הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 231, 2017-03-20 12:30

קארין אלהרר: צהרים טובים.

קארין אלהרר: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

קארין אלהרר: היום ה-20 במרץ 2017, כ"ב באדר התשע"ז.

קארין אלהרר: נושא הדיון הוא סיוע בדיור לזכאים, דוח מבקר המדינה 65ג – ישיבת מעקב רביעית, הצעה לסדר של חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, איציק שמולי ודב חנין בנושא עמותת "סוכת עובדיה" מבית אל שחייבת למדינה 3.2 מיליון שקלים עבור שימשו בדירות ציבוריות.

קארין אלהרר: אדוני השר, אני רוצה להודות לך על שהגעת לדיון.

קארין אלהרר: נציגת מבקר המדינה הגברת ליאורה שמעוני, חברי חבר הכנסת סמוטריץ'.

קארין אלהרר: זה דיון שישי של הוועדה מאז התחלנו את הפעילות שלנו.

קארין אלהרר: זה נושא חשוב.

קארין אלהרר: הוא אמוציונאלי.

קארין אלהרר: יש תחושה שדברים מתקדמים גם אם דברים מתקדמים לאט.

קארין אלהרר: השר ביקש להשלים דברים מהדיון הקודם ואנחנו נקיים גם דיון בדיון המהיר של חברי הכנסת שאני מקווה שמי מהם יגיע כדי להציג אותו.

קארין אלהרר: מדובר על כך שיש עמותה שלא זו בלבד ששוכרת דירות של דיור ציבורי מבלי שהיא זכאית, אלא גם לא משלמת עליהן ויש לה חוב למדינה בגובה 3.2 מיליון שקלים.

קארין אלהרר: דיור ציבורי הוא משאב מדינה שמחולק על פי קריטריונים לאזרחים.

קארין אלהרר: הוא מחולק לאוכלוסיות החלשות ביותר.

קארין אלהרר: אנחנו בהחלט רואים שיפור מסוים אבל אנחנו עדיין רוצים לראות שיפור גדול יותר.

קארין אלהרר: אנחנו נבקש שוב, בפעם המי יודע כמה, את הפירוט של הדירות שטרם הוחזרו למאגר הדיור הציבורי, דירות שחולקו במרוצת השנים, אדוני השר, לא בקדנציה שלך, ולהפתעת כולנו גם לא בקדנציה הקודמת.

קארין אלהרר: שנים על גבי שנים.

קארין אלהרר: זה היה עת היה שפע והיה טוב ולא היה ביקוש לדיור הציבורי.

קארין אלהרר: אני אומרת שוב מה שאמרתי בדיונים קודמים, הוועדה תמשיך לעקוב עד שאנחנו נסיים את מלאכתנו.

קארין אלהרר: חבר הכנסת סמוטריץ', הצעה לסדר.

בצלאל סמוטריץ': גברתי יושבת הראש, אדוני השר, תודה.

בצלאל סמוטריץ': אם יהיה דיון גם בדיון המהיר ויבואו החברים המציעים, אני ארצה לדבר לגופו של עניין.

בצלאל סמוטריץ': אני רק רוצה לבקש להסיר את הדיון מסדר היום בשל העובדה שלפי בדיקה שערכתי הבוקר, הנושא נמצא על שולחנו של בית המשפט בתביעה שמתנהלת בין עמידר, משרד השיכון, לבין אותה עמותת סוכת עובדיה.

בצלאל סמוטריץ': דומני שנושא שנמצא בהליך משפטי, לא ראוי שיעלה כאן.

בצלאל סמוטריץ': סוב יודיצה מינימלית.

בצלאל סמוטריץ': לא ראוי שיעלה כאן לדיון פופוליסטי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר את פרטי ההליך המשפטי אבל אני יודע שהוא קיים על השאלה של אם לשלם וכמה לשלם, שאלות הסכמיות, חוזיות בין העמותה לבין המדינה.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שלא ראוי לשים את זה כאן לדיון, בטח כשאני לא רואה אף אחד מאנשי העמותה כמוזמנים, כמי שיכולים להציג איזושהי עמדה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע אם המציעים ידעו שיש הליך משפטי או לא, אבל בהנחה שאני צודק, אלא אם כן השר יתקן אותי ויש הליך משפטי, לא נראה לי שראוי לדון בזה.

קארין אלהרר: אדוני השר, אתה מכיר הליך משפטי בנושא?

יואב גלנט: ברור.

קארין אלהרר: היועץ המשפטי של הוועדה לא נמצא כאן.

קארין אלהרר: הדיון הועבר מנשיאות הכנסת שאדוני חבר בה.

בצלאל סמוטריץ': כן, אבל לא ידענו שיש דיון משפטי.

קארין אלהרר: חברי חבר הכנסת סמוטריץ' מכיר את עמדתי.

קארין אלהרר: הוועדה היא לא ערכאה שמתערבת בענייני בית המשפט.

קארין אלהרר: ככל והנושא נמצא בבית המשפט, אני לא חושבת שנוכל לקיים דיון אבל אני אבקש, גברתי מנהלת הוועדה, אם אפשר להזעיק את היועץ המשפטי לוועדה כדי שייתן דעתו בנושא.

קארין אלהרר: אדוני השר, בבקשה.

יואב גלנט: צהרים טובים.

יואב גלנט: אני מודה לך גברתי יושבת ראש הוועדה ולחבריי חברי הכנסת, וכמובן לכל הנוכחים, על זה שהזמנתם אותי.

יואב גלנט: מכל הדיונים בכנסת, אני משתדל באופן עקבי בוועדות השונות של הכנסת, לא רק בוועדה לביקורת המדינה, להגיע לנושא הדיור הציבורי והסיבה לעניין הזה היא מפני שהנושא הזה קרוב ללבי ואני חושב שאנחנו צריכים לתת לו מענה.

יואב גלנט: יחד עם זאת, בעיות שנוצרות במשך דור ויותר, לא נפתרות לא בשנה ולא בשנתיים.

יואב גלנט: אבל הפעולה הזו החלה.

יואב גלנט: אני רוצה לתת לכם קודם כל את הפרופורציות כי אני חושב שהדבר הזה לא נסקר בפעם הקודמת וחשוב שאנשים ידעו על מה מדובר.

יואב גלנט: לפני כעשרים שנים, קצת יותר, היו ברשות המדינה 120 אלף יחידות דיור.

יואב גלנט: בתוקף חקיקה לאורך השנים הגענו למצב שיש לנו היום שישים אלף יחידות דיור בבעלות המדינה, כלומר, חצי.

יואב גלנט: מה שקרה לאוכלוסייה בזמן הזה זה שהאוכלוסייה גדלה כמעט פי שתיים.

יואב גלנט: משנת 1982 ועד היום האוכלוסייה גדלה פי שתיים.

יואב גלנט: נניח שזה היה קצת יותר מאוחר, אז זה כמעט פי שתיים.

יואב גלנט: המשמעות היא שגם האוכלוסייה הנזקקת לפתרונות דיור גדלה והתוצאה היא שיכולת המענה של המדינה בתוקף מה שיש לרשותנו במועד שבו אני נכנסתי לתפקיד, לפני כשנתיים, קטן ביחס למה שהיה לפני דור או קצת פחות מזה, לעשרים או 25 אחוזים ביכולת.

יואב גלנט: גם פחות דירות וגם פי שתיים אוכלוסייה.

יואב גלנט: הדבר הזה נכון במיוחד למרכז הארץ, בו התווספו הרבה מאוד זכאים.

יואב גלנט: לצורך הפרופורציה צריך להגיד את המספרים.

יואב גלנט: אנחנו מסייעים היום במשרד הבינוי והשיכון מטעם המדינה כמובן לסדר גודל של 220 אלף משפחות.

יואב גלנט: שישים אלף במסגרת דיירי הדיור הציבורי ועוד כמעט 160 אלף – 157 אלף – במסגרת סיוע בשכר דירה שמתחיל מסכומים נמוכים של 700 שקלים ומטפס במקרים קיצוניים אל מעבר ל-3,000 שקלים.

יואב גלנט: דבר שני.

יואב גלנט: המציאות שאני פגשתי בתחילת תפקידי, באמצע שנת 2015, הייתה שלאורך שלוש שנים של הממשלה הקודמת רכשו שש דירות במדינת ישראל.

יואב גלנט: בשנים 2013, 2014 ו-2015 רכשו בסך הכול שש דירות.

יואב גלנט: מאמצע שנת 2015, כאשר שמנו את העניין הזה על סדר היום ועד היום, רכשנו כמעט אלף דירות ממשאבים שונים, ובנוסף שיפצנו 600 דירות שעמדו ריקות בפריפריה, בעיקר בפריפריה.

יואב גלנט: ריקות, אני מתכוון חמש ועשר שנים ויותר מכל מיני סיבות.

יואב גלנט: הכנסנו לתוכן לפי מדרג העדיפויות את מי שניתן.

יואב גלנט: אגב, כתוצאה ממכירת אותן שישים אלף דירות, נכנסו כספים רבים לקופת המדינה.

יואב גלנט: סדר הגודל של הכסף שנכנס לאורך השנים היה בסביבות 3.3 מיליארד שקלים.

יואב גלנט: מהכסף הזה, מעט מאוד, אם בכלל, מצא את עצמו לתחום הדיור הציבורי.

יואב גלנט: אני מצאתי בכניסתי לתפקיד, יחד עם הצוות שלי, שיש בקופה הזאת 700 מיליון שקלים.

יואב גלנט: ב-700 מיליון שקלים אלה ובעוד כספים נוספים שהתקבלו מפרזות ומתקציבי האוצר, רכשנו, כמו שאמרתי, אלף דירות בסכום כולל של 1.1 מיליארד שקלים.

יואב גלנט: אם לא היינו עושים את זה בעת ההיא, גם זה לא היה קורה.

<קריאה: הכסף הלך?

יואב גלנט: אני לא יודע מה עם הכסף אבל בטח למבקר המדינה יש חוות דעת לגבי העניין הזה שהיא יותר טובה משלי, מה קרה עם 3.3 מיליארד השקלים.

יואב גלנט: לדעתי זה היה בדוחות קודמים.

יואב גלנט: מכל מקום, אני מנסה לומר שהכיוון של צלילה לפתרונות השתנה במובן הזה שאנחנו בשלב של בלימה.

