מכירים מקומות כאלה גם בארץ וגם בעולם.

<מרדכי הלפרין: כך שאם באמת רוצים לפתור בעיות, אפשר לפתור בעיות.

<מרדכי הלפרין: צריכה להיות רק, כפי שאמרת, אדוני היושב-ראש, יד מכוונת ויוזמת ומתכללת.

<מרדכי הלפרין: אני חושב שיש לנו היום שר תחבורה מצוין.

דוד אמסלם: מרדכי, אני אוהב אותך, אני נותן לך לדבר, אבל בוא נעבור לעניין.

<מרדכי הלפרין: אני לא מזכיר שמות סתם.

<מרדכי הלפרין: שר התחבורה החליט שיהיה מסוע נוסעים של הרכבת בצומת חנניה.

<מרדכי הלפרין: זאת אומרת, אחרי שמסיימים את תחנת כרמיאל, ממשיכים הלאה לכיוון מירון.

<מרדכי הלפרין: ומצומת חנניה עד מירון, אותם עשרה ק"מ אחרונים, יש להם ויכולות להיות להם פתרונות הן ברכבת שיכולה להגיע והן בשאטלים שיכולים להגיע.

מנחם אליעזר מוזס: עוד ארבע שנים.

מנחם אליעזר מוזס: ככה הוא אמר.

<מרדכי הלפרין: אם היה לחץ יותר גדול מהשולחן הזה, אז יכול להיות שזה היה יותר מוקדם, אבל במקום זה מדברים כאן על רעיונות של הפקעות ושל עקירות ושל - - -

דוד אמסלם: לא, מרדכי, רק שנייה, ברשותך, הזמן שלנו מצומצם ואני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: תשמע, אעשה דיון, אמרתי, גם אזמין אותך במסגרת הסיור שאני עושה בהר מירון, שהוא בא כתוצאה ממשהו אחר לגמרי, לא היה קשור.

דוד אמסלם: במסגרת הדיון הזה גם נתייחס לנושא של התשתית לגבי ל"ג בעומר העתידית.

דוד אמסלם: עזוב, אני עוד לא שם, אני לא רוצה לפתוח את הדיון עכשיו לשם.

דוד אמסלם: הבנתי שיש בעייתיות בתשתית, ולכן נתייחס לזה באופן יותר ספציפי.

דוד אמסלם: אני שואל כרגע שאלה אחרת: יש לנו ל"ג בעומר עוד פחות משבוע.

דוד אמסלם: עכשיו, שמעת כרגע את ההתנהלות בשולחן – הכול בסדר או לא בסדר.

דוד אמסלם: איך זה משפיע על המושב?

דוד אמסלם: הרי המושב יושב בתחתית ההר, ויש שמה גם מועצה אזורית.

דוד אמסלם: עכשיו, השאלה שלי: האם המועצה היא בכלל צד בעניין?

דוד אמסלם: מישהו משתף אותה?

דוד אמסלם: זה פעם אחת.

דוד אמסלם: יכול להיות שיגידו, אתה יודע: ממחר בבוקר המועצה בכלל אחראית ולא אנחנו.

דוד אמסלם: כל עיר יש בה איזה אירוע, אז היא האחראית.

דוד אמסלם: יכול להיות שבכלל יגידו: אתה יודע מה, אולי המושב?

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לדעת, האם המועצה שותפה לעניין?

דוד אמסלם: האם המועצה גם מרימה דגלים אדומים ואף אחד לא שומע אותה?

דוד אמסלם: האם המושב עצמו סובל כתוצאה ממה שקורה?

דוד אמסלם: בגלל שאני מניח ש-400,000 איש מסתובבים שמה, קורים דברים – ואף אחד לא שומע אתכם?

דוד אמסלם: בוא דבר אתי בהיבט הזה.

<מרדכי הלפרין: קודם כול, מבחינת המושב, האירוע של ל"ג בעומר התחיל אתמול.

<מרדכי הלפרין: מי שניסה להיכנס אתמול למושב מירון, יושבים כאן הנציגים, אני רוצה לומר שבאמת המשטרה בשטח משנה לשנה, מבחינתנו, משתפרת בצורה יוצאת מן הכלל.

<מרדכי הלפרין: יש שם בכלל איזה מפקד בשם מיכה, שהוא אישיות מבחינת התפקוד שלו.

<מרדכי הלפרין: גם המשטרה המקומית מאוד השתפרה, ובאמת מנסים לעשות דברים חשובים.

<מרדכי הלפרין: אבל אתמול אי-אפשר היה להיכנס למירון בשעות מסוימות.

<מרדכי הלפרין: אז האירוע מבחינתנו התחיל.

<מרדכי הלפרין: עושים מאמצים, והמאמצים האלה נושאים פרי.

<מרדכי הלפרין: המועצה האזורית בהחלט שותפה לכל דבר, אבל המועצה האזורית, אין לה משאבים מתאימים כדי לטפל באירוע כזה.

<מרדכי הלפרין: ולא רק באירוע הזה אלא כל השנה כולה.

<מרדכי הלפרין: צריך לדעת פעם אחת ולתמיד, שהאירוע של ל"ג בעומר הוא פעם בשנה, שבוע בשנה, אבל מירון נהפכה למקום בעייתי, במירכאות, כל השנה כולה.

<מרדכי הלפרין: כל סוף שבוע יש במירון אלפי אנשים.

<מרדכי הלפרין: ישנן תקופות בשנה, כמו התקופה של בין הזמנים, התקופה של חודש אב – אוגוסט, ז' באדר.

מנחם אליעזר מוזס: יש ראש חודש אלול - - - חנוכה.

<מרדכי הלפרין: הרב מוזס יכול לספר לך חוויות משותפות שעברנו בדברים האלה, החל מ"ח"י רוטל" של אספלט, שהרב מוזס השיג.

<מרדכי הלפרין: "ח"י רוטל" זה מושג של מיץ ענבים או יין בכמות מסוימת, ששותים כדי – אבל הרב מוזס הפך אותו לאספלט, והביא לנו לפני 20 שנה אספלט לכסות את הבורות, שאז אף אחד לא חשב על זה.

<מרדכי הלפרין: בכל אופן, יש פתרון לתשתיות.

<מרדכי הלפרין: הפתרון הוא כמובן תקציבי.

<מרדכי הלפרין: עם כסף אפשר לעשות הכול.

<מרדכי הלפרין: אבל כל זמן שלא יבינו שמועצה אזורית שאין לה משאבים מיוחדים לצורך העניינים האלה, אין לה אפילו תקנים לפקחים שיכולים לפקח על הדברים שהרופא הזכיר כאן עכשיו, שלטעמי אלה הדברים החשובים ביותר, מכיוון שאם הולכים ובונים שירותים על מאגר המים של מי השתייה של היישוב מירון, אני חושב שזה טירוף, אבל אף אחד לא שם לב לזה, לא משרד הבריאות ולא אף אחד אחר.

<מרדכי הלפרין: אבל זה המצב נכון לרגע זה.

<מרדכי הלפרין: ואם בונים שירותים, והביוב שלהם זורם לתוך איזשהו מכל, אבל המכל הזה, מה לעשות, מתמלא - - -

מנחם אליעזר מוזס: מתמלא - - - מאחר הצהריים, הופך את זה לסירחון אחד גדול.

<מרדכי הלפרין: הרב מוזס, אתה ואני הסתובבנו לפני חמש שנים באמצע השבת, וראינו את הדברים האלה.

<מרדכי הלפרין: והדברים האלה, לצערי הרב, נמשכים מחוסר כסף, חוסר תקצוב נכון של העסק הזה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: משטרת ישראל, בבקשה, הבמה שלכם.

<משה ויצמן: בוקר טוב, שמי ויצמן משה, ראש ענף מבצעים של מחוז צפון.

<משה ויצמן: אתן סקירה כללית, כדי להכניס אותנו לאווירה של מירון, ולאחר מכן היועץ המשפטי ושבתאי יענו על סוגיות.

דוד אמסלם: רק, משה, ברשותך, תתחיל בשאלה: האם יש מבחינת משטרת ישראל מפקד לאירוע?

דוד אמסלם: האם יש דמות אחראית, עם שם פרטי, שם משפחה?

<משה ויצמן: בהחלט.

<משה ויצמן: מבחינתנו, אדבר גם בהיבט המבצעי, מבחינת פו"ש, פיקוד ושליטה, משטרת ישראל מחוז צפון בפיקוד מפקד המחוז ניצב אלון אסור הוא המפקד הטריטוריאלי והוא מפקד על הפיקוד והשליטה.

דוד אמסלם: פיזית הוא שם?

דוד אמסלם: הוא מנהל את האירוע אישית?

<משה ויצמן: כן, הוא מנהל את האירוע אישית.

<משה ויצמן: אנחנו מדברים למעשה על פיקוד ושליטה על כלל כוחות החירום וההצלה.

דוד אמסלם: שהם כוללים את מד"א, את מכבי אש?

<משה ויצמן: מד"א, כב"ה, פיקוד העורף - - - צפון, איחוד הצלה.

<משה ויצמן: כל הארגונים שהם תחת הגג של חירום הם תחתינו, מונחים על ידינו.

<משה ויצמן: כמובן שלא מן הנמנע, שתיכף נשמע את השחקנים המרכזיים, ונראה שגם אנחנו עובדים עם משרד התחבורה ועם כלל הגורמים פה בצורה טובה מאוד.

<משה ויצמן: בגדול, כשאנחנו מדברים על מבצע כזה, שבאמת כמו שאמר הרב מוזס, זה מבצע גדול מאוד במשטרה, אחד הגדולים אם לא הגדול ביותר, אנחנו נערכים אליו תשעה חודשים או אפילו יותר לפני.

<משה ויצמן: אנחנו מקימים מינהלת ועבודת מטה מסודרת, שכוללת בנייה לפי רבדים, אם זה סקר סיכונים ואם זה סיור בשטח, עם הרישוי, עם כל הגורמים הרלוונטיים לנושא בטיחות.