יואב גלנט: אם מישהו חושב שזה יקרה ביום אחד, הוא שוגה.

יואב גלנט: זה לוקח זמן.

יואב גלנט: בתוך הסכום שדיברתי עליו, סגן השר ג'קי לוי ואני קיבלנו החלטה להעביר מאה מיליון שקלים באופן ספציפי לטובת רכש דירות לנכים, בעיקר נכים במצב קשה.

יואב גלנט: הקמנו צוות בין-משרדי שבוחן את כל הסוגיות שקשורות לאוכלוסייה הזאת בהקשרי דיור ואני חושב שהוא עושה עבודה טובה.

יואב גלנט: דרך אגב, ללא החלטת ממשלה אלא בהתנדבות מלאה של כל הגופים במדינה, החל ממשרדי הממשלה ועבור למינהל מקרקעי ישראל, ביטוח לאומי וכדומה.

יואב גלנט: אני חושב שאנחנו חייבים להקל עם האוכלוסייה הזאת ככל שניתן ועצם זה שרכשנו סדר גודל של שמונים דירות בסכום הזה, מראה שאנחנו מתכוונים ללכת בכיוון.

יואב גלנט: דיברתי על הגמשת הקריטריונים.

יואב גלנט: בסך הכול בנינו פירמידה של עדיפויות וצרכים לפי מיטב שיקולינו והיא פירמידה שקופה.

יואב גלנט: כמו שאמרתי, הגמשת הקריטריונים הביאה לפתרונות כמעט מלאים בכל המקומות שנמצאים בפריפריה – מצפה רמון, ירוחם, ערד, דימונה, באר שבע, אופקים, שדרות, קריית גת, לוד, קריית ים, נצרת עילית, עפולה, בין שאן, טבריה, צפת, חצור הגלילית, קריית שמונה, מעלות תרשיחא ושלומי.

יואב גלנט: בכל אלה הוגמשו קריטריונים ודירות שעמדו ריקות - כבר לא עומדות ריקות.

יואב גלנט: אם אני מסתכל על כך כל האכלוסים שהיו לנו בשנתיים האחרונות, בשנה וחצי האחרונות, אנחנו אכלסנו בגליל ובדרום כ-1,900 דירות, 55 אחוזים.

יואב גלנט: בחיפה, מרכז וירושלים – בערך 1,500 דירות וברור לגמרי שהאוכלוסיות מונחות הפוך.

יואב גלנט: זאת אומרת, יש הרבה יותר אנשים במרכז והרבה פחות בפריפריה אבל קודם כל פתרנו בעזרת מה שהיה לנו את מה שניתן ואת הרכש העיקרי של אותן אלף דירות עשינו בעיקר באזורי הביקוש.

יואב גלנט: בשנה וחצי האחרונות הקצינו 300 מיליון שקלים לטובת תחזוקה ושיפוצים של דירות.

יואב גלנט: זה גידול של חמישים אחוזים משנת 2014.

יואב גלנט: עשינו שלושה הסכמים משמעותיים.

יואב גלנט: יש יותר משלושה אבל שלושה שאני רוצה לציין אותם.

יואב גלנט: האחד, עשינו הסכם עם חברת עמידר שלמעשה יש בו אופי של פינוי בינוי.

יואב גלנט: אנחנו נמכור ונבנה מחדש במקומות בהם עמידר מחזיקה דירות, סדר גודל של עד אלף דירות באזורי ביקוש.

יואב גלנט: על בסיסן ייבנו 6,000 פחות או יותר.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: תחזור רגע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להבין מה קורה כאן.

יואב גלנט: על בסיסן ייבנו 6,000 דירות פחות או יותר.

יואב גלנט: 6,000 הדירות האלה יימכרו בשוק החופשי למעט אותן אלף או יותר, אם נוציא 1,500, כמה שנחליט למי שזכאי לדיור ובכסף הזה אנחנו נשתמש על מנת לפתור בעיות דיור בכל רחבי הארץ בהתאם לשיקולים שיוחלטו ובהתאם לקריטריונים שיובאו גם בפניכם כאשר העניין הזה יהיה רלוונטי.

יואב גלנט: הסוכנות היהודית יחד עם עמיגור ואתנו, עם משרד הבינוי והשיכון וכמובן בסיוע של האוצר, חתמנו הסכם ששווה פחות או יותר מיליארד שקלים שלמעשה החל ביישום.

יואב גלנט: נמצא כאן יובל פרנקל שאחר כך יוכל לפרט על המקומות בהם התחלנו, בתל אביב ואני חושב שגם באשקלון אנחנו מתחילים.

יואב גלנט: אנחנו נבנה סדר גודל של 2,650 דירות.

יואב גלנט: יש אומרים שבאמצעות שבס והקטנת דירות מסוימות זה יגיע ל-3,000 דירות חדשות שכולן מיועדות לאוכלוסייה מבוגרת ממגזרים שונים שייכנסו לדירות קטנות.

יואב גלנט: כל הדירות האלה נבנות על מבנים או על קרקע שהיא סמוכה לבתי גיל זהב קיימים.

יואב גלנט: למעשה אנחנו נגדיל את בתי גיל הזהב באותו סגנון שעושים בפינוי בינוי או בתמ"א 38, רק בהיקפים הרבה יותר גדולים.

יואב גלנט: זה יוסיף בשנתיים-שלוש הקרובות כ-3,000 דירות לדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: הדירות שנקבל בתמורה לאלף הדירות באזורי הביקוש, 6,000 דירות, אני גם לא מבינה איך אפשר להעמיס על אלף דירות, אבל בכל מקרה אתה לא מגדיל את המלאי של הדיור הציבורי באותם אזורים כי אתה לוקח בחזרה את אותן אלף דירות ובשאר אתה עושה איזושהי מניפולציה או לא יודעת מה.

אורלי לוי אבקסיס: מי יהיו בעלי הדירות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: עמידר?

אורלי לוי אבקסיס: המדינה?

אורלי לוי אבקסיס: איך בניתם את זה?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה יתכן והגיוני?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא לדרוש יותר מאותו מלאי?

אורלי לוי אבקסיס: הרי אזורי הביקוש, זה בדיוק זה.

אורלי לוי אבקסיס: נתתם לחברת עמידר להיות כאן בניגוד עניינים ולבנות על אותו נדל"ן שחיה בו עכשיו האוכלוסייה החלשה ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: לא בכדי אני מקבלת כל יום תמונות על דירות ריקות.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שאתם מעדיפים להחזיק את הדירות האלו ריקות כדי שתוכלו למכור אותן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לדעת מה יהיה עם הכסף, מי אחראי על זה, של מי יהיו הדירות.

קארין אלהרר: אני מבקשת לתת לשר לסיים את הסקירה.

קארין אלהרר: אחר כך תשאלי את כל השאלות.

יואב גלנט: סקרתי שני נושאים, אחד הוא ההסכם עם חברת עמידר שאני חושב שהוא הסכם חדשני ופורץ דרך שיועיל לדיור הציבורי, והשני הנושא של הסוכנות, של כ-3,000 יחידות דיור.

יואב גלנט: בנוסף כל נושא פרזות וחלמיש שתקועים עשרות שנים מכל מיני סיבות, למעשה חילצנו אותם.

יואב גלנט: חברת פרזות למעשה בשלב מסוים, לפי דוח מבקר המדינה ועברנו פריט-פריט ביחד עם מבקר המדינה עליו ויישמנו אותו, אנחנו למעשה מביאים ממנה מאתיים מיליון שקלים ורוכשים בהם – כבר התחלנו לרכוש – דיור ציבורי ולמעשה סוגרים את החברה כחברה מתפעלת כיוון שעלות גודל זה דבר לא משתלם מבחינת פרופורציות.

יואב גלנט: אני רוצה להזכיר שיש דברים שגם משפרים את החיים של הדיור הציבורי.

יואב גלנט: אנחנו השקענו באופן בלתי מתכונן, כתוצאה מהסטה מדברים אחרים, 280 מיליון שקלים בשנת 2016 בנושא של שיקום שכונות ואנחנו נשקיע סכומי כסף בסדר גודל דומה בשנת 2017 ו-2018.

יואב גלנט: 280 מיליון שקלים בארבעים ערים ברחבי הארץ.

יואב גלנט: דרך אגב, מבחינת הקריטריון, הלכנו על החלטות הממשלה הקודמות שקבעו מה הם אזורי שיקום שכונות ובתוך הדבר הזה, על מנת להקל עם מי שקשה לו באופן מיוחד, הלכנו לשיקום שכונות בנגב וגליל בשלב ראשון, כי פשוט אין מספיק כסף לכל, ולאט לאט אנחנו נתכנס גם לאזורים שהם חובקי מרכז, נניח עד חדרה ועד קריית מלאכי וקריית גת, ואחרי כן גם נגיע למרכז.

יואב גלנט: יש רשימה שלמה של היכן הכסף מושקע.

יואב גלנט: ראשי הרשויות והערים, כולם מודעים לזה.

יואב גלנט: לבסוף, ובזה אני מסכם את החלק הזה, אני חושב שלפני חודשיים, קצת פחות, הייתה הכרזה של שר האוצר ושלי שלא בטוח שכולם מודעים לחשיבותה כי אנחנו שמנו גולת כותרת על נושא הדיור הציבורי במהלך השנה כאשר מטרת העל של העניין הזה היא להוציא כמה שיותר משפחות ממעגל של תמיכה ומתן הזדמנות לילדים שמתגייסים לצה"ל באמצעות תכנית שיש לה היקף אחר לגמרי.

יואב גלנט: ראשית, אנחנו נקצה – ואני מקווה שבישיבת מינהל מקרקעי ישראל הקרובה שתתקיים בתחילת חודש אפריל – חמישה אחוזים לדיור הציבורי ממחיר למשתכן.

יואב גלנט: אני רוצה להסביר איך העניין הזה יעבוד.

יואב גלנט: נניח שבאזור מסוים קבלן זכה בזכות למכור מאה דירות.

יואב גלנט: נניח שהדירות האלה, אני לוקח מתוך דוגמאות שקורות, עלו בעבר מיליון שקלים ליחידת דיור, קרי, מאה מיליון שקלים למאה יחידות.

יואב גלנט: ההנחה שאנחנו נותנים על הקרקע ביחד עם ההנחה של הקבלן מביאה ברוב המקומות לסדר גודל של שלושים אחוזים הנחה.

יואב גלנט: זאת אומרת שהיום, במקום לרכוש דירה במיליון שקלים, רוכשים אותה ב-700 אלף שקלים.

יואב גלנט: אנחנו נגיד לקבלן את הדבר הבא: אתה צריך לתת לנו חמש דירות.

יואב גלנט: חמש דירות מתוך מאה דירות, העלות שלהן היא 700 אלף כפול חמש, 3.5 מיליון שקלים.

יואב גלנט: מחיר 3.5 מיליון שקלים יושת על 95 הדירות הנותרות כך שאם אדם היה מקבל הנחה של 300 אלף שקלים, הוא יקבל עכשיו הנחה של 260 אלף שקלים ובשאר הכסף הוא ירכוש דירות לדיור הציבורי.

<ליאורה שמעוני: זה חדש מהיום קדימה או שזה גם לגבי העבר?

יואב גלנט: אני מדבר על מה שהולך קדימה.

יואב גלנט: אם נוכל, נשפיע גם לאחור.

יואב גלנט: אני רואה בעניין הזה דבר נכון וזאת מכמה סיבות.

יואב גלנט: ראשית, אם מישהו לא רוצה הנחה שהיא "רק" 260 אלף שקלים, הוא יכול לא להיכנס לתכנית.

יואב גלנט: אנחנו לא חייבים לתת לו הנחה של 300 אלף שקלים.

יואב גלנט: שנית, האדמה שייכת לכולם, לכל אזרחי המדינה, ויש בעניין הזה צדק חלוקתי במובן הפשוט ביותר שלו כי הנהנים מהעניין הם גם זוגות צעירים אבל גם ל מי ששייך לדיור הציבורי.

יואב גלנט: איפה זה יוחל.

יואב גלנט: זה יהיה בעיקר באזורים שהם אזורי מרכז, שם הבעיות של המחיר והבעיות של הדיור הן יותר גדולות אבל זה יכול להיות בכל מקום שיש בו צורך בדיור ציבורי ברחבי הארץ.

יואב גלנט: אנחנו ממתינים לאישור של מועצת המינהל שהוא כידוע לכם גוף סוברני שגם לממשלה יש בו חלק.

יואב גלנט: זה נושא ראשון ובעיני נושא מאוד מאוד משמעותי.

יואב גלנט: רק לסבר את האוזן.

יואב גלנט: אם יימכרו בשנה במסגרת מחיר למשתכן עשרים אלף דירות, זה יגיע לאלף דירות כי אלה חמישה אחוזים.

יואב גלנט: הדבר השני.

יואב גלנט: אנחנו נגדיל את המלאי בסדר גודל של מיליארד שקלים באמצעות גיוס כסף על חשבון תזרים המזומנים שהאוצר מתכוון להעמיד בשנים הבאות לדיור ציבורי.

יואב גלנט: הדבר הזה יהיה באמצעות גוף שלא יהיה חברת עמידר.

יואב גלנט: זאת יכולה להיות חברה מיוחדת שתוקם לעניין, זאת יכולה להיות חברת בת, אבל בכל מקרה זה לא יסכן את עמידר.

אורלי לוי אבקסיס: אלה כספים מאותו משק של מכירת דירות או שזה כסף חדש?

יואב גלנט: זה כסף חדש לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מהמכירות של דירות.

יואב גלנט: אנחנו נקצה מיליארד שקלים לטובת הנושא הזה כסכום שיבוא ואני מקווה שיגיע במהרה בשנה הזאת.

יואב גלנט: הוכחנו שאנחנו יודעים לקנות דירות ואנחנו נקנה גם את הדירות הללו.

יואב גלנט: הדבר השלישי שהוא מורכב בעשייה שלו ואני אומר שהוא יקרה.

יואב גלנט: אני לא רוצה להתחייב עדיין על לוח הזמנים אבל זה תהליך שאנחנו עובדים עליו מאוד קשה תקופה ארוכה.

יואב גלנט: זה מה שאנחנו קוראים משכנתה רוכשת.

יואב גלנט: למעשה הכסף שהמדינה מסייעת לפלחים מסוימים בתוך האוכלוסייה של נתמכי דיור ציבורי, נניח באופן תיאורטי שהמדינה עוזרת לאדם או למשפחה באלפיים שקלים לחודש, והמשפחה הזאת באזור המרכז משקיעה עוד אלפיים שקלים בחודש, אז כל חודש מושקעים 4,000 שקלים.

יואב גלנט: הכסף הזה היום הולך למשכיר.

יואב גלנט: בשנה אלה 48 אלף שקלים, נגיד חמישים אלף שקלים, ובעשרים שנים הסכום הוא מיליון שקלים.

יואב גלנט: אם אתה מהוון את זה להיום, זה חוזר להיות 700 אלף שקלים.

יואב גלנט: ב-700 אלף שקלים אפשר לקנות דירה.

<ליאורה שמעוני: המדינה תהיה ערבה למשכנתאות האלה?

יואב גלנט: המשמעות היא שהמדינה והאזרח ירכשו בו זמנית דירה.

יואב גלנט: הדירה הזאת תהיה רשומה על שם האזרח עם הערת אזהרה למדינה או להפך, ולמעשה כאשר האזרח יגיע לכדי תשלום של הסכום שקבענו לו, ארבעים אחוזים, חמישים אחוזים, כמה שזה נקבע בתשלומים שלו, הדירה תועבר כולה לרשותו וכך תהיה לו יכולת להוריש לדור הבא דירה ולמעשה אנחנו מוציאים אותו מהמעגל של הנזקקים.

יואב גלנט: את זה אי אפשר יהיה לעשות עם כולם, את זה אי אפשר יהיה לעשות בו זמנית על כל האוכלוסייה אבל כשיש 160 אלף כאלה שאתה מסייע להם בשכר דירה, אפשר למצוא מתוכם מאות ואולי אלפים ולהתחיל אתם ולפתח את המודל הזה.

<אתי מילר: אני הגעתי לרחוב בגלל הדבר הזה.

<אתי מילר: לא, אני לא יכולה לשתוק.

<אתי מילר: אני נמצאת ברחוב עם שני ילדים.

<אתי מילר: אני כן אדבר.

<אתי מילר: לי עוזרים ב-3,000 שקלים והילדים שלי ברחוב.

יואב גלנט: אני משתדל להיות נאמן למה שביקשה יושבת ראש הוועדה, שהדיון יתנהל ברוח טובה עד כמה שניתן.

יואב גלנט: אני מבין את סערת הרגשות ואני גם מכיר חלק מהמקרים באופן אישי ואת רוב האנשים באופן אישי, ואם אני לא מכיר, אבישג וחגי שמטפלים בזה מכירים.

יואב גלנט: גם נדב שאני לא יודע אם הוא כאן.

אורלי לוי אבקסיס: נראה לי שחגי מכיר את כולם.

יואב גלנט: אנחנו שמנו את העניין הזה בראש מעיננו.

יואב גלנט: לכן כשאני מסתכל על הסך הכול של הבעיות, התחומים, ההישגים והנושאים, אני חושב שראשית, תמיד יש עוד.

יואב גלנט: שנית, יש שינוי בכיוון.

יואב גלנט: הכיוון הזה שהיה בצניחה קבועה.

יואב גלנט: תזכרו שלפני שנתיים לא היה משרד שיכון אלא רק משרד בינוי.

יואב גלנט: זה השתנה לפני שנתיים עת החלטנו שהמשרד יהיה משרד הבינוי והשיכון.

יואב גלנט: זה לקח לנו בדיוק 24 שעות מהרגע שהחלטנו עד הרגע שביצענו.

יואב גלנט: מסתבר שיש הרבה קליינטים למשרד השיכון, לפחות 220 אלף שהם חלק מהרשימה אבל כנראה יש עוד.

יואב גלנט: אנחנו בעניין הזה רוצים לטפל.

יואב גלנט: נתתי לכם סקירה כוללת.

יואב גלנט: בין זה לבין להגיד שהמצב מושלם, המרחק הוא גדול.

יואב גלנט: יש עוד הרבה מה לעשות.

יואב גלנט: יש הרבה מה ללמוד.

יואב גלנט: אני מודה לחברי הכנסת על כל מה שהם מעירים.

יואב גלנט: בסוף זה תפקידה של הכנסת לא רק לחוקק אלא גם לבקר.

יואב גלנט: אנחנו צריכים לתת תשובות ואנחנו משתדלים לתת את התשובות אבל כולנו מספיק מבוגרים כדי לדעת שהקצב של הפתרונות יותר איטי מהקצב של הבעיות.

יואב גלנט: יחד עם זאת, יש בצורה בולטת שינוי בכיוון.

יואב גלנט: יש 1,600 משפחות שנכנסו לדירות מעבר למספרים של מי יוצא ומי נכנס בשגרה כתוצאה מהחלטות שעשינו בשנה האחרונה.

יואב גלנט: אני מקווה שבתכנית שאנחנו מביאים נמצא פתרונות למספרים גדולים במהלך 2017 ו-2018.

קארין אלהרר: בדיון הקודם, לגבי דירות שנמצאות בשימושים לא של הדיור הציבורי, בהחלט העברתם במעמד הדיון מסמך אבל אנחנו ביקשנו לקבל פילוח של הדירות לפי ישוב.

קארין אלהרר: כלומר, היכן נמצאות הדירות בכל אחת מהקבוצות או לחילופין כמה דירות יש מכל סוג.

קארין אלהרר: ביקשנו זאת כדי להבין על מה מדובר וכמה אפשר לפתור.

קארין אלהרר: לא קיבלנו את זה.

קארין אלהרר: השאלה אם אתם מתכוונים להעביר לנו.

<קריאה: המנכ"ל הבטיח להעביר לנו למחרת.

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: זה לא קרה.

יואב גלנט: לא קרה.

יואב גלנט: התחלף מנכ"ל.

קארין אלהרר: דווקא המנכ"ל החדש עשה עלי רושם מצוין.

יואב גלנט: לכן אני אומר שהתחלף המנכ"ל והוא לומד.

יואב גלנט: אני הנחיתי אותו בחמישה דברים, לאור הפילוח של הרשימה שהוא גם יעביר אותה.