<משה ויצמן: אנחנו למעשה בונים את זה עד לשלב הסופי, שהוא היה לפני מספר ימים, מה שדיברו פה על קפ"ק, קבוצת פקודות.

<משה ויצמן: כל הגורמים מציגים לנו את ההיערכות שלהם, ואנחנו מציגים בסופו של דבר את ההיערכות למפכ"ל ולשר, כשההיערכות הזאת מקבלת כמובן תוקף, לאחר שהם מאשרים אותה, בהיבטים של סדר הכוחות.

<משה ויצמן: אני מדבר על מבצע למעשה שמכיל כ-5,550 שוטרים.

<משה ויצמן: אנחנו כבר עכשיו, כמו שנאמר פה, כבר במבצע.

<משה ויצמן: מי שיגיע למירון, יראה היום שוטרים פרוסים באזור, אומנם במידה מצומצמת, אבל מידה כזו שמאפשרת לנו שליטה על כל מה שקורה במירון.

<משה ויצמן: 5,500 שוטרים, זה אומר שבשלב המרכזי שאנחנו מדברים עליו, החל משבת, ממוצאי שבת, ועד יום ראשון – 4,500 שוטרים.

<משה ויצמן: זה אומר שאנחנו מנצלים את כלל הכוחות מהארץ.

<משה ויצמן: אנחנו מקבלים תגבור מכלל היחידות ברמה הארצית.

<משה ויצמן: המבצע נחלק לחמישה שלבים, כשאנחנו מדברים כרגע על השלב המקדים.

<משה ויצמן: השלב המרכזי מתחיל במוצאי שבת, כשמפקד המחוז כבר ביום שישי נמצא במקום, מקבל פיקוד עד כניסת השבת.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: ברשותך, משה, אפריע לך בשאלות.

דוד אמסלם: יש לך את נקודות היציאה.

דוד אמסלם: הוא אחראי על מה שקורה בירושלים בנקודות היציאה, או שזה אחריות משטרתית כאן?

דוד אמסלם: או שאין קשר בין הדברים.

<משה ויצמן: אני כבר אומר.

<משה ויצמן: מבחינתנו אנחנו בנויים במבצע הזה על מספר מעגלים, שזה מהקרוב לרחוק.

<משה ויצמן: למעשה אלה מספר מעגלים שכולל את מה שציינו פה החברים, מעגלים רחוקים של חניוני תחבורה ומעגל רחוק לנקודות יציאה.

<משה ויצמן: נקודות יציאה – אנחנו מקבלים אותן כמובן ממשרד התחבורה.

<משה ויצמן: ונקודת יציאה חייבת להיות נקודת הסעה שהיא ממוסדרת.

<משה ויצמן: ההסעות הפרטיות, אין לנו שליטה על הסעות פרטיות - - -

דוד אמסלם: לא, אני מדבר כרגע על נקודות היציאה.

דוד אמסלם: תראה, אם אני שומע משלמה שיש כאן בגשר בר-אילן אוטובוסים, נקודת יציאה, אני רואה בעיני רוחי טור של אוטובוסים; אני רואה אלפי אנשים על המדרכה.

דוד אמסלם: מפקד המחוז מודע למה שקורה פה?

<משה ויצמן: בהחלט.

<משה ויצמן: הוצאנו כחלק מההיערכות - - -

דוד אמסלם: זה בגלל ששלמה דיבר אתו או בגלל שמפקד הצפון - - -

<משה ויצמן: לא.

דוד אמסלם: אז לכן אני שואל: האם המפקד מבחינת המשטרה זה מפקד על האירוע ואז הוא אחראי על כל האירוע מתחילתו ועד סופו – זאת אומרת, תחילתו זה יכול להיות באילת, או שהוא אחראי על הר מירון?

דוד אמסלם: בגלל שהר מירון בצפון, אז הוא אחראי על הר מירון.

<משה ברקוביץ: אענה.

<משה ברקוביץ: מפקד המחוז אחראי על הפיקוח והשליטה במקום עצמו.

דוד אמסלם: בהר מירון?

<משה ברקוביץ: כלומר, הוא ידע על כל אוטובוס שיוצא, מתי הוא מגיע ולמה.

<משה ברקוביץ: לגבי אירועים משטרתיים, מה שאנחנו קוראים מעלולי משטרה או אירועי סדר שיכולים להיות במקומות אחרים, מי שיהיה אחראי זה היחידה הטריטוריאלית לפי הערכת מצב שלה.

<משה ברקוביץ: ככל שיעלו הנקודות, והן עולות, נעביר לאותן יחידות טריטוריאליות, הן חייבות לקיים הערכת מצב ולראות איך הן נערכות באותו מקום.

<משה ברקוביץ: זה לא יכול להיות נשלט ממירון על נקודת קצה בבית"ר עילית.

<משה ברקוביץ: זה לא עובד ככה, זה גם לא נכון.

דוד אמסלם: לא, לא התכוונתי שאותו מפקד במירון גם ייסע לכל נקודה ויאשר אותה.

דוד אמסלם: אבל כשיש לך אירוע שהוא מהסוג הזה, אמרתי, עוד הפעם, יש לפעמים אחריות על האירוע ויש אחריות על הטריטוריה.

דוד אמסלם: השאלה היא מאיזה זווית אתה בא.

דוד אמסלם: אם האחריות היא על האירוע, אם נניח אני אחראי על האירוע, אז אני אחראי על כל האירוע: מאיפה באים, מאיפה חוזרים, מאיפה האירוע עצמו וכו'.

דוד אמסלם: לכן אני שואל את השאלה בכוונה בהיבט המשטרתי, בגלל שיכול להיות שאתם תגידו: רבותי, עשינו חשיבה רק על אלה שכבר הגיעו למירון, אבל אלה שאמורים להגיע מהמקומות – גם שמה יש בעיה, אולי היא יותר קשה אפילו ממירון.

דוד אמסלם: אז אם מפקד המחוז כאן לא ער לזה, בגלל שזה לא יושב לו ב-frame, והוא לא הקים מינהלת בגלל שהוא לא יודע, ואתה רוצה שהוא יתייחס לזה כאירוע נקודתי, כאילו אתה יודע מה, התכנסו איזה כמה חבר'ה, נסעו לאיזה משחק כדורגל.

<משה ויצמן: אענה על זה, אחסוך את - - -

<משה ברקוביץ: זה פשוט מאוד.

<משה ויצמן: אנחנו בעניין הזה מכירים את התרחיש.

<משה ויצמן: אנחנו מנחים את מחלקת המבצעים שלנו, מחלקת המבצעים כבר הפיצה הנחיות לכל המחוזות הרלוונטיים להיערך, לקיים הערכת מצב, ולהציב כוחות בנקודות - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, התייחסתם לנושא, זו לא התשובה שקיבלתי עד עכשיו.

<משה ויצמן: בהחלט.

<משה ויצמן: התייחסנו לנושא - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: מבחינתך, שלמה, פתרונות הקצה מבחינת המשטרה אלה פתרונות שמספקים אתכם.

<שלמה רוזנשטיין: עמדתי בקשר גם מול אגף המבצעים של התנועה וגם מול אגף המבצעים של המחוז, ולבקשת המחוז גם העברנו - - -

דוד אמסלם: זה מחוז ירושלים?

<שלמה רוזנשטיין: לא, מחוז צפון.

דוד אמסלם: אה, צפון, אוקיי.

<שלמה רוזנשטיין: כי הוא מתכלל, הוא מעביר את ההנחיות.

דוד אמסלם: הוא מדבר עם המחוזות?

דוד אמסלם: אתה מעביר לו את כל הנקודות?

<שלמה רוזנשטיין: בכל הארץ.

<שלמה רוזנשטיין: הוא מפיץ למחוזות.

דוד אמסלם: הבנתי.

<שלמה רוזנשטיין: דרך אגב, זה ריטואל שנעשה גם בשנים עברו, הם גם מפיצים.

<שלמה רוזנשטיין: אבל השנה, בדגשים של הסיטואציה שנוצרה, והסתנכרנו מולם.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: משה, אתה שם לב למה שקרה פה בדיון?

דוד אמסלם: יכול להיות שכדאי שתעשו עוד דגש למפקדי המחוזות, שעלולה להיות השנה, במיוחד השנה, בעיה יותר קשה מאשר שנים קודמות.

<משה ויצמן: נדגיש: מעבר לכך, הוספנו גם בתחנות רכבת אפשריות שבהן יעלו, גם שמה הוספנו הנחיות למחוזות.

<משה ויצמן: יש איזה תוכנית להעביר רכבת כזו או אחרת ממקום למקום, ואנחנו גם לשם נערכים.

<משה ויצמן: אני רק רוצה ככה לציין את השינוי בין 2014 ל-2017, וביניהן היה את ה-2015–2016 שעברו בהצלחה.

<משה ויצמן: ב-2014 אכן הייתה בעיה בתחבורה, כפי שציין הרב מוזס.

<משה ויצמן: אני יכול לציין שבאמת מוצאי השבת הוא שונה לגמרי מהאפיון של מה שהיה שנה שעברה.

<משה ויצמן: הוא יותר לחוץ מבחינת פרקי הזמן.

<משה ויצמן: ההגעה המסיבית החל ממוצאי שבת.

<משה ויצמן: פיזור מסיבי, כמו שנאמר פה, ביום ראשון עם סיום ההדלקות.

<משה ויצמן: ואנחנו יודעים שיש אפילו מבקרים שמגיעים בשני ושלישי – לא הרבה, לא בכמויות האלה, אבל גם.

<משה ויצמן: אנחנו יודעים שיש ביום שני הגעה מוקדמת ונוכחות של כ-20,000 איש בערך ביום שישי כבר בשעות הבוקר.

<משה ויצמן: אני יכול להגיד נתונים שהיו ככה - - -

דוד אמסלם: 20,000 איש יהיו בעצם במהלך שישי–שבת?

דוד אמסלם: אני מניח שאנשים דתיים.

<משה ויצמן: חלק יעזבו, שומרי שבת יעזבו, חלק ימצאו פתרונות במושב או כל מיני מקומות קרובים.

<משה ויצמן: אבל אני יכול להגיד, מספירה סלולרית שנעשתה ב-2014 לפחות, הגעה של 60,000 החל ממוצאי שבת בפרק זמן של כחמש שעות.

<משה ויצמן: זה אומר שני מגרשי כדורגל גדולים מגיעים – זה עוצמה.

<משה ויצמן: פיזור של 30,000 איש תוך פחות משעה.

<משה ויצמן: זה גם כאילו אתה לוקח את מגרש "סמי עופר" לדוגמה בחיפה, מרוקן אותו בפחות משעה במוצאי שבת, עם סיום ההדלקה המרכזית.

<משה ויצמן: אלה הם מספרים גדולים מאוד, ונותנים לנו להיערך בכמה היבטים.

<משה ויצמן: רק אתן את ההיבטים.

<משה ויצמן: אנחנו מדברים על 18 הדלקות, אנחנו מדברים על 4 מתחמים של הדלקות מרכזיות.

<משה ויצמן: כשאנחנו מדברים על מתחם זה מתחם שכולל את כל הקונסטרוקציה, הגעה וקליטה של מאות ואלפים של אותה חסידות, שמגיעים, מדליקים, מסיימים, ויוצאים ומפנים למעשה את הדרך לחסידות הבאה.

<משה ויצמן: מבחינת איומים מרכזיים, מה שאנחנו נותנים עליהם את הדגש, זה נושא של סדר ציבורי, נושא של תנועה, נושא של פח"ע, נושא של בטיחות, וגם הנושא הפלילי.

<משה ויצמן: כשבכל איום כזה יש לנו מענה ויש לנו חלוקה לגזרות.

<משה ויצמן: בכל גזרה בקבר יש מפקד בדרגת ניצב משנה.

<משה ויצמן: יחד אתו יש סגן בדרגת סגן ניצב.

<משה ויצמן: אלה בהיבט של ההר.

<משה ויצמן: השחקן הנוסף המרכזי שלנו זה אגף התנועה, שכרגע הנציג שלהם לא נמצא פה, אבל יש להם משמעות גדולה מאוד.

<משה ויצמן: ואני יכול להגיד שמ-2014 חל שינוי גם במערך, גם בשיתוף פעולה עם משרד התחבורה בעניין הזה של ויסות תחבורה.

<משה ויצמן: באמת עשו שם מהפך, וזה הצליח ב-2015–2016.

<משה ויצמן: המשימה של אגף התנועה היא בראשות ראש אגף התנועה בדרגת ניצב, שגם הוא אתנו במעגלים, ממעגלים רחוקים עד למעגלים הקרובים.

<משה ויצמן: נדבר קצת על השיטה.

<משה ויצמן: מבחינתנו מי שמגיע למעשה זה האוטובוסים, כמו שנאמר פה, חלק תחבורה ציבורית, חלק הסעות פרטיות וכלי רכב.

<משה ויצמן: כלי רכב בחניונים שמיועדים לכך.

<משה ויצמן: כשמגיעים האנשים למתחם ההר יש גם גזרה של מורשי מעבר, כאלה שקיבלו אישור, אדמו"רים וכל מיני כאלה שקיבלו אישור, וגם זה מתבצע בצורה מוסדרת על ידי אפליקציות, אישורי כניסה.

<משה ויצמן: וגם באישור כניסה שאותו שוטר פוגש באותו אדמו"ר, הוא יודע להגיד לאן בדיוק הוא צריך להגיע בהר, כדי למנוע וכדי לדלל את כל העומסים שהיו פעם.

<משה ויצמן: מגיע אדם, מגיע אוטובוס להר, אחרי שהוא יורד כמובן הנוסעים מגיעים לטרמינל, יורדים דרך מעבר תת קרקעי ועולים דרך שער מרכזי.

<משה ויצמן: שמה עוברים בידוק בעיניים, ומשם למעשה מגיעים למתחם.

<משה ויצמן: בשעת ההדלקה ולפני כן, אנחנו יודעים לפני כל ההדלקות להיות דרוכים ולהיכנס למצב שאם יש עומסים אז לווסת אותם, ולתת פתרונות לכל מיני דברים שמתפתחים בשטח.

<משה ויצמן: זה באמת אחד המבצעים הגדולים.

<משה ויצמן: בוא נשמע את היועץ המשפטי, שייתן לנו קצת - - -

דוד אמסלם: לפני שנשמע את היועץ המשפטי, משה, יש לי שתי שאלות.

דוד אמסלם: קודם כול, אחד, לגבי מה שאמר משרד התחבורה – בוא תהיו ערניים, אחרי זה תעשו ישיבת עבודה.

<דרור גנון: לא, יש לי עוד ועדה ב-11:00.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: עד 11:00 נסיים פחות או יותר, אני מקווה.

דוד אמסלם: אחד, משרד התחבורה בעצם נתן תשובה לרב מוזס לגבי הארכה עד כמעט יום שני בבוקר.

דוד אמסלם: למה זה אמור להפריע לכם?

<משה ברקוביץ: קודם כול, אנחנו באמת צריכים לשקול על-ידי הפיקוד.

<משה ברקוביץ: אגיד באמת במילה, אנחנו כבר תשעה חודשים עובדים על זה, וכבר עבר אישורי מפכ"ל, עבר קבוצות פקודות, הכוחות כבר ערוכים בשטח.

<משה ברקוביץ: למעשה מדובר בהוספת משמרת לאירוע המרכזי, ש-1,000 שוטרים, אני חושב, זו כמות סבירה להגיד, אבל אני לא איש המקצוע.

<משה ברקוביץ: כלומר, צריך לשבת ולבדוק מה המשמעויות וכמה שוטרים, ואם אפשר להביא אותם.

<משה ברקוביץ: ומה המשמעויות בצירים ומה המשמעויות מעבר.

<משה ברקוביץ: ואז לקבל החלטה מושכלת.

<משה ברקוביץ: אבל אני מזכיר רק שאנחנו כבר בתוך האירוע עצמו, וזה הרבה יותר מורכב וקשה לעשות שינויים, כי זה יכול להשליך על המון דברים אחרים.

<משה ברקוביץ: אבל שמענו, קיבלנו, רשמנו, ותתקבל בסוף תשובה על ידי מפקד המבצע שזה מפקד המחוז.

דוד אמסלם: אז קודם כול, לגבי הנושא זה, באמת הייתי רוצה שתיתנו תשובה לרב מוזס.

דוד אמסלם: בסופו של דבר תעשו את ההשתדלות, בגלל שאני מניח שברמה הטכנית לא צריכה להיות בעיה.

דוד אמסלם: בכל אופן, כפי שציינת, זה אולי האירוע במדינת ישראל, בהיבט בוודאי הדתי, ומשטרת ישראל צריכה לטעמי להיערך אליו בכל רמה, גם אם היא צריכה מה שנקרא לעבוד על גבול המעטפת שלה.

דוד אמסלם: אז זה באמת חשוב, ותשתדלו לתת לו תשובה חיובית בעניין הזה.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לחזור לעוד שאלת מקרו, ואחרי זה תמשיך לדבר.

דוד אמסלם: אני מבין שהשנה בגלל ל"ג בעומר, מוצאי שבת וכו', אז אני מבין את האילוץ התחבורתי – בעיקר התחבורתי, כל השאר פחות חשוב.

דוד אמסלם: אצלכם זה כל שנה חוזר על עצמו פחות או יותר, המבצע.

דוד אמסלם: כפי שציינת, משה, בשנתיים האחרונות גם עבר בהצלחה וכו'.

דוד אמסלם: עכשיו, הנושא התחבורתי, האם הוא מקרין עליכם עכשיו, הסיפור של התחבורה בכלל, או שאתם מתייחסים אליו כמו כל שנה?

דוד אמסלם: התקלה התחבורתית, זאת אומרת הסיפור ששמענו כאן, האילוץ התחבורתי, האם מבחינתכם יש לו משמעויות, מעבר לקטע של, כפי שאמרתי, נקודות היציאה וכו'?

<משה ברקוביץ: יש משמעויות מאוד מאוד גדולות, העברנו מסמך נורא מפורט, לאור ועדה קודמת, שהתבקשנו להעביר התייחסות, אז העברנו התייחסות נורא מפורטת של קצין אגף המבצעים המחוזי, אחרי ששקלנו ודיברנו עם אגף התנועה, שהם אחראים על כל מערך התנועה.

<משה ברקוביץ: משמעויות נורא גדולות: במעגל התנועה זה יכול לעצור את מעגל התנועה, זה יכול ליצור המון המון עומסים על הכבישים, זה יכול להביא להמון רכבים פרטיים שיגיעו ויחסמו למעשה את הצירים שלנו.

<משה ברקוביץ: זה יביא לנו לאירועים, למה שאנחנו מגדירים כמעלולי משטרה, בנקודות שיחייבו אותנו להעביר שוטרים לשם.

<משה ברקוביץ: זה יכול להביא עוד פעם לסכנת חיים, ואז לא תהיה ברירה אלא להשתמש בכלים שאנחנו לא רוצים, ואחרי זה עולה על זה הרבה ביקורת.

<משה ברקוביץ: מכל הכיוונים זה משפיע.

דוד אמסלם: לא, אסביר.

דוד אמסלם: הבנתי מה שאמרת עד עכשיו, בגלל שאתה אומר: תראה, היות שאין אוטובוסים, אז אנשים יבואו ברכבים פרטיים.

דוד אמסלם: יבואו ברכבים פרטיים, אז יכול להיות שקודם כול יהיה יותר עומס על הכבישים.

דוד אמסלם: בכלל, נתיבי הגעה.

דוד אמסלם: ודבר שני, אין להם חניה, אז הם יחסמו פה, יחסמו שם, יהיה בלגן.