יואב גלנט: האחד, לקיים דין ודברים עם הרשויות המקומיות.

יואב גלנט: השני, לקיים את אותו דין ודברים עם משרדי הממשלה.

יואב גלנט: השלישי, לבחון ולסיים את חוזה ההתקשרות.

יואב גלנט: הרביעי, להשלים את כל מה שחסר בתהליכי המיפוי.

יואב גלנט: זה לא פשוט לדעת היכן כל דבר נמצא.

יואב גלנט: האחרון, לנקוט בכל המקומות שצריך בפעולות משפטיות על מנת לפנות את מי שצריך.

יואב גלנט: בסוף אנחנו מדינת חוק.

יואב גלנט: כל הפילוח וכל הדברים האחרים, אפשר לאחר מכן להשאיר אותם בידיכם בצורה מסודרת, את כל מה שמופיע כאן.

קארין אלהרר: זה הדבר שיש ברשותנו.

קארין אלהרר: ביקשנו לקבל את זה לפי ישובים.

יואב גלנט: נעשה.

<קריאה: ברמת דירה.

קארין אלהרר: ברמת דירה ממש.

קארין אלהרר: עוד דבר שביקשנו, את מספר הממתינים.

יואב גלנט: אני יודע שבמדינת ישראל של המאה ה-21 באופן טבעי ולגיטימי כולם מצפים שבלחיצת כפתור אתה תקבל את כל הנתונים.

<אתי מילר: סליחה, אבל בלחיצת כפתור העלו אותי אתמול ממספר אחד למספר 38 היום.

<אתי מילר: בלחיצת כפתור.

<אתי מילר: מישהו החליט בלחיצת כפתור אחרי 11 שנים לעשות לי טאק ולהעלות אותי ממספר אחד למספר 38.

<אתי מילר: אני עשרים ימים בחוץ עם שני הילדים שלי.

<אתי מילר: אני רוצה להבין איך בלחיצת כפתור עושים דבר כזה.

קארין אלהרר: גברתי, אני מכבדת אותך.

קארין אלהרר: כבדי את הבקשה שלי.

<אתי מילר: לא נשאר לנו כבוד ברחוב.

קארין אלהרר: אבל אני מכבדת אתכם.

יואב גלנט: את המקרה של אתי מילר מכיר באופן אישי לא מפני שהיא נמצאת כאן אלא מפני שזה הובא לעיוני ומפני שאנחנו מחפשים פתרון אבל יש בו בעייתיות כי הירידה הזאת כידוע לכם הייתה כתוצאה - - -

<קריאה: אז לזרוק אותה ואת הילדים שלה לרחוב?

קארין אלהרר: גברת, השר עונה.

יואב גלנט: אנחנו מחפשים פתרון לעניין הזה.

יואב גלנט: אני מאמין שנמצא לו פתרון.

<אתי מילר: לא.

<אתי מילר: שכירות היא לא פתרון.

<אתי מילר: סליחה, אני באמת מתנצלת שאני מפריעה כל רגע.

<אתי מילר: שכירות היא לא פתרון כי הכסף הוא לא הבעיה כאן.

<אתי מילר: אין לי ערבויות, אין לי צ'קים, אין לי ביטחונות ולכן אני כרגע ישנה בחוץ כבר עשרים ימים וזה לא מעניין אף אחד אלא מעניין אותו דבר אחד, שלחצו על כפתור והעלו אותי ממספר אחד למספר 38.

<אתי מילר: אני עם שני הילדים האוטיסטים, הילד שלי דופק כל יום את הראש בקיר.

<אתי מילר: מישהו כאן בכלל מודע לעניין הזה?

<אתי מילר: אף אחד.

<אתי מילר: הילד שלי חוזר אחורה.

<אתי מילר: הילד שלי לוקח תרופות חזקות.

<אתי מילר: הוא מתחיל להידרדר ואת אף אחד זה לא מעניין.

<אתי מילר: אנחנו ישנים אצל הגברת הזאת בבית על הרצפה.

<אתי מילר: מישהו מבין את זה?

<אתי מילר: אף אחד לא מבין.

<אתי מילר: העיקר אומרים לי שכירות.

<אתי מילר: זה לא עניין כספי.

<אתי מילר: 11 שנים שילמתם לי רק שכירויות והשכירויות האלה לא עזרו לי בכלום והגעתי לרחוב.

<אתי מילר: אני לא רוצה את השכירות.

<אתי מילר: אני לא רוצה את העזרה הזאת.

<אתי מילר: אני רוצה מקום לילד שלי.

<אתי מילר: הילד שלי כל יום הולך ומדרדר.

<אתי מילר: הילד שלי לוקח תרופות, הילד שלי שם את הראש שלו, הילד שלי חזר אחורה.

<אתי מילר: למה הילד שלי צריך להיות שפן ניסיונות של כל המצב הזה?

<אתי מילר: שמישהו ייתן לי תשובה אחת.

<אתי מילר: אני באתי לתשובה אחת, איך בכפתור אחד, אתמול הייתי מספר אחד והיום אני מספר 38.

<אתי מילר: למה?

<אתי מילר: בעוד עשרים שנים אני לא אקבל את זה.

קארין אלהרר: אנחנו רוצים להשיב.

<קריאה: קידמו מישהו.

<אתי מילר: אני יודעת שקידמו מישהו לפני כי מישהו בא, ליקק יפה למישהו והוא נכנס.

<אתי מילר: תפסיקו להגיד לי שקט.

<אתי מילר: אתם לא גרים ברחוב.

<אתי מילר: אני גרה ברחוב.

<אתי מילר: לך יש מיטה לישון אבל אני ישנה על מזרון על הרצפה אצל הגברת הזאת עם שישה ילדים.

<קריאה: זה כאב של כל כך הרבה שנים.

קארין אלהרר: אני מבינה.

<קריאה: בגלל זה אני התגרשתי.

<קריאה: אתם מפילים אנשים אחד אחרי השני.

<קריאה: רק מלאי הדיור הציבורי הוא הפתרון שלנו.

<אתי מילר: להחזיר את הדירות שגנבו לנו, זה הפתרון שלנו.

קארין אלהרר: זה לא יעבוד כך.

קארין אלהרר: אני אומרת לכם, המטרה היא למצוא מענה.

קארין אלהרר: אמרתי, אני מבינה את האמוציות.

קארין אלהרר: כל אחד מאתנו היה מתנהג בדיוק אותו הדבר.

קארין אלהרר: אבל אני אומרת, בואו ננסה.

קארין אלהרר: אתי אמרה את הדברים.

קארין אלהרר: תאמינו לי, שמענו את זה גם כאן.

קארין אלהרר: אני מבקשת, אם יש תשובה, לתת לה תשובה.

יואב גלנט: כמו שאמרתי, אני מכיר את השם של אתי לא מהיום ואני הנחיתי את המנכ"ל לשבת אתה, לפני הישיבה הזאת.

יואב גלנט: זאת אומרת, זה כבר קרה.

<אתי מילר: אף אחד לא ישב אתי.

<אתי מילר: רק לידע הכללי.

יואב גלנט: אלה לא דברים שלא קורים.

יואב גלנט: בסוף כשאתה נמצא במצב שתוך עשרים שנים אתה מאבד שישים אלף יחידות דיור ונכנסים לך פי שניים אנשים ממה שהיה לך, כאן יש שתי אפשרויות.

יואב גלנט: יש את האפשרות שנקטו בה בעשר השנים האחרונות והיא להתעלם.

יואב גלנט: יש את האפשרות שאני נוקט בה והיא להיכנס לבעיה ולנסות לפתור אותה.

יואב גלנט: שמתי הוכחות ראשוניות על מה קרה כאן במשך שנתיים.

יואב גלנט: יכול להיות שהדברים האלה הם לא מושלמים אבל הם שינוי בכיוון.

יואב גלנט: דרך אגב, זה ברור לגמרי שאת מי שאנחנו שומעים ובצדק, זה את מי שיש לו בעיה.

יואב גלנט: אני מבין את זה ואני הראשון שמודע לבעיה כי אני מנתח את המספרים.

יואב גלנט: אלה שקיבלו דירות, אלה שקיבלו פתרונות, הם רבים ואני פוגש גם אותם במקומות שונים.

יואב גלנט: אני גם מקבל מהם אמירות שונות, ברכות והערכה.

יואב גלנט: אבל אני חושב שאנחנו צריכים להישאר ממוקדים איך לפתור את העניין.

יואב גלנט: מה שאני מנסה לומר לכם זה שאנחנו צריכים לתעדף הכי טוב שאנחנו יכולים לפי כל השיקולים ולפי מה שאנחנו יכולים.

יואב גלנט: כאשר אנחנו נתחיל לקנות דירות, כמו שנאמר כאן, ואני לא נכנס בעיה כזאת או אחרת, אז סדר העדיפויות הזה יביא גם למי שאין לו דירה.

יואב גלנט: לגבי הטיפול הפרטני, צוות המשרד שלי, המנכ"ל שהוא מומחה בתחום הזה, עוסקים בנושא.

יואב גלנט: זה מקרה חשוב, לא מקרה יחיד לצערי הרב ואנחנו צריכים גם למקרה הזה לתת מענה.

<אתי מילר: יש לי שני ילדים אוטיסטים.

<אתי מילר: אם הייתי יכולה להכניס אותם לכאן, אני לא הייתי מדברת.

<אתי מילר: הייתי רוצה שכבוד השר היה מסתכל עליהם בעיניים ומסביר להם למה הם ישנים על מזרן על הרצפה אצל הגברת הזאת.

<אתי מילר: למה?

<אתי מילר: שמישהו יענה לי למה.

<אתי מילר: למה הקפיצו אותי כך בתור ולמה אני צריכה לגור ברחוב.

<אתי מילר: שמישהו יענה לי על זה.

<קריאה: מי אחראי על התורים?

<אתי מילר: אני רוצה לדעת מי אחראי על התורים.

<אתי מילר: אני רוצה לדעת מי אחראי על התור שהיה לו האומץ לבוא ולרמוס אותי.

<אתי מילר: את יודעת מה?

<אתי מילר: לא אותי, אני אגור ברחוב, את הילדים שלי.

<קריאה: הציעו לה דירות שהן לא ראויות למגורים.

<קריאה: מי אחראי על התורים?

<קריאה: משרד השיכון.

<אתי מילר: מישהו שבא ולחץ על הכפתור ובשנייה וחצי הקפיץ אותו למקום ה-38.

קארין אלהרר: אני לא רוצה לצעוק.

<דניאלה חרמון: אנחנו צועקים כדי להעלות את הבעיה שאדון השר לא מכיר בה.

<דניאלה חרמון: חברת חלמיש מתעללת באנשים בתל אביב וכבוד השר לא מכיר את הדבר הזה.

<דניאלה חרמון: יש שם דירות לא ראויות למגורים אלא אורוות ורוצים שאנשים יגורו בהן.

<דניאלה חרמון: לכן רשמו לה סירוב.

קארין אלהרר: למה את חושבת שאנחנו כאן?

<דניאלה חרמון: אתם צריכים לראות את הבתים כדי שתדעו על מה מדובר כאן.

<דניאלה חרמון: סליחה שאנחנו מתפרצים אבל אתם צריכים להבין.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: תפסיקי לצעוק.

<קריאה: אנחנו רק רוצים לדעת מי אחראי על התורים.

קארין אלהרר: מי את חושבת?

<קריאה: אני לא יודעת.

<קריאה: אנחנו מאוד נשמח לדעת.

<שרה אפולין: אני חושבת שמנהלי האכלוס לוקחים אנשים שמגיעים לכנסת - אני אחת מהן ויש עוד אחת שלא הגיעה היום, ויש כאן עוד גברת אחת – נוקמים בהם.

<קריאה: אנחנו שואלים מה התפקיד של המנהלים האלה.

קארין אלהרר: מה הטענה כלפי מנהלי האכלוס?

<אתי מילר: איך קפצתי ממספר אחד למספר 38 ביום וחצי.

<קריאה: גם אני 15 שנים באותו מצב.

קארין אלהרר: מה הטענה?

<שרה אפולין: רונן כהן ורות מנע, מי שמגיע לכנסת, הם נוקמים בו.

<קריאה: זה נכון.

<קריאה: צריך להעיף אותו.

<קריאה: אני יודעת על מקרים שזה נכון.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים יש צירופי מקרים שמדליקים לנו נורה אדומה, שכאלו שהגיעו לכאן פתאום יצא להם צו פינוי.

אורלי לוי אבקסיס: מנכ"ל המשרד החדש, שאני מאוד מברכת אותך השר על המינוי המוצלח, מודע לכך.

אורלי לוי אבקסיס: אני בעצמי העברתי לטיפול המשרד ביום שבו כתבו לי מכתבים ולמחרת יצא צו פינוי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם צריכים להבין.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שזאת סמיכות.

אורלי לוי אבקסיס: לא המשרד אלא החברות המשכנות.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאן צירוף מקרים שצריך לבדוק אותו.

בצלאל סמוטריץ': בודקים אותו מאחורי הקלעים.

אורלי לוי אבקסיס: לא מאחורי הקלעים.

אורלי לוי אבקסיס: זה הועבר למשרד וביקשתי לבדוק.

קארין אלהרר: אני לא מקבלת את זה.

יואב גלנט: גם אני יכול לצעוק אבל אני לא רוצה לצעוק.

יואב גלנט: אני רוצה להגיד לכם דבר פשוט.

<קריאה: סליחה אדוני השר, אבל אני יצאתי עם שלושה ילדים ממקלט לנשים מוכות.

קארין אלהרר: גברת, אני מבינה ומכירה את הסיפור.

<קריאה: את מבינה ומכירה, אבל לאן אני הולכת ב-13 לאפריל?

קארין אלהרר: אתם רוצים שאני אוציא אנשים?

<קריאה: לא.

<קריאה: את רוצה שאנחנו גם ניזרק לרחוב?

קארין אלהרר: תהיי במקומי.

קארין אלהרר: אני אמורה לנהל דיון וגם להגיע למשהו.

קארין אלהרר: תהיו בנעליים שלי.

קארין אלהרר: אנחנו אמורים להתקדם לאן שהוא.

קארין אלהרר: הדברים שאתם אומרים הם לא חדשים.

קארין אלהרר: השר מנסה להגיב.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר משהו ברמה האישית.

קארין אלהרר: תראו, אני לא מכירה צירופי מקרים שאתם מדברים עליהם.

קארין אלהרר: אני יודעת להגיד שדווקא התלונות שאני קיבלתי היו הפוכות, שמי שהגיע לכאן קיבל את המענה ומי שלא נמצא כאן, לא קיבל את המענה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על תלונות על עמידר.

אורלי לוי אבקסיס: אל תבלבלו בין הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: בתלונות על עמידר אנחנו מצאנו, עובדתית.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו תאריכים.

אורלי לוי אבקסיס: נעביר לך הכול.

<קריאה: גם זה לא בסדר שמי שמגיע לכאן מקודם.

קארין אלהרר: אני לא מוכנה שיצאו חזיתית ואישית כנגד פקידי ציבור שעושים את העבודה שלהם.

קארין אלהרר: רונן כהן ורות מנע עושים את העבודה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא הבנת אותי.

אורלי לוי אבקסיס: מי שהתלונן על עמידר והבאנו לטיפול המשרד, לאחר מכן קיבל – אני מדברת אתך על שלושה מקרים נפרדים שיום למחרת שהמשרד התחיל לטפל – אין לי טענות למשרד – מי שסגר חשבון עם אותם אנשים, אלה החברות המשכנות.

יואב גלנט: אני רוצה לומר לכם בצורה פשוטה.

יואב גלנט: מי שנושא באחריות כלפי הציבור וכלפי חברי הכנסת והכנסת, זה אני.

יואב גלנט: אם יש התקפות למישהו, שיתקוף אותי.

יואב גלנט: אני מבקש מכם, אם מישהו חושב שמישהו עשה עבירה, שישלח מכתב ונעמיד אותו לדין אם זה יהיה המצב.

יואב גלנט: אם זה לא המצב, נא לא לתקוף ולא להשמיץ את האנשים שעושים את עבודתם נאמנה עם מה שיש להם.

יואב גלנט: מי שחושב שהם עושים את עבודתם לא נאמנה, שיתקוף אותי, שיראה לי אסמכתאות לעניין ואני מוכן לעשות כל פעולה כנגד מי שלא עובד כראוי ועשיתי את זה כבר יותר מפעם אחת בחיים.

יואב גלנט: אם אנשים עושים את עבודתם נאמנה, בעיקר כשהיא עבודה קשה, אלה חוטבי העצים ושואבי המים, אני מבקש מאוד לכבד אותם ולתת להם לעבוד.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אדוני, דירות נ"ר לנכים רתוקים.

קארין אלהרר: אני הערכתי את הגישה שלך שמיד בחצי פנייה, אני חייבת לומר, נרתמת לנושא הזה והקמת את הצוות.

יואב גלנט: בזכות הפנייה שלך נקנו שמונים דירות עד היום.

יואב גלנט: יותר.

יואב גלנט: כמעט תשעים.

יואב גלנט: זה אחרי הפנייה שעשית אלי באופן אישי לפני שנה או פחות.

קארין אלהרר: אני שמחה.

<דניאלה חרמון: גברתי, יש כאן את מסעוד בן נעים ואני מבקשת שהוא ידבר ונשלח אותו הביתה כי הוא על חמצן.

<דניאלה חרמון: הוא הגיע ב-6:30 בבוקר.

<דניאלה חרמון: הבן אדם הזה סובל.

<דניאלה חרמון: אני בבקשה רוצה להציג אותו.

קארין אלהרר: לא, הוא יודע להציג את עצמו.

<מסעוד בן נעים: אני רוצה להגיד שפעם ראשונה אני במצב הקיים הזה.

<מסעוד בן נעים: אני רוצה להגיד לכם שישבתי בשקט למרות שבאתי טעון בצורה בלתי רגילה.

<מסעוד בן נעים: כל חברי הכנסת, כולל השר, אני חושב שכולכם חולמים.

<מסעוד בן נעים: כולכם לא חיים את המציאות של אף אחד כאן.

<מסעוד בן נעים: כולכם ישנים ואתם רק מדברים ומדברים ומדברים ומדברים.

<מסעוד בן נעים: אני אתן לך דוגמה למשהו.

<מסעוד בן נעים: אני בן אדם שהפך להיות נכה בארבע השנים האחרונות.

<מסעוד בן נעים: אני רוצה להגיד לך שאני עברתי מצפת לאשקלון כדי להיות קרוב לבתי החולים בירושלים.

<מסעוד בן נעים: אני הגעתי לאשקלון, אני לא רוצה להגיד לך, את במצב של נושא הנכים בכלל, איך מתייחסים לנכים באשקלון.

<מסעוד בן נעים: הוא דיבר על בתים.

<מסעוד בן נעים: אני בן אדם ששבעה חודשים גר באשקלון ואני אגיד לכם ששבעה חודשים לא התקלחתי ואתם יודעים למה?

<מסעוד בן נעים: כי אין לי מקלחת בבית ואני לא יכול להתקלח.

<מסעוד בן נעים: הוא מדבר אתי על דירות, על נקנה, בוא אדוני השר, אני גר בשכונה שם יש המון דירות ריקות.

<מסעוד בן נעים: כולם בונים שם.

<מסעוד בן נעים: תגיד להם שייתנו לי דירה שמתאימה לי.

<מסעוד בן נעים: זה ייקח לך בדיוק 24 שעות.

<מסעוד בן נעים: יש שם מספיק דירות שבונים.

<מסעוד בן נעים: אתה ב-24 שעות יכול להגיד שייתנו לי דירה ומגיעה לי הדירה הזאת.

<מסעוד בן נעים: דניאלה צריכה להגיד לי לבוא לכנסת כדי שיראו אותי כי לא מאמינים שאני נכה.

<מסעוד בן נעים: התחשק לי להיות כך.

<מסעוד בן נעים: אני באתי בתחפושת של פורים ואתם חושבים שהנכים יכולים לחיות באוויר.

<מסעוד בן נעים: אתמול בלילה באה המשטרה הצבאית ולקחה לי את הילדה היחידה שהייתה עוזרת לי ולוקחת אותי ועובדת בשבילי, בשביל לעזור לי לקנות תרופות.

<מסעוד בן נעים: לקחה אותה המשטרה הצבאית למרות ששלחתי לצבא על מצבי הבריאותי.