דוד אמסלם: זה הבנתי.

דוד אמסלם: אבל מה שהרב מוזס תיאר זה יותר מצב שכבר once הם הגיעו להר, אז אתה מתייחס על ההר – הוא התייחס להר.

דוד אמסלם: להיפך, אם היו עוד 600 אוטובוסים, אז היו יותר אנשים בהר עצמו באופן פיזי.

דוד אמסלם: עכשיו, השאלה היא, אני מדבר כרגע מבחינת ההיערכות בה זה משנה לכם, הסיפור של התחבורה.

<משה ברקוביץ: על ההר עצמו ההשפעה היא פחות משמעותית.

<משה ברקוביץ: מתחת להר היא כמובן תשפיע, שכולם ירדו ולא ניתן יהיה לתת מענה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אוקיי, בבקשה, תמשיך.

<משה ברקוביץ: אני רוצה להגיד, כי שמעתי פה המון דברים וגם אני טיפה נבהלתי מעבר למה שצריך.

<משה ברקוביץ: אני חייב להגיד: אני גם מטפל בנושא מירון המון שנים, יש שיתוף פעולה מלא, מדהים, משטרת ישראל מתכללת את גופי החירום, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל הגופים.

<משה ברקוביץ: כולם באמת באים מתוך רצון נורא נורא טוב.

<משה ברקוביץ: אנחנו יודעים שיש כמובן בעיות ביסוד של האירוע, אבל כולם באים ורוצים לעזור.

דוד אמסלם: הבנתי.

<משה ברקוביץ: רק כדוגמה, כי עלה נושא הלולים, אז פשוט אני גם מכיר, כי טיפלתי.

דוד אמסלם: איזה נושא?

דוד אמסלם: שישנים בלולים?

<משה ברקוביץ: אמר משרד הבריאות, שאנשים לנים בלולים.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

<משה ברקוביץ: לא, רק להראות את שיתוף הפעולה.

<משה ברקוביץ: נודע שאנשים ישנים בלולים בצורה לא מוסדרת, פנינו לכיבוי, הכיבוי הוציא צו סגירה לפני מספר שנים ללולים.

<משה ברקוביץ: עלתה דרישה מהציבור בכל זאת ללון במקום, פנו לכיבוי, הכיבוי בנה סל של דברים שהוא יוכל לאשר את הלולים.

<משה ברקוביץ: כל לול שמאושר, כמובן מאושר - - -

דוד אמסלם: בסדר, הבנתי.

דוד אמסלם: שכחתי את השם פשוט.

<משה ברקוביץ: ברקוביץ משה.

דוד אמסלם: משה ברקוביץ, אוקיי.

דוד אמסלם: משה, בוא רק שנייה, ברשותך, זה פחות מרתק אותי.

דוד אמסלם: יש לי שאלה עליך: האירוע הזה דורש רישוי?

דוד אמסלם: יש מסלול רישוי רגיל כמו כל אירוע?

<משה ברקוביץ: האירוע לא מוגדר כאירוע תחת כיפת השמיים.

דוד אמסלם: אז מה הוא?

<משה ברקוביץ: הוא אירוע דתי ספונטני.

<משה ברקוביץ: הוא אירוע שבו אנשים מגיעים – עוד הפעם, אנחנו - - -

דוד אמסלם: אגב, אני רוצה להגיד לך, שלפני כמה שנים בעיריית ירושלים החלטנו לעשות אירוע דתי ספונטני במגרש חניה כאן, שבאו כמה אלפי אנשים, וזה היה עם טופס טיולים, אירוע.

אורי מקלב: - - -

דוד אמסלם: אסביר לך למה אני שואל את השאלה.

דוד אמסלם: כשיש רישיון לאירוע, אז בסוף יש בעל הבית לאירוע, יש מישהו שמסנכרן, אחרת אין אירוע.

<משה ברקוביץ: אז אשלים את התשובה.

<משה ברקוביץ: אני אומר עוד פעם: משטרת ישראל הייתה מאוד מעוניינת באמת שזה יהיה אירוע תחת כיפת השמיים, עם רישוי, עם רשות, עם אחראי, שנוכל להתנתק מחלק ניכר מהפעילות - - -

דוד אמסלם: לא שאלתי – אתם הרי מגדירים איפה צריך רישוי.

דוד אמסלם: נניח עכשיו אני כעירייה, אני מספר לך, אולי אתה לא יודע, אם אני רוצה להביא זמר עם 1,000, אתם נכנסים, אומרים לעירייה: חבר'ה, אנחנו רוצים רישיון לאירוע, יש מסלול טיולים.

אורי מקלב: אתה צודק, אדוני היושב-ראש, אבל כאן 400,000 איש הם מזמיני האירוע.

אורי מקלב: כמו שתגיד שתיקון ליל שבועות בכותל, מישהו צריך להוציא על רישיון.

דוד אמסלם: אורי, שנייה.

דוד אמסלם: קודם כול, איפה שמתכנסים 300,000 איש, צריך להיות מישהו.

דוד אמסלם: המבקר בוודאי לא דואג לאירוע, הוא בא להתפלל, אבל מישהו ממדינת ישראל צריך להגדיר את זה כאירוע.

דוד אמסלם: מטעם מדינת ישראל צריך להיות אחראי, ואז הדיון הזה לא קורה כמו שהוא קורה.

דוד אמסלם: אז יש שירותים ויש זה ויש זה ויש חניונים ויש הכול.

דוד אמסלם: וה"פרטץ'" הזה קורה בגלל שאין מישהו שמבקש רישיון לאירוע, אז אין אחראי כל כך מדויק, וכל אחד עושה מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: ולכן חבר הכנסת מקלב לא מבין בכלל את המצוקה שלי להביא 400,000 איש ככה ל"פרטץ'".

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם באים להתפלל.

דוד אמסלם: כולנו באים להתפלל, מישהו צריך לדאוג להם.

דוד אמסלם: מה הם מצפים?

דוד אמסלם: כשאני בא להר מירון, אביא אתי שירותים?

דוד אמסלם: שאביא אוטובוס שיעלה אותי?

דוד אמסלם: שאביא אתי גם איזה אמבולנס שיחכה לי בצד?

דוד אמסלם: עכשיו, היות שכל הפרטים, כל אחד בא בפני עצמו, אז המדינה צריכה לדאוג לזה, מישהו צריך לדאוג לזה.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק, הגדרה נכונה.

<משה ברקוביץ: המקומות הקדושים הם הגורם המתכלל לגבי יתר הגופים שאינם גופי ביטחון.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את התשובה.

דוד אמסלם: אתה מצפה שמנהל האתר שם – בחורצ'יק נחמד, אני לא יודע אם הוא פה, אבל פגשתי אותו – עכשיו נפיל עליו את האירוע, זה הוא אשם עכשיו?

דוד אמסלם: שואל.

<משה ברקוביץ: אני מבין, וגם אשמח לענות.

<משה ברקוביץ: אנחנו כבר שנים ארוכות עובדים בדרך הזאת.

<משה ברקוביץ: זה ידוע - - -

דוד אמסלם: זאת לא השאלה.

דוד אמסלם: משה, אתה היועץ המשפטי של המחוז של המשטרה?

<משה ברקוביץ: כן.

דוד אמסלם: יופי.

דוד אמסלם: תקשיב, אני שואל אותך שאלה כיועץ משפטי של המחוז: למה האירוע הזה לא דורש רישוי כמו כל אירוע בסדרי גודל הרבה יותר קטנים ממנו?

<משה ברקוביץ: אענה.

<משה ברקוביץ: קודם כול, יש תנאי רישוי לאירועים נקודתיים.

<משה ברקוביץ: כל הדלקה היא אירוע רישוי בפני עצמו.

דוד אמסלם: אה, בהר למעלה, אתה אומר, בנקודה, יש רישיון לאירוע.

דוד אמסלם: עכשיו, לכל ההר אין.

<משה ברקוביץ: אין אפשרות לפי התפיסה המשפטית שלנו להגדיר את האירוע הזה.

דוד אמסלם: למה?

<משה ברקוביץ: יש יועץ משפטי גם למשטרה, יש גם למשרד הדתות.

דוד אמסלם: לא, אני שואל אותך, משה.

<משה ברקוביץ: כי האירוע הזה לא מוגדר כאירוע תחת כיפת השמיים.

דוד אמסלם: אבל אתם מגדירים?

<משה ברקוביץ: לא, לא אנחנו.

דוד אמסלם: מי מגדיר?

<משה ברקוביץ: אירוע תחת כיפת השמיים זה כשיש מישהו שמבקש לארגן אירוע.

<משה ברקוביץ: הוא פונה אלינו, אנחנו נותנים לו תנאים, אנחנו עוקבים, אנחנו מפקחים וכדומה.

<משה ברקוביץ: כאן ישנם - - -

<קריאה: אירוע ספונטני פה.

<משה ברקוביץ: לא יודע אם ספונטני, כי ל"ג בעומר זה קבוע כל שנה.

מנחם אליעזר מוזס: אין אבא לעסק הזה, היושב-ראש.

דוד אמסלם: אתה רציני עם התשובות שלכם?

<קריאה: אתה צריך להבחין - - -

דוד אמסלם: דקה, דקה, דקה.

דוד אמסלם: אתה מדבר אתי על אירוע ספונטני, כאילו אנשים ככה ספונטנית יצאו מהבית והגיעו למירון?

<משה ויצמן: אתנו ובלעדינו.

<משה ויצמן: אתנו ובלעדינו יבואו למירון.

דוד אמסלם: מה הקשר?

דוד אמסלם: לא הבנת, רוב האירועים - - -

<שבתאי גרברצ'יק: זו תפיסה שצריך להבין.

<שבתאי גרברצ'יק: אתנו ובלעדינו יבואו למירון.