<מסעוד בן נעים: הכול אטום.

<מסעוד בן נעים: לא מעניין אותם.

<מסעוד בן נעים: היחידה שמטפלת בי, עכשיו נמצאת במעצר.

<מסעוד בן נעים: מי ייקח אותי לרופא?

<מסעוד בן נעים: את יודעת היכן אני גר ואיפה קופת חולים?

<מסעוד בן נעים: תבואי לראות בכלל אם יש נגישות לנכים, אם בכלל המוניות באשקלון רוצות להעלות אותי.

<מסעוד בן נעים: יש כאן בן אדם שיכול להעיד על כך.

<מסעוד בן נעים: אתם חיים?

<מסעוד בן נעים: אתם לא חיים בכלל.

<מסעוד בן נעים: אין לכם מציאות בכלל.

<מסעוד בן נעים: אתם מסתכלים על אנשים כאן זרוקים והם מפריעים לכם.

<מסעוד בן נעים: בבקשה אדוני השר, תתעורר.

<מסעוד בן נעים: אני בלי מקלחת שבעה חודשים.

<מסעוד בן נעים: אין לי מיטה, אני ישן על הכיסא הזה חצי שנה.

<מסעוד בן נעים: חצי שנה אני ישן על הכיסא הזה.

<מסעוד בן נעים: לא רואה לא לילה ולא יום ולך יש זמן לספר סיפורים.

<מסעוד בן נעים: אתה יכול לתת לי דירה בדיוק ב-24 שעות.

<מסעוד בן נעים: בשכונה שלי יש המון דירות חדשות.

<קריאה: זו המציאות שלנו.

<קריאה: המון דירות פנויות יש באשקלון.

<דניאלה חרמון: גברתי, אני רוצה להעביר לך את התגובה של משרד השיכון שקיבלתי שלשום בה כותבת לי רות מנע שתקציב רכישות דירות הנ"ר הנו מוגבל ולכן מיועד לרכישה בישובים בהם בכלל לא מתפנות דירות.

<דניאלה חרמון: הוא נמצא במקום שלישי והוא זכאי לדירת קרקע של ארבעה חדרים, מיקומו בתור שלוש, והם רושמים לי כאן שהישוב אשקלון אינו ישוב בו מתפנות דירות מתאימות מעת לעת.

<דניאלה חרמון: בדוח מבקר המדינה, מי שמכיר את החוק, שאתם צירפתם לוועדה שלכם כתוב מפורשות שדירת נ"ר נרכשת בהתאם לצרכים באותה עיר.

<דניאלה חרמון: לא קשור בכלל אם אשקלון או דימונה.

<דניאלה חרמון: מה שאותי מטריד זה שהמדינה שמחוקקת חוקים לא עומדת מאחורי החוקים אותם היא מחוקקת.

<דניאלה חרמון: אתם מקבלי ההחלטות, אתם מחוקקים את החוקים, למה אתם לא עומדים מאחורי החוקים שאתם מחוקקים?

<דניאלה חרמון: אם הייתם עומדים אחרי החוקים שלכם, לא היו כאן מחוסרי דיור היום.

<דניאלה חרמון: צר לי להגיד לכם את זה.

<מסעוד בן נעים: אני הגעתי לכנסת כי לא האמינו.

<מסעוד בן נעים: עלה לי להביא את עצמי לכאן 800 שקלים.

<מסעוד בן נעים: מי יביא לי אותם?

<מסעוד בן נעים: ביטוח לאומי?

<מסעוד בן נעים: מי יממן לי את ה-800 שקלים שעלה לי להגיע לכאן?

<דניאלה חרמון: גלנט וחגי באמת עושים עבודה מדהימה, אני לא אומרת שהם לא בסדר, אבל מי מבטיח לנו שמחר תיפול הממשלה וכל מה שהוא אמר ייושם?

<דניאלה חרמון: חברת עמידר, חברת עמיגור, חברת חלמיש, כל כך הרבה חברות אנחנו שומעים, קונים דירות, לוקחים דירות, מוכרים דירות, אבל מי מבטיח שזה יהיה?

קארין אלהרר: אני יכולה לשאול שאלה?

קארין אלהרר: אדוני, הדירות הריקות עליהן דיברת הן דירות דיור ציבורי?

<מסעוד בן נעים: לא.

<מירי לסרי: כן.

<מירי לסרי: באשקלון.

<מירי לסרי: אני אשקלונית ואני יודעת.

<מסעוד בן נעים: אני מקבל סיוע בשכר דירה, בזכות אבישג שטיפלה בנושא הזה.

<מסעוד בן נעים: אני מקבל סיור בשכר דירה ואני עוד מוסיף כסף בגלל שרק בשכונה החדשה הזאת מצאתי דירת קרקע.

<מסעוד בן נעים: השכונה הזאת כולה בנויה לאנשים שקונים.

<מסעוד בן נעים: הוא יכול לקנות מכל הקבלנים שם דירות ויש שם הרבה דירות שלא קנו אותן עדיין.

<מסעוד בן נעים: הוא יכול להגיד לקבלן שיעשה לו בדיוק כמו שהפיזיותרפיסט והמרפאה בעיסוק ביקשו.

<מסעוד בן נעים: הוא יכול לעשות את זה בדיוק ב-24 שעות.

<מסעוד בן נעים: אני רוצה להגיד לך כבוד השר שאני לא מבקש, אני מתחנן בפניך שתעזור לי לשחרר את הילדה כדי שתטפל בי.

<מסעוד בן נעים: אין מי שיטפל בי.

<מסעוד בן נעים: תעזור לי לשחרר אותה.

<מסעוד בן נעים: תעזור לי לשחרר אותה מהמקום הזה.

<קריאה: זה אפשר במיידי.

<מדלן מזל מיארה: גם להביא לו בית אפשר במיידי.

<מדלן מזל מיארה: אם הוא מספר שלוש, מעניין מי מספר אחד.

<מסעוד בן נעים: אין מי שיטפל בי.

<מסעוד בן נעים: אין מי שייקח אותי לקופת חולים.

<מדלן מזל מיארה: אני תוהה, אם הוא מספר שלוש ברשימה, מה מצב מספר אחד ברשימה.

<רבקה כהן בנלולו: מיליון אנשים חסרי קורת גג, מצבם של כולם עגום.

<רבקה כהן בנלולו: המצב של בן אדם שהוא חסר קורת גג, הוא מחפיר ובטח כשמדברים על אנשים שהם חולים.

<רבקה כהן בנלולו: אין להם את היכולת לעשות משהו עם תעודת הזכאות שלהם.

קארין אלהרר: אדוני השר, האם אתם יודעים כמה נכים רתוקים ממתינים לדירות נ"ר?

יואב גלנט: מה שניסיתי לומר, ואני מניח שהדברים שלי הובנו, זה שעד שנכנסנו לתפקיד, ולמעשה עד השנה האחרונה, לא רכשו לפחות במשך חמש שנים דירות עבור נכים רתוקים כי ב-2015 התחלנו עם העניין הזה ורכשנו שמונים או יותר דירות.

יואב גלנט: אני מודע לזה שאנחנו לא פותרים את כל הבעיות.

יואב גלנט: דרך אגב, כל הדירות שאנחנו נרכוש במסגרת מחיר למשתכן יהיו דירות שגם נכים יוכלו להיכנס אליהן כי הבניינים הם עם מעליות והדירות ייבחרו על ידנו כדירות הראשונות בתוך הדיור.

יואב גלנט: כלומר, ההחלטה שאני ביקשתי להעביר במועצת מקרקעי ישראל אומרת שאנחנו נבחר בכל פרויקט את חמשת האחוזים הראשונים לפי הצרכים.

יואב גלנט: אנחנו לא נלך לדירות הכי יקרות אבל אם נצטרך דירות קרקע לנכים רתוקים או אם נצטרך דירות עם תנאים מסוימים, אנחנו נדע איך לעשות את זה.

יואב גלנט: אני מכיר באופן אישי את הבעיה של מסעוד בן נעים שעבר מצפת לאשקלון כתוצאה מהתערבות של המשרד על מנת לסייע לו.

<דניאלה חרמון: ועל זה באמת תודה רבה לכם.

יואב גלנט: אני לא נרתע מלטפל בבעיות.

יואב גלנט: אני לא נרתע מלפגוש את האנשים.

יואב גלנט: אני לא נרתע מלהתעמת אתם וגם לשמוע ביקורת.

יואב גלנט: אני חושב שזה תפקידי.

יואב גלנט: כשאדם מדבר מדם לבו במציאות המאוד קשה הזאת, אני חושב שזה דבר שמצריך עיסוק ספציפי ואנחנו נשתדל גם בעניין הזה לבדוק.

יואב גלנט: הצוות שלי יבדוק גם את הנושא של הגיוס לצה"ל וגם דברים אחרים ונראה מה אנחנו יכולים לעזור.

יואב גלנט: יחד עם זאת, על כל אחד שיושב כאן ומסוגל לייצג את עצמו, יש מאות ולפעמים אלפים שהפתרון שלהם נעוץ בתקציבים יותר גדולים.

יואב גלנט: המדינה העמידה את מה שהיא יכולה לעת הזאת, גם במחיר למשתכן, גם בגיוס כסף לדירות נוספות, ואני מקווה שבפרויקטים נוספים, ואנחנו נתחיל בכיוון.

יואב גלנט: פתרונות לא נולדים ביום אחד ואני אומר את זה בצער.

יואב גלנט: הלוואי שזה היה נולד ביום אחד.

<מסעוד בן נעים: אבל אנשים לא יכולים לשרוד ביום אחד.

<מסעוד בן נעים: אף אחד לא מבטיח לי שמחר בבוקר אני כאן ואחר כך אין לילדים שלי כלום.

<מסעוד בן נעים: אין לילדים שלי בית, אין להם שום דבר.

<מסעוד בן נעים: אני אומר לאנשים האלה שחבל שהם באים לשבת כאן.

<מסעוד בן נעים: אני אומר שכל המדינה הזאת צריכה לקום על הרגליים.

<מסעוד בן נעים: אם יש מאה אלף אנשי דיור ציבורי, תקומו, תבואו לכאן.

<מסעוד בן נעים: מאה אלף כאן יזיזו לכם אבל עשרים-שלושים אנשים לא מזיזים לכם.