<שבתאי גרברצ'יק: עכשיו, בתוך מירון יש טריבונות ויש הדלקות, יש דברים נוספים שעליהם יש את תהליך הרישוי ברמה הבטיחותית, בכל הרמות שצריך, ועל זה הוא מתכוון.

<שבתאי גרברצ'יק: ההגעה למירון – עמך ישראל עולה למירון.

דוד אמסלם: לא שאלתי כרגע לגבי כביש 6 מה קורה.

דוד אמסלם: שאלתי אם אירוע שהוא תחת כיפת השמיים, אלא אם כן זה מתחת להר וכולם נכנסים פנימה ולא רואים אותם, של 400,000 איש, שהגדרתם את זה כמגה אירוע, אולי האירוע הכי חשוב במדינת ישראל, אין רישיון לאירוע.

דוד אמסלם: עכשיו, אמרתי הרישיון כשלעצמו זה עושה את הסדר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הרי ברור שיהיה ל"ג בעומר במירון.

דוד אמסלם: אני לא מתקשר לשאול: חבר'ה, יש לכם רישיון?

דוד אמסלם: אני תופס את האוטו, נוסע למירון.

דוד אמסלם: עכשיו, זה ברור לחלוטין שאירוע יהיה.

דוד אמסלם: אבל ברגע שאנחנו יודעים שבאים 400,000 איש, אז אנחנו מתחילים להבין שיש פה אירוע.

דוד אמסלם: ואז אנחנו ממנים מנהל לאירוע, יש לנו פתאום מנהל.

דוד אמסלם: תתפלא, פתאום - - -

<שבתאי גרברצ'יק: מי זה אנחנו ממנים?

דוד אמסלם: לא, המשטרה רק תבקש: רבותי - - -

<שבתאי גרברצ'יק: - - - לנהל אירוע.

דוד אמסלם: אז אני מודיע לך שאם המשטרה תגדיר את זה כאירוע שדורש רישיון, ותגיד את זה למשרדי הממשלה, תראה לבד שיימצא הבן אדם שהוא יהיה מנהל האירוע.

<שבתאי גרברצ'יק: אף אחד לא רצה להרים את זה עד היום במשרדי הממשלה.

<שבתאי גרברצ'יק: זו דרישה שחוזרת כל שנה, שיהיה מפיק לאירוע הזה, בן אדם, כתובת אחת, שאפשר יהיה לפנות אליו.

דוד אמסלם: חבר'ה, אני שואל אתכם שאלה.

דוד אמסלם: אני עכשיו מפנה את השאלה למשטרה, בגלל שכאן – תראה, כל הזמן אמרתי בתחילת הדיון: אל תגלגלו את האירוע למשטרה, זה לא אירוע משטרתי, זה אירוע אחר.

דוד אמסלם: אבל בוודאי ובוודאי שאתם גם קובעים את הכללים לגבי האירועים במדינת ישראל, אלא אם כן אתם אומרים לי: תשמע, דודי, אנחנו לא אחראים לשום אירוע, אנחנו לא נותנים הנחיות לשום אירוע, שום זמרים אנחנו לא נותנים להם הנחיות.

דוד אמסלם: שום התקהלות, שום דבר, אנחנו בכלל לא קשורים לעסק הזה.

דוד אמסלם: אבל היות שאני יודע שזה לא ככה, אני יודע שהמשטרה גם מכתיבה כמה פקחים יהיו וכמה סדרנים יהיו.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, עשינו פה - - - בירושלים, ספונטנית, אנשים יוצאים.

דוד אמסלם: לא 400,000, הרבה פחות.

דוד אמסלם: יש מנהל האירוע, יש רישיון, המשטרה הגדירה לנו 400 פקחים כאלה.

דוד אמסלם: לא היו לנו, גייסנו אותם.

דוד אמסלם: אמרנו לנו לשים שירותים, אמרו לנו איפה לשים חבלים, איפה לשים בטונדות, איפה מחסני לחץ.

מנחם אליעזר מוזס: זה מה שחסר.

דוד אמסלם: אבל אם המשטרה לא הייתה אומרת שצריך רישיון לאירוע, אז לא היה כלום.

דוד אמסלם: היה בא בן אדם, יוצא החוצה, מפריע סביר להניח.

דוד אמסלם: היה הבלגן הזה.

דוד אמסלם: לכן אני שואל, הרי אם יקרה, חס ושלום, משהו, השאלה הראשונה תישאל - -

מנחם אליעזר מוזס: מי האבא?

דוד אמסלם: - - חבר'ה, אתם במשטרה, אתם מוציאים רישיונות לאירועים מהסוג הזה?

דוד אמסלם: – סליחה, לא מהסוג הזה, הרבה יותר קטנים ממנו?

<משה ברקוביץ: אם זה מתחת לכיפת - - -

דוד אמסלם: מה זה תחת כיפת השמיים?

דוד אמסלם: אתה מתכוון שאני מרים את הראש, רואה כוכבים?

<משה ברקוביץ: זה הלא האירוע היחידי - - -

דוד אמסלם: לא הבנתי, מה זה תחת כיפת השמיים?

<משה ברקוביץ: יש אירועים מסוגים שונים.

<משה ברקוביץ: יש חוק רישוי עסקים, שהוא כולל סוגים מסוימים של אירועים, והוא נותן לנו סמכויות באמת לבקש רישיונות ולעשות כל מיני דברים.

<משה ברקוביץ: האירוע הזה, ככל שאנחנו יודעים משפטית, לא חוסה תחת חוק זה בכללותו.

<משה ברקוביץ: אנחנו כבר שנים כן מבקשים, הייתה כבר פעם החלטה כן ליצור מעין מנהל אירוע, שאחרי כמה שנים פשוט לא צלח, כי אותו משרד לא הקים את מה שהיה צריך להקים, ואנחנו נמצאים בחוסר.

<משה ברקוביץ: ואם הקריאה באמת מהוועדה תהיה שהחל מהיום לטעמנו במירון אפשר לקבוע שזה אירוע תחת כיפת השמיים, ושיהיה מפיק ושניתן לו תנאים, אנחנו הראשונים שנשמח.

דוד אמסלם: משה, קודם כול, אני רוצה להגיד לך, עזוב את הקריאה, זה בסיכום שלי, אבל אני חושב שזה אירוע שהמשטרה צריכה להגדיר אותו.

דוד אמסלם: משטרת ישראל, לפי תפיסתי, חלק מתפקידה זה שמירת הסדר הציבורי.

דוד אמסלם: בעקבות זאת היא גם מחליטה על התנאים.

דוד אמסלם: אתה יודע, אם אנחנו רוצים לעשות חופה בארמון הנציב, ובאים מעל 200 איש, כבר יש לכם דרישות.

דוד אמסלם: ובצדק.

<משה ברקוביץ: גם פה יש.

דוד אמסלם: רק שנייה, בצדק.

דוד אמסלם: יש גם מנהל.

דוד אמסלם: עכשיו, אמרתי: אירוע מהסוג הזה, אתם מכתיבים את הקצב.

דוד אמסלם: אתם לא "ליינרים", אתה לא שופט קו.

דוד אמסלם: אדוני, אם תגדיר: אם אין כזה דבר, אין אירוע, אתה תראה שיהיה, כי האירוע יהיה.

דוד אמסלם: אז תבין איך זה עובד.

דוד אמסלם: המשטרה זה לא גוף מייעץ בהיבט של ביטחון שלום הציבור.

דוד אמסלם: דרך אגב, 400,000 איש.

דוד אמסלם: אם אני מנקה כל מיני, זה כמעט 10% מהאוכלוסייה היהודית במדינת ישראל, מתרכזים לכמה שעות במקום אחד קטן וצפוף.

דוד אמסלם: נראה לך אתם "ליינרים"?

דוד אמסלם: אתם אומרים: תשמע, מה נעשה, אין לנו פה מנהל.

דוד אמסלם: אז נעשה את המקסימום.

<משה ברקוביץ: זה ממש לא המסר.

דוד אמסלם: רק 5,500 שוטרים אתה מביא למקום הזה.

דוד אמסלם: רק בשבילם צריך עוד יועץ בטיחות.

<משה ברקוביץ: בתום האירוע הקודם, משטרת ישראל העבירה למקומות הקדושים, שהם הגוף שמתכלל את האירוע, את כל התנאים ואת כל הדרישות לאירוע הבא.

<משה ברקוביץ: המקומות הקדושים באמת כימתו את הכסף, ופנו והביאו תקציב, והאירוע כולו עומד בכל דרישות משטרת ישראל, עד הפרט האחרון שהמשטרה קבעה, והיא כן מובילה את זה.

<משה ברקוביץ: השאלה בסוף של אדוני, האם באמת אנחנו יכולים להגדיר את זה כאירוע זה תחת כיפת השמיים, וככזה לקבוע מישהו - - -

דוד אמסלם: מה זה ההגדרה שלך, משה - - -

<שבתאי גרברצ'יק: - - -

דוד אמסלם: עזוב, רק שנייה, הוא לא צריך יועץ תקשורת.

<שבתאי גרברצ'יק: יועץ תוכן.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה: מה ההגדרה המשפטית של אירוע תחת כיפת השמיים?

דוד אמסלם: איך אתם מגדירים?

דוד אמסלם: מבחינתי, אם אני מבין עברית והסיפור הוא בעברית, תחת כיפת השמיים, הכוונה שאני מרים את הראש ואני רואה כוכבים.

דוד אמסלם: זה לא במבנה סגור, זה לא באולם.

דוד אמסלם: זה בהגדרה שלי תחת כיפת השמיים.

<משה ברקוביץ: אגיד לאדוני, ואם יורשה לי, אסביר לו גם.

<משה ברקוביץ: אם בן אדם מבקש לקיים מחאה של 200 איש, זה גם לא אירוע תחת כיפת השמיים, וזה גם אותם 500 איש תחת כיפת השמיים.

<משה ברקוביץ: ואירוע מחאה בכלל חוסה תחת חוק אחר לגמרי.

<משה ברקוביץ: כל דבר יונק את התוכן שלו.

<משה ברקוביץ: גם אירוע בכותל לדוגמה זה לא אירוע תחת כיפת השמיים.

<משה ברקוביץ: גם אירועים בכל מיני מקומות אחרים - - -

דוד אמסלם: אבל בכותל יש כתובת ויש מישהו שמארגן את זה.

<משה ברקוביץ: גם אצלנו יש כתובת.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: לכן אני שואל את השאלה שוב: אתה לא חושב שאירוע מהסוג הזה – עובדה שאתם בקטע הנקודתי כן מבקשים רישיון, לבמה אתה מבקש רישיון, תראה את האבסורד.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כי לבמה יש תקנים.

דוד אמסלם: ואתה אומר: אם תיפול הבמה, מה יהיה?

דוד אמסלם: אנחנו צריכים מהנדס, קונסטרוקטור, עובדים בפק"לים.

דוד אמסלם: אבל 400,000 איש שבאים למקום אחד – זה לא צריך.

דוד אמסלם: אבל מה, 20 חבר'ה יעלו על במה, ואם תיפול הבמה, זה באמת מסוכן מאוד.

מנחם אליעזר מוזס: ולא יהיה לך את מי להאשים.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: עכשיו, לכן אני חוזר על עצמי, אבל הבנתי שאין לכם תשובה, וכאן אני רוצה לעבור, ברשותך – רוצה להגיד עוד איזה משהו דרמטי?

דוד אמסלם: מי כבודה?

<איילה ויינשטיין: איילה ויינשטיין, המשרד לביטחון הפנים, הלשכה המשפטית.

דוד אמסלם: בבקשה, איילה.

<איילה ויינשטיין: השאלה, אולי אפילו בסוגריים, עוד יותר מופנית לייעוץ המשפטי.

<איילה ויינשטיין: אני לא בקיאה כל כך בהגדרות שנקטת לגבי סיווגים שונים של אירועים, אבל האם אפשר אולי לבחון אפשרות, שהמרכז לפיתוח המקומות הקדושים או משרד הדתות, שכל הזמן אומרים פה שמתכלל את האירוע, יגיש בקשה לניהול אירוע תחת כיפת השמיים?

<איילה ויינשטיין: ואז איכשהו אנחנו נכנסים לקונסטרוקציה המשפטית הזאת - - -

דוד אמסלם: תודה.

<קריאה: אנחנו הראשונים שנשמח.

<איילה ויינשטיין: הקדמתי: בסוגריים.

דוד אמסלם: לא, השאלה היא נאיבית, אסביר לך עוד מעט למה, אבל בוא נתקדם.

דוד אמסלם: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אני מודה לך על המסורת המתמשכת של קיום ישיבה של ועדת הפנים בנושא ל"ג בעומר ומירון, גם על ציר הזמן הקצר לפני האירוע, וגם על כך שעם תחילת המושב אתה מקיים את הדיון הזה.

אורי מקלב: אבל אני מאלה שגם מאוכזבים, ממורמרים וכועסים, שבמקום שהיום נשב ונדון - - - ההשקעה העצומה, המקצועית של כל הכוחות וכל הגופים שקשורים, ובראשם משטרת ישראל ומשרד התחבורה באירוע הזה, היום צריכים לדון איך התוכניות מתמסמסות, איך הן מתפוררות להן, אני יכול להגיד מילים אפילו יותר חמורות על מה שקורה.

אורי מקלב: המטרה של כולם הייתה לא להגביל את המשתתפים, אלא מדינת ישראל נותנת לאירוע דתי, לאירוע מסורתי, ששנים רבות מתקיים, להשתפר ולהתמקצע יותר, עד האחרון, עד הקצה, כדי שכולם יוכלו להשתתף.

אורי מקלב: ובאירוע הזה צריך לציין תמיד שחלק נכבד מהאירוע זה ילדים בני שלוש.

אורי מקלב: זאת אומרת, באופן מסורתי זה גם חלק מהדברים.

אורי מקלב: קודם דיברו כאן על פרשים, כקריאת ביניים אני אומר, זה נכון שצריך לשמור על הסדר, המשטרה אמונה על כך.

אורי מקלב: אבל אני במקרה הזה חושב, שהפרשים לא צריכים לשמור על הסדר, לא מדובר כאן בהתקהלות או באיזו הפגנה לא חוקית, או משהו שמתגרה.

אורי מקלב: אנשים באו להתפלל ולחגוג ולא לראות פרשים שומרים עליהם.

אורי מקלב: אבל אני חושב שדווקא החלק הכי חשוב בכל הדיון הזה, לאור ציר הזמן, ההחלטה שהיא לפי דעתי החלטה לא אחראית, בוודאי לא מקצועית של משרד החינוך, להודיע בזמן קצר של חופש, גם אם זה זכותו של משרד החינוך לעשות דבר כזה משיקולים כאלה ואחרים, בוודאי במערכת מסודרת צריך את חובת ההיוועצות, צריך להתייעץ עם הגופים.

אורי מקלב: צריך לשאול את המשטרה, צריך לשאול את משרד התחבורה מה המשמעות, לפני שמקבלים החלטה שהיא כל כך קריטית.

אורי מקלב: ואני רוצה לציין, בוודאי ככה זה לא מתנהל, ולוועדת הפנים ודאי יש את הגישה, והיא צריכה לקחת את זה כחלק מהמסקנות שלה בעניין הזה, בפנייה למשרד החינוך, למי שאחראי.

אורי מקלב: אני חושב שזה כשל שלהם, אולי לא כשל אישי, אבל ודאי מערכתי שלהם.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שבלוח העברי, כשמדברים כאן על ל"ג בעומר במוצאי שבת, רק בעוד שבע שנים, בתשפ"ד, 2024, תהיה הפעם הבאה שיהיה ל"ג בעומר במוצאי שבת, ככה שהיה אפשר עוד השנה לסחוב, גם משרד החינוך בעניין הזה, ולא לזעזע את כל המערכת.

אורי מקלב: אבל משזה קרה, אני סמוך ובטוח, ואני גם פונה בזה, ואני חושב שזו צריכה להיות החלטה שלך, אדוני היושב-ראש, שלא יכול להיות שעל סמך ההחלטה הזו כל האירוע עכשיו יצא משליטה, אלא צריך לעשות הכול כדי שהאירוע כן ייתן מענה.

אורי מקלב: אנשים מאוד מודאגים.

אורי מקלב: אנשים מאוכזבים, מודאגים, באמת בעניין הזה עדיין תוהים ומחכים לשמוע מאתנו מה המסקנות שלנו.

אורי מקלב: והדברים שאמרו כאן משרד התחבורה, דרור גנון ושלמה, שהם לא יהיו הבעיה, הם מוכנים לתת את המענה.

אורי מקלב: על הדרך הזו, זה מה שאנחנו צריכים היום.

אורי מקלב: והדברים היותר - - - שלכם, המחשבה השנייה, אני מבין, כשמדברים כאן בתוך האירוע היום להרחיב אותו ולמשוך אותו בעוד 12 שעות או כמה שצריך – זה באמת דבר שדורש משאבים והחלטה אמיצה, אבל זה מה שיכול לעשות את השינוי.

מנחם אליעזר מוזס: זה הרע במיעוטו.

אורי מקלב: זה מה שיביא את האנשים – לא נתאמץ ולא בכוח נגיע ביום ראשון, אלא - -

דוד אמסלם: זה יפזר את זה.

אורי מקלב: - - זה יפזר את האירוע.

אורי מקלב: למשוך את האירוע, לפזר אותו.

אורי מקלב: אם אתה היום מצליח לקחת את כל הגופים האחרים ולעשות אותם, הצלת את ל"ג בעומר.

אורי מקלב: ואגיד לך יותר מזה – אני אומר את זה גם למשטרה ואני אומר את זה גם למשרד התחבורה, אבל יותר למשטרה – אם לא נעשה את זה, אנשים כבר מעצמם, לא ייתנו להם ללכת בשעה 20:00 בערב, לא ייתנו להם לבוא בשעה 21:00, בגלל שהם יבואו.

אורי מקלב: בגלל שמורים שנמצאים בתוך מערכת החינוך, אנשים שיודעים שלא יגיעו, אז הם אומרים: לא נגיע בזמן הלכתחילה שלנו, אי-אפשר לבוא לשבת, אי-אפשר לבוא לפני זה, נבוא אחרי זה.

אורי מקלב: בדיעבד כמובן, אבל נעשה את זה.

אורי מקלב: ואז לא תוכלו למקום.

אורי מקלב: אז רכבים פרטיים ימלאו את כל העסק.

אורי מקלב: ואז יקראו לכם: תעזרו, באו, חונים על צדי הכבישים, קטסטרופה, פיקוח נפש של הצלת חיים.

אורי מקלב: לכן ההחלטה היא גם הנכונה והנבונה, אבל גם ההכרח בעניין הזה לעשות את הדברים האלה.

אורי מקלב: אני רוצה לשאול כאן את משרד התחבורה שאלה אחת: האם כרגע, עוד לפני האירוע, יהיה מענה כמו בשנים הקודמות בשעות שנותנים מענה במשרד התחבורה?

אורי מקלב: יש שמועות שאומרות שבלילה לא יהיה מענה בסופו של דבר.

אורי מקלב: אמרתם פה, שאתם משתדלים לתת מענה, אבל הציבור מחכה לשמוע: האם ב-02:00 בלילה תהיה תחבורה בחזור מהר מירון לכיוון - - -

דוד אמסלם: פתחנו את הישיבה בזה שהם נתנו חצי שעה סקירה.

אורי מקלב: שמעתי.

אורי מקלב: אני מתייחס למה שהם אמרו, שיהיו - - -

דוד אמסלם: חסר להם כ-600 אוטובוסים, הם מודיעים שתהיה בעיה.

אורי מקלב: אבל צריך לדעת את זה.

דוד אמסלם: אז אני מסביר לך, הרי על זה דנו ב-45 דקות הראשונות.