<מסעוד בן נעים: צריכים כולם לבוא לכאן.

<מסעוד בן נעים: צריכים כולם לעשות כאן עיר אוהלים ולהשתלט כאן על כל האזור שלכם כי אין זמן.

<מסעוד בן נעים: מחר-מחרתיים ביבי נופל, הממשלה מתפרקת, ואתה כבר לא שר השיכון, מה הבא אחריך יגיד?

<מסעוד בן נעים: תחכו עוד שנתיים.

<מסעוד בן נעים: עוד ממשלה תיפול ובינתיים אני סובל ובינתיים הילדים שלי סובלים.

<דניאלה חרמון: אתה האור בקצה המנהרה.

<דניאלה חרמון: אם אתה תלך, אין דיור ציבורי יותר.

<דניאלה חרמון: מת הדיור הציבורי.

<רבקה כהן בנלולו: שר האוצר רצה להפחית את המסים.

<רבקה כהן בנלולו: הכסף שנכנס, יחזירו אותו במקום להשתמש בו לתקציבים האלה.

<רבקה כהן בנלולו: הכסף ישנו.

<רבקה כהן בנלולו: כל כיבוי השריפות האלה עולה הון תועפות.

<רבקה כהן בנלולו: התקציב שניתן לא מספיק והוא גם לא יספיק לכל הפתרונות.

<רבקה כהן בנלולו: המציאות הזאת היא קשה.

<רבקה כהן בנלולו: אני בדרך לכאן, עומדת בחדר שלי ומתארגנת, ואני שומעת אישה בוכה למטה עם שישה ילדים ברחוב.

<רבקה כהן בנלולו: אני שגרה בדיור ציבורי לא יכולה להתעלם.

<רבקה כהן בנלולו: איך אפשר להתעלם מהמקרה הזה?

<רבקה כהן בנלולו: איך אפשר?

<רויטל אבוחצירה: זה לא נגמר בשכירות.

<רויטל אבוחצירה: זה כל התפקוד היום יומי.

<רויטל אבוחצירה: אני חד הורית, אני עובדת במט"ב, אני נקרעת עם דלקת במעיים ועם בעיות בגב.

<רויטל אבוחצירה: אני לא רואה את הילדים שלי.

<רויטל אבוחצירה: הילדה שלי בוכה ואומרת שכבר נמאס לה.

<רויטל אבוחצירה: היא אומרת שאין לה אימא ואין לה כלום.

<רויטל אבוחצירה: טיפולי שיניים אני לא עושה.

<רויטל אבוחצירה: בפורים כולם ישבו בסעודות וחגגו ואני ישבתי כמו כלב בבית.

<רויטל אבוחצירה: פסח.

<רויטל אבוחצירה: כל פעם אני אומרת מתי אני אקנה, מתי אני אמלא עגלה, מתי יקרה היום הזה.

<אתי מילר: את יכולה להצטרף אלינו.

<אתי מילר: אנחנו בפסח הולכים לעשות פסח אצל גלנט בחוץ עם אוהלים.

<אתי מילר: שם יש לי איפה להיות.

<אתי מילר: את יכולה להצטרף אלינו.

<אתי מילר: נשב כולנו יחדיו בפסח בחוץ.

<רויטל אבוחצירה: שישה חודשים אני זכאית לדיור ציבורי ולא מקבלת שכירות בגלל בעיה טכנית.

<רויטל אבוחצירה: כל יום שישי היא מבטיחה לי שזה יהיה בחשבון.

<רויטל אבוחצירה: בעל הבית שלי אמר לי: מתוקה שלי, תגידי לחברי הכנסת אליהם את הולכת היום שאשן אצלם בבית כי אני פנסיונר ואני גם צריך להתקיים.

<רויטל אבוחצירה: נתתי לך ארבעה חודשים, עכשיו תצאי החוצה.

<קריאה: שישה חודשים בגלל בעיה טכנית.

<רויטל אבוחצירה: אומרת לי הפקידה שאני יכולה לשבת אצלה מהיום עד מחר אבל זה לא יעזור.

קארין אלהרר: מה הבעיה?

<רויטל אבוחצירה: בעיה טכנית.

אורלי לוי אבקסיס: העבירו את הכול דרך חברה אחרת.

<רויטל אבוחצירה: אמרו לי שהכול בסדר אבל יש בעיה טכנית.

<רויטל אבוחצירה: שישה חודשים בעיה טכנית ולא משלמים לי שכירות.

<רויטל אבוחצירה: אני חד הורית ואני צריכה לעבוד כדי לקבל הבטחת הכנסה אבל גם לא נותנים לי לעבוד.

<רויטל אבוחצירה: אני רוצה לעבוד יותר שעות אבל מגבילים אותי בשעות.

<רויטל אבוחצירה: למה?

<קריאה: זאת מדינה שרוצה שתהיי ענייה.

קארין אלהרר: מעכשיו מי שמתפרץ, יצא ויירגע בחוץ ואחרי שיירגע, אם יירגע, יחזור.

<קריאה: הכאב שלה הוא שלנו.

<קריאה: אנחנו מחוסרי דיור ולכן אנחנו באים לכאן.

<קריאה: המטרה שלי היא לקבל בית לארבעה ילדים.

<רויטל אבוחצירה: גם כך אין לי כלום וגם את הקצת הזה לקחו לי.

<רויטל אבוחצירה: אין לי ביטחון, לילדים שלי אין ביטחון, אין לי כלום.

<רויטל אבוחצירה: אימא שלי בעמידר, סבתא שלי בעמידר, אין לי הורים, אין לי כלום.

<רויטל אבוחצירה: אני לבד.

<רויטל אבוחצירה: לבד מתמודדת.

<רויטל אבוחצירה: שנים אני מחכה בתור ואני רואה שעוד מקבלים ועוד מקבלים ומה אתי?

<רויטל אבוחצירה: אין לי כסף לנעליים.

<רויטל אבוחצירה: אין לי כלום, כלום, כלום, אני רק עובדת ועובדת.

קארין אלהרר: חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת בראש, חברותיי וחבריי למאבק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאין מאבק צודק ממנו לחברה צודקת במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד כאן מדבר ומביא את הסיפור האישי שלו.

אורלי לוי אבקסיס: תארו לעצמכם, תכפילו את מספר האנשים שנמצאים כאן, ואנחנו מדברים על עשרות אלפי משפחות שנמצאות במצב בלתי אפשרי.

אורלי לוי אבקסיס: נותנים להן השתתפות בשכר דירה אבל ההשתתפות הזו לא ריאלית.

אורלי לוי אבקסיס: מנגד הם צריכים להביא את ההשלמה.

אורלי לוי אבקסיס: יש אוכלוסיות שהן חלשות ויש אוכלוסיות שהן מוחלשות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, המדינה במדיניות שלה שמה עליהן משקולות על הכתפיים ואומרת להם תישארו חלשות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מדברת לדוגמה כאן על החד הורית שמדברת.

אורלי לוי אבקסיס: תראו, זה בעצם משהו מטורף.

אורלי לוי אבקסיס: זאת בחירה שהיא בלתי אפשרית.

אורלי לוי אבקסיס: אם את רוצה לצאת החוצה ולעבוד, את מסכנת את התנאים שלך לקבלה או לעזרה בדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם את לא הולכת לעבוד, מאחר ואין מלאי בדיור הציבורי, לא תהיה לך קורת גג כי אין לך את ההשלמה לאותו סכום.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בעצם יוצרים כאן מציאות בלתי אפשרית.

אורלי לוי אבקסיס: איך שהם לא יעשו ואיך שהן לא ישתדלו, המציאות והתוצאה היא אחת.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם הן תעמודנה בכל התנאים ויצליחו להביא את ההשלמה לשכר הדירה הריאלי, אדוני השר, בחלק מהמקרים יש בעיות טכניות ולא מעט מקרים.

אורלי לוי אבקסיס: על הסיפור הזה אנחנו מדברים חצי שנה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, לא בגלל שהן לא עמדו בתנאים או בהשלמה.

אורלי לוי אבקסיס: היא זכאית לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: לו היא הייתה תחת קורת גג של דיור ציבורי, היה לה את השקט שהיא לא מפונה אם היא עומדת בתשלומים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: התשלומים שלה היו אמורים להיות הרבה יותר קטנים מההשלמה שלה בשוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: אז נוצר האבסורד הזה שאם המשרד עשה טעות או אם חלילה וחס נכנס להם איזה וירוס למערכת, הכסף לא מגיע לאדם הפרטי שמבחינתו זאת השלמת הכנסה, אותה דירה שהוא משכיר היום, ואין לו שום מחויבות להמשיך ולהחזיק אותה שם, אולי חוץ מלב טוב כאשר חצי שנה הוא סחב על הגב שלו וכאילו נתן הלוואת מעבר למדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד.

אורלי לוי אבקסיס: מחר, מחרתיים, הוא אומר שגם הוא צריך לפרנס את המשפחה שלו ולכן תתפני ואני אביא שוכר אחר.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה אחרי המקרים האלה, הסיכוי של אותם שוכרים זכאי הדיור הציבורי או הזכאים להשתתפות בשכר דירה להצליח למצוא דירה בשוק החופשי, הולך וקטן כי הסיפורים האלה עוברים מפה לאוזן, כי גם אנשים טובים שבאו ושמו את הנכס שלהם בידיים האלו, הם לא יודעים הם יביאו להם כסף או לא ולכן הם אומרים מראש שלא יכניסו אותם לסיפור הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר גם לכם משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חוזרת ואומרת כמה פעמים שהרוח במשרד השיכון השתנתה.

אורלי לוי אבקסיס: גם צריך לבוא ולומר, ותאמינו לי שאתם יודעים שכאשר צריך לבקר, אני מבקרת, וכשצריך לבוא ולהחמיא, אני גם יודעת לעשות את זה, גם אם לפעמים יש כאן דברים אישיים אבל שמים אותם בצד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לבוא ולברך על הראייה ארוכת הטווח שהיא בעצם גם תוצאה של המאבק שלכם, שלנו, של פורום הדיור הציבורי, של הלא נחמדים ולא נחמדות, של כל אותם פעילים ופעילות ששמרו את הסיפור הזה ובהחלט גם מאבק של התקשורת שהצליחה לשמר את הסיפור הזה ולא לתת לו לגווע.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה, אדוני השר, ואחד הפחדים אולי הגדולים ביותר שלנו, זה איך אתם מתכוונים לבצע את המדיניות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים עין בעין.