אורי מקלב: מה שאני מבקש: ישיבה אחר ל"ג בעומר, לראות לגבי השנים הבאות שינוי - - -

מנחם אליעזר מוזס: במירון, במירון.

אורי מקלב: כן הפקעה, לא הפקעה - - -

דוד אמסלם: אמרתי גם את זה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני גם מתנצל, יש לי הצעת חוק - - -

דוד אמסלם: אמרתי, אנחנו מתוכננים לעשות סיור של ועדת הפנים למירון, בלי קשר לל"ג בעומר, לגבי כל הנושא של האתר.

דוד אמסלם: אמרתי את זה כבר, רק בשבילך.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, הנה הוא נתן - - -

אורי מקלב: טוב שכיוונתי לדעת - - -

דוד אמסלם: לפני שאני מסכם, ברשותך, הגיע ראש המועצה – באיחור רב, אבל הגיע בסוף.

דוד אמסלם: בבקשה, עמית.

<עמית סופר: בוקר טוב, ותודה לאדוני היושב-ראש.

<עמית סופר: אני קודם כול מברך על הדיון, גם כשהוא מספר ימים לפני קרות האירוע.

<עמית סופר: אני שמח גם לשמוע שאדוני מתכוון לסייר אצלנו, אני חושב שאי-אפשר לנתק את ימי השגרה במירון לבין הילולת ל"ג בעומר, ויש קשר ישיר ביניהם.

<עמית סופר: כידוע שבמירון פוקדים כמדי שנה, כולל האירוע, כ-2 מיליון מבקרים, וצריך לחשוב באמת מה עושים ואיך מתמודדים גם בימי שגרה עם האתגרים הרבים שיש במירון.

<עמית סופר: ביקשתי מחברי מרדכי לציין, לא יודע אם הדברים הועלו, לא הייתי פה בתחילת הדיון, אבל כמו נושא של מערכות הביוב, תשתיות, פיקוח, תקנים.

דוד אמסלם: דיברו על זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מרדכי גם נפגש אתי בלי קשר לפני כחודש בכלל על הנושא של מירון.

<עמית סופר: רק הוא לא דאג לעדכן אותי.

דוד אמסלם: תעדכן אותו, מרדכי.

<עמית סופר: ואין ספק שברגע שבימי שגרה נדע להתמודד עם הדברים, אז זה יקל מאוד גם באירוע עצמו.

<עמית סופר: ואת הדברים גם נעלה בצורה יותר מסודרת כשתגיע לסיור.

<עמית סופר: העלית פה סוגיה מאוד חשובה, שכמו שנאמר פה, עולה מדי שנה בשנה:

<עמית סופר: מי המפיק של האירוע?

<עמית סופר: אני חושב שבסופו של יום, גם שמעתי מדי שנה בשנה את ההגדרה: אירוע ספונטני.

<עמית סופר: אני חושב שהדברים האלה, אני אומר את זה בכאב, זה סוג של ניסיון גם להתנער מאחריות, כי בסופו של דבר מי שמפיק את האירוע גם צריך לקחת אחריות.

<עמית סופר: ולא בכדי לא רוצים - - - כי יש אתגרים רבים ברשב"י.

<עמית סופר: ואני אומר את הדברים, כי לפני מספר שנים זומנו לחקירה על כמעט טריבונות שהתמוטטו.

דוד אמסלם: מי זה זומנו, המועצה?

<עמית סופר: המועצה, מהנדס המועצה, כדי לתת הסברים לגבי אירועים כאלה ואחרים.

<עמית סופר: אני כן יכול לומר שקודמי בתפקיד לפני שבע-שמונה שנים היה - - -

דוד אמסלם: זומנתם על ידי המשטרה?

<עמית סופר: זומנו על ידי המשטרה לתת הסברים.

<עמית סופר: אני אומר היום, שקודמי בתפקיד לפני מספר שנים, היה לו נוהל קבוע, שמוציא צו מניעה מדי שנה בשנה על אירוע, והוא היה "מכסתח" את עצמו.

<עמית סופר: מבחינת הגישה, המדיניות שלנו היא אחרת לגמרי.

<עמית סופר: אני כן יכול לומר שיש לנו שיתוף פעולה מצוין עם כלל הגורמים: עם גורמי המשטרה, עם המקומות הקדושים, עם כל גורמי ההצלה, כדי באמת שהאירוע יצא בצורה מיטבית.

<עמית סופר: אין ספק שגם יש שינוי ניכר מדי שנה בשנה ברמה של ההגעה והאפשרות לגשת, עם כל זה שאני אומר, גם צריך לומר שיש הכבדה על אותם אנשים שיכולים להגיע בגלל השינויים שנעשו.

<עמית סופר: אני רוצה כן להתייחס לסוגיה שגם עלתה בתקשורת, בנושא של צמצום בפגיעת חיי היום-יום של התושבים.

<עמית סופר: בסופו של יום, גם ביומיים או שלושה האלה חיים שם תושבים, והם נמצאים בסגר מוחלט, שאין יוצא ואין בא.

<עמית סופר: ואני מקבל את זה חדשות לבקרים: מה קורה, ולנסות לצמצם.

<עמית סופר: בשנה הקודמת זה עבד בצורה יותר טובה, אני מקווה שהשנה גם נוכל לעמוד בזה.

<עמית סופר: וכמובן, גם נושא של מסגרות החינוך.

<עמית סופר: השנה כן ניסינו לצמצם את הפגיעה, כמדי שנה בשנה, החופשים נפלו בל"ג בעומר אז זה לא פגע.

<עמית סופר: היום בסופו של דבר מערכות החינוך שלנו נסגרות כבר יומיים, כי יש את יום ראשון שכולם מושבתים, ויש את יום שני שמשרד החינוך שהחליט שלא יתקיים.

<עמית סופר: צריך גם לחשוב, פנינו גם למשרד החינוך לעשות הצרחה בין הימים.

<עמית סופר: הם לא קיבלו את זה.

<עמית סופר: והיום מוסדות החינוך שלנו מושבתים יומיים, מה שמכביד מאוד גם על ההורים, בנוסף לסגר.

<עמית סופר: לא אאריך בדברים, נפרוס בפני אדוני כשיגיע אלינו לסיור, סיור חשוב, את כל הדברים.

<עמית סופר: ושוב תודה לכל הגורמים.

דוד אמסלם: תודה, עמית.

דוד אמסלם: טוב, מישהו רוצה לומר איזה משפט?

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: ממש דקה, אני רוצה לסכם.

<דן קדרון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, מנהלת הוועדה, מכובדי כולם.

<דן קדרון: קדרון דן, "תנו יד לחרש", "נכים למען נכים".

<דן קדרון: השאלה שלי היא איך יגיעו הנכים.

<דן קדרון: כל התחבורה הציבורית – יש בעיה לנכים.

<דן קדרון: איך יעלו נכים על כיסאות גלגלים, כשהם לא יכולים לנהוג, או נכים שמוגבלים?

<דן קדרון: זאת אומרת, שלא תהיה כניסה לרכב ציבורי, אז הציבור שלנו שהוא נכה, פעם אחת הוא נענש בגלל שהוא היה בריא ונהיה נכה, ופעם שנייה הוא פשוט לא יוכל להגיע כמו כולם.

דוד אמסלם: תודה.

<דן קדרון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

<קריאה: עמותת "עזר מציון" דואגת לנכים.

<קריאה: הם מגיעים לחניון פרוד, ומשם יש שאטלים שמסיעים אותם עד למעלה.

דוד אמסלם: תודה, רבותי.

דוד אמסלם: ברשותכם, אני מבקש לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: קודם כול, מבחינת המשטרה, כפי שאמרתי, לנושא הנקודתי שעלה כאן, הייתי מבקש שתעשו את החושבים עד הערב, תיתנו לרב מוזס, שהוא מתנדב בנושא הזה, משקיע את זמנו ומרצו, תיתנו לו תשובה.

דוד אמסלם: אני לא רואה שום מניעה בעניין, בגלל שזה חלק מהשירות הנדרש על ידי הציבור.

דוד אמסלם: המשטרה צריכה להתאים את עצמה לסיפור הזה, גם אם זה קשה.

דוד אמסלם: זה לא משהו טכני בעייתי, זאת אומרת זה לא איזה משהו שאי-אפשר.

דוד אמסלם: לגבי הנושא עצמו – תראו, שוב, אני מזהה שהאירוע כרגע הוא מתגלגל משנה לשנה, וכנראה שהתפילות עוזרות, אבל אין פה בעל הבית שמסנכרן את הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אני מסתכל עליו בעיקר בהיבט הבטיחותי, אני בכלל לא בהיבט השירותי.

דוד אמסלם: ובהיבט הבטיחותי, שכמתכנסים 400,000 איש, כפי שציינתם, אין לזה אח ורע במדינת ישראל בשום אירוע.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שצריך להיות אחראי לאירוע הזה מטעם ממשלת ישראל.

דוד אמסלם: זה לא איזה מועצה עם איזה ארבעה עובדים.

דוד אמסלם: ואני, נכון לעכשיו, רואה את הגוף שאחראי על זה, באינסטינקטים שלי, כמשרד הדתות.

דוד אמסלם: זה אירוע דתי, שמתבצע במקום דתי.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שמשרד הדתות הוא הגוף שאמור לטפל בנושא הזה מאל"ף עד תי"ו ברמת האחריות והתכלול.

דוד אמסלם: אני גם חושב שמשטרת ישראל, וזה לא אם בא לכם, צריכה להגדיר את האירוע הזה הגדרה מיוחדת.

דוד אמסלם: הוא לא נכנס לעוד אירועים, בגלל שכפי שאמרתי, זה מגה אירוע.

דוד אמסלם: ואין דברים כאלה.

דוד אמסלם: למגה אירוע שיש רק אחד בשנה, אז יש לו הנחיות ייחודיות רק לזה.

דוד אמסלם: הוא לא נכנס, כפי שאמרת, משה – הפגנה.