אורלי לוי אבקסיס: צריך ליצור פתרונות ארוכי טווח ואנחנו מברכים על פתרונות ארוכי טווח.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאנחנו מסתכלים, אנחנו אומרים שזה לא יצא בסוף איזושהי אמירה בהיסטוריה של הדיור הציבורי שאין לה יתדות.

אורלי לוי אבקסיס: אם כוונת

אורלי לוי אבקסיס: כם היא כוונה טהורה, בבקשה בואו ותמסמרו את ההבטחות האלו בתוך החוק כי מחר-מחרתיים אני לא יודעת מה יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: פתאום יכפו עלינו מערכת בחירות, לא הספקתם להעביר את ההחלטה כמו שצריך, אין לה גושפנקא משפטית כמו שצריך, יבוא כל שר שלא יבוא, וראינו את אורי אריאל, אתה בעצמך כל נאום פותח ואומר שאתה הוספת את המילה שהוריד השר אורי אריאל וזה השיכון כאשר מדובר באנשים.

אורלי לוי אבקסיס: יגיע אחד כדוגמת סמוטריץ', והאמת היא שאני חייבת להודות שהייתי מופתעת.

אורלי לוי אבקסיס: נכנסתי לדיור ציבורי וראיתי את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' יושב כאן ואז פתאום נפל לי האסימון שהדיון היום היה אמור להיות הדיון על סוכת עובדיה, על כך שערוץ 7 יושב על דיור של דיור ציבורי, לא משלם שלושה וחצי מיליון שקלים ועדיין יושב שם ואת הכסף הזה אנחנו משלמים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על 24 דירות לסוכת עובדיה שבסיפור שם הם מקבלים שכר דירה מסובסד כאילו היו זכאים.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורדים האלה קיימים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת אדוני השר, היכן שצריך לשבח – נשבח, היכן שצריך לחזק אותך – נחזק אותך, אתה רוצה להשאיר חותם.

אורלי לוי אבקסיס: הגעת למשרד השיכון, תשאיר חותם.

אורלי לוי אבקסיס: חותם יהיה בכך שתבטיח שגם אם חלילה וחס או יכול להיות שמבחינתך אולי אפילו תשתדרג לתפקיד שר הביטחון או משהו כזה, החותם בדיור הציבורי יישאר וייקרא על שמך.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שאם אותם הישגים יהיו בתוך ספר החוקים, יהיו בתוך מקום שבו אנחנו נהיה בטוחים שהוא גם מתקיים, אז באמת עשית מעשה ושינית מציאות.

אורלי לוי אבקסיס: עם כל הכוונות הטובות ועם סימפטיה לא הולכים למכולת.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט זה טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני גם רוצה להגיד לך ברכות גדולות על כך שמינית את חגי.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו לב גדול וטוב אליו.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, חצי מהדברים הוא מיירט אותם עוד לפני שמגיעים אליך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בפתרונות באופן אישי, אנחנו לא יכולים לכסות את כל המערכת.

אורלי לוי אבקסיס: עד שהפתרונות אותם מציע שר האוצר ואתה באמת יגיעו לכדי מימוש, אנחנו צריכים לדאוג לפתרונות ביניים כי פתרונות הביניים יבטיחו את זה שהאנשים האלה לא ייזרקו החוצה עם הילדים שלהם ולא נראה כל פעם את התמונות שבעלי הבית הפרטיים מפנים אותם החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להעיר כמה הערות.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי ביקורת לגבי הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שלתת לעמידר להפוך להיות עכשיו חברה יזמית בהתפתחות עירונית או בהתחדשות עירונית, אנחנו עוד נבכה על כך.

אורלי לוי אבקסיס: השיקולים יהיו שיקולים של רווח.

אורלי לוי אבקסיס: גם עכשיו אתה אומר שכתשעים אחוזים או כשמונים אחוזים ממה שנקבל על הדירות, עמידר תוכל למכור לכל מי שתרצה ותחפוץ.

אורלי לוי אבקסיס: גם היום אנחנו יודעים שיש ביקורת על איך שמתנהלת עמידר, על כך שלפעמים הם שוכחים את הייעוד שלה.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה אנחנו נמצא את עצמנו עם אותן יחידות דיור במלאי, בעיקר באזורי הביקוש, ומכל השאר נפטרנו ונתנו לאוכלוסיות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: אין כאן חכמה גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נראה איך נעשה את זה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשאול עוד שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי הכספים של גיוס הון בהם אנחנו מדברים על התחייבות של המדינה לתת את הכספים בכל שנה ושנה.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת בידי מי אנחנו מפקידים אותם?

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה לשמוע שאמרת שזה לא עמידר.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כל, את עמידר צריך להבריא ואחרי שנבריא אותה, יכול להיות שגם ניתן לה סמכויות מסוימות מתי שהוא, כאשר ירכשו את האמון בחזרה כי הם קצת איבדו את התפקיד שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אנחנו רוצים שתצליח.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה לדעת האם הכסף יהיה בבסיס התקציב או שהוא כסף מותנה בהכנסות.

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא יופיע בתקציב כסעיף מותנה בהכנסות, זאת אומרת שאנחנו עדיין במשק סגור שאנחנו מוכרים את הדירות ובכסף הזה אנחנו משתמשים.

אורלי לוי אבקסיס: מילה אחרונה לגבי סוכת עובדיה וביחס למבקר המדינה, לארז קמיניץ ואחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מפחדת שעכשיו, כאשר אנחנו ביקשנו את החומרים האלו, אתם ביקשתם בוועדה ואני ביקשתי כבר בדצמבר וניסית אפילו לפי חוק חופש המידע וכדומה אבל לא קיבלתי תשובות לגבי המיפוי, לגבי מספר האנשים הזכאים באות ומקום.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד לך שבבאר שבע יש מאה ממתינים, יש חמישים דירות שנמצאות בשכירות ציבורית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שצריך לפתור את הבעיה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: הגמשת קריטריונים לא הייתה שם מאחר שבסופו של דבר אנחנו מגלים שיש שם ממתינים.

אורלי לוי אבקסיס: היכן שיש ממתינים, אין הגמשת קריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: נקודה.

אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר לבוא ולומר שהגמשנו קריטריונים בבאר שבע.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להחזיר את הדירות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: הפחד הכי גדול שלי הוא שכאשר אתם מכינים את הרשימה הזו, כי הייתה לכם רשימה לפני שנה, אבל אם אתם לא העברתם אותה אלינו, סימן שעושים איזו מניפולציה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי.

אורלי לוי אבקסיס: לא על ידכם.

אורלי לוי אבקסיס: שלא תעזו להכניס פנימה שכירות ציבורית כאיזשהו מסלול כאשר כביכול המדינה נתנה מתנה או הם נמצאים באיזושהי שאלה משפטית, האם הם שייכים לדיור ציבורי או לא שייכים לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: גם לנושא של בית המשפט, אולי כדאי לעשות כאן

אורלי לוי אבקסיס: דיון כי אם אנחנו רואים את תביעת המדינה לעומת התשובה גם של סוכת עובדיה, אנחנו מגלים שיש כאן כשל מסוים.

אורלי לוי אבקסיס: מצד אחד הם טוענים שאלה לא אדמות מדינה, מצד שני המדינה טוענת שהם חייבים כשלושה מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת אם במקרים אחרים מפנים אנשים ולמה כאן לא מפנים.

אורלי לוי אבקסיס: מי אמור לשלם את השלושה וחצי מיליון שקלים הללו?

אורלי לוי אבקסיס: האם בגלל זה בצלאל סמוטריץ' מהבית היהודי היה כאן כדי להבטיח שהמדינה תישא בחובות של סוכת עובדיה וערוץ 7?

קארין אלהרר: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לדעת גם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת, הוא בא לדאוג לאינטרסים של הבית היהודי במקום לדאוג לאינטרסים של הזכאים לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באמת אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: ההצלחה שלך היא הצלחה שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באים בטוב ואנחנו רוצים שהדברים ייעשו עוד יותר טוב.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אדוני השר, אתה רוצה להשיב?

יואב גלנט: אם רוצים שאני אדבר, אני אדבר.

<קריאה: אורלי לוי צריכה לרוץ לראשות הממשלה.

<קריאה: אנחנו נבחר בה.

קארין אלהרר: אין מחיאות כפיים.

<קריאה: אורלי, כולנו אתך.

<קריאה: כולנו.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: גברתי, אדוני השר.

יוסי יונה: באמת עיקר הדיבור כאן נעשה על ידי אנשים שהם תחת המצוקה הזו והם אמרו את דברם.

יוסי יונה: באופן שאף אחד מאתנו לא יכול לומר ולהציג את הדברים.

יוסי יונה: המצוקה היא קשה ורחבה והיא נוגעת כמעט בכל חלקה טובה לאורכה ולרוחבה של הארץ.

יוסי יונה: אני רוצה לסבר את האוזן ולהגיד עד כמה המצוקה היא קשה, אדוני השר, עם כל הרצון שלך, ואני מקבל את רצונך לשפר את המציאות הקיימת.

יוסי יונה: קצת נתונים שיראו היכן אנחנו עומדים בהשוואה למדינות מתוקנות באשר לזמינות של דיור ציבורי.

יוסי יונה: בישראל שמונה דירות לאלף תושבים.

יוסי יונה: בהולנד 138 דירות לאלף תושבים.

יוסי יונה: באוסטריה מאה דירות לאלף תושבים.

יוסי יונה: במקסיקו – מדינה שהיא אחת ממדינות העולם השלישי – 51 דירות דיור ציבורי לאלף תושבים.

יוסי יונה: אסטוניה, 51 דירות לאלף תושבים.

יוסי יונה: רומניה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יונה, אני מבקשת.

יוסי יונה: גברתי, נתת לגברת אורלי לוי לדבר כעשר דקות ואת רוצה שאני אדבר ארבעים שניות?

יוסי יונה: אנא, אפשרי לי להגיד מספר מלים.

קארין אלהרר: חרגת בדקה.

יוסי יונה: ומדוע דקה