דוד אמסלם: לא, זה מגה אירוע.

דוד אמסלם: יש בו הנחיות, בסוף יש את התיק.

דוד אמסלם: יש מלא כאלה, אבל יש בסוף עוד פרק אחד רק לאירוע אחד, קוראים לו ל"ג בעומר.

דוד אמסלם: כך אני רואה את זה.

דוד אמסלם: ושמה צריך להיות רישיון לאירוע הזה.

דוד אמסלם: צריכה להיות כתובת, בעל הבית, שהוא אמור להציג למשטרת ישראל את הרישיון.

דוד אמסלם: ולא, אין אירוע.

דוד אמסלם: הרי אם אספר לכם, חס ושלום, באופן תיאורטי, שאם לא יהיה רישיון לאירוע – עכשיו אני מספר לכם, יענו אני חוזה – תהיה שם איזו בעיה קשה מאוד ברמת הבטיחות והסכנה של האנשים, ואני לא מדבר על מאות ואלפים, אפילו בן אדם אחד, שניים, אני מניח שתסגרו את האירוע, תגידו: רבותי, אם לא יהיה א', ב', ג', אין אירוע.

דוד אמסלם: כשהיה בזמנו פסטיבל ערד והיה שם את מה שהיה, הוקמה ועדת חקירה, אני לא יודע אם ממלכתית או לא, אבל בדקה את המשטרה.

דוד אמסלם: וכתוצאה מזה גם שונו הנהלים.

דוד אמסלם: לא צריך לחכות שיקרה משהו.

דוד אמסלם: לכן אני אומר: עזוב את האירוע הנקודתי עכשיו.

דוד אמסלם: אנחנו עוד שבוע שמה, אני מבין שכרגע לא נבנה תיק נהלים.

דוד אמסלם: אבל אני מבקש ממשטרת ישראל לעשות חושבים בעניין לדעתי, ולשנות פאזה, ולא לחכות לאיזה פקיד שייקח אחריות.

דוד אמסלם: אספר לכם למה לא לחכות – זה לא יקרה אף פעם.

דוד אמסלם: אף פעם לא יגיד לכם מישהו: תשמעו, זה אני, תבואו אלי.

דוד אמסלם: ואתם בעצם, כתוצאה מהנהלים שלכם, אתם גורמים למערכות האחרות להתחיל לעבוד.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש מכם קודם כול להגדיר את זה כאירוע שדורש רישיון אירוע, עם כל הנהלים של אירוע מהסוג הזה, שתגדירו את הנהלים שלו באופן ספציפי, תעשו חושבים, ואז תראו מה יקרה.

דוד אמסלם: אני מבטיח שאם תעשו את זה, שנה הבאה נהיה בדיון אחר לגמרי.

דוד אמסלם: זה ב-long run, זה בשנה הבאה, עכשיו דיברתי על סיכום שנה הבאה.

דוד אמסלם: לגבי כרגע, מה שאני מבקש, שמנכ"ל משרד הדתות יכנס דיון חירום עם כל הגורמים, ממשרד התחבורה.

דוד אמסלם: יערב גם את השר, בגלל שאני רואה את זה ברמת ה-minister, אירוע מהסוג הזה זה שר, שר מעורב, בגלל שיש בצד השני עוד שר חינוך, שכנראה יש פה איזושהי בעיה שכרגע מתגלגלת, מישהו כאן צריך לבוא ולהציף.

דוד אמסלם: יכול להיות ששר החינוך, ובצדק מבחינתו, עסוק בחינוך, הוא לא כל כך מודע לכל ההשלכות שקורות פה בכל המעגלים הקטנים, מהשירותים ועד ההסעות ועד הבטיחות.

דוד אמסלם: אני מניח שהוא מבין שיכולה להיות סכנה בטיחותית כפי שמגדירים אותה.

דוד אמסלם: יכול להיות שהוא יגיד: שמעו, רבותי, ההחלטה שלי לא לקחה בחשבון שיכול להיות מצב שיהיו פה אנשים שייפצעו או חס ושלום אפילו יותר גרוע.

דוד אמסלם: אז לא תמיד אנחנו מודעים.

דוד אמסלם: הוא לא צריך להיות מודע לזה, הוא שר חינוך, הוא לא מפיק.

דוד אמסלם: אם היה מפיק אירוע, אז אני מניח, כבר לפני שלושה חודשים הוא היה יושב אתו או לפני שנה, והוא היה מתכנן אתו את השנה הבאה, והוא היה אומר לו: תקשיב, כבוד השר.

דוד אמסלם: או שהשר עצמו היה בא לשר השני ואומר לו: תשמע, יהיה שנה הבאה ככה וככה, בוא ניערך היום בהתאם.

דוד אמסלם: אז נעשה את זה ככה, ככה וככה.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש כרגע שהמנכ"ל יערב גם קודם כול את השר, נשלח את זה עוד היום, אני מבקש שהסיכום של הפגישה יהיה כולל השר עצמו.

דוד אמסלם: אני מבקש - - - גם את השר לביטחון הפנים, גם את ראש הממשלה בעניין, בגלל שאני בכל אופן רואה את זה כאירוע, באמת אני חוזר על עצמי, אני לא מכיר אירוע מהסוג הזה, מעולם לא נתקלתי.

דוד אמסלם: ולסנכרן בעיקר את גופי החירום.

דוד אמסלם: האוטובוסים יגיעו – פחות יגיעו, יותר יגיעו, זו כבר שאלה ציבורית בשירות.

דוד אמסלם: אני יותר מוטרד מזה שמי שמגיע הוא בבעיה.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שהשירותים כמו שהם, ואנשים יכולים להיות חולים שם במחלות מדיזנטריה.

דוד אמסלם: אנחנו בקיץ, זה חם.

דוד אמסלם: אני לא בטוח שכל מערך החירום עובד כמו שצריך שמה, אם יש שמה מספיק אמבולנסים, מספיק נקודות חפ"קים.

דוד אמסלם: האם יש גישה אליהם בכלל?

דוד אמסלם: משטרת ישראל – זה לא התפקיד שלה, הם שוטרים.

דוד אמסלם: חבר'ה, הם לא מפיקים.

דוד אמסלם: אני מרגיש שהסיפור הזה לא סגור בכלל, בשום רמה כמעט.

דוד אמסלם: אירוע של 3,000 איש בירושלים, היינו מקדישים לזה הרבה יותר זמן והרבה יותר סגירות והרבה יותר תשתיות.

דוד אמסלם: אני אומר לכם.

דוד אמסלם: והייתי שותף, יספרו לכם החבר'ה בעירייה פה, לאלפי או עשרות אלפי אירועים שעשינו במשך ה-25 שנה האחרונות.

דוד אמסלם: אז לכן אני מבקש קודם כול שתיכנסו לעניין, תפרקו את הסיפור שלב-שלב, נושא-נושא.

דוד אמסלם: תיסעו שמה לשטח, תיראו גם מה קורה, תיראו מה אתם יכולים לשפר בחמישה-שישה ימים הקרובים, על מנת כרגע, אני לא רואה שהעסק הזה, אפשר לפתור אותו בשבוע, אבל לפחות בנקודות הקריטיות אולי יהיה איזה אקמול, כדי שחס ושלום לא יקרה שם איזשהו משהו.

דוד אמסלם: זאת הבקשה שלי מכם כרגע בנושא הזה.

דוד אמסלם: בעזרת השם נקבע לעוד חודש, במושב הזה עוד סיור להר מירון.

דוד אמסלם: נסנכרן את זה גם עם המועצה, גם עם המקומות הקדושים, יש לנו שמה סיפור כללי לכל הנושא של ההר בשוטף, לא קשור כרגע לזה.

דוד אמסלם: זאת בעצם הייתה ההחלטה שלי, לבוא לשם על הרקע של השוטף, אבל בוודאי ובוודאי שהשפיץ של השוטף זה ל"ג בעומר, שצריך גם להתייחס אליו, גם בסיור וגם בנושא הזה.

דוד אמסלם: ואני מסכים אתך, מרדכי, בסופו של דבר הכסף עונה את חלק מהעניין.

דוד אמסלם: לא את הכול, אבל כסף ותשתיות פותרות חלק מהבעיה.

דוד אמסלם: ובכלל, הציבור במדינת ישראל לטעמי מצפה לקבל שירות מהממשלה שהוא בוחר ומשלם לה מיסים.

דוד אמסלם: הוא מצפה שמישהו מטפל בו, לא שהוא ייפול על החבר שלו, והוא רוצה שירותים ואין.

דוד אמסלם: בשביל זה הוא בוחר ממשלה, בשביל זה הוא משלם מיסים, כאזרח הוא רוצה לקבל שירות.

דוד אמסלם: ולטעמי, מה שאני רואה כאן, אם זה היה עסק פרטי שלו, לא אגיד לכם מה הייתי עושה לכל המעורבים.

דוד אמסלם: אז לכן זו הבקשה שלי כרגע ממנכ"ל משרד הדתות/שר הדתות, להיכנס לתמונה ולנסות לשפר את העניין כמה שהוא יכול.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, בדיון הבא שאעשה גם אכנס לנושא של התשתיות היותר קבועות וכו' וכו'.

דוד אמסלם: אז אני מודה לכולם.

דוד אמסלם: קודם כול, אני גם מתפלל, מהיום דרך אגב, שהכול יהיה בסדר.

דוד אמסלם: ובאמת אני מקווה שאיכשהו מי ששומע אותי גם ייקח את הדברים שלי קצת יותר ברצינות, ויבין שאם חס ושלום יקרה משהו, אז אני מניח שהפרוטוקול של הדיון הזה יעמוד על השולחן בקול רם.

דוד אמסלם: אז זו הבקשה שלי.

דוד אמסלם: ובעזרת השם אעשה את הדיון הבא ואני מקווה שהכול יהיה בסדר.

דוד אמסלם: אז אני מודה לכולם והמשך יום טוב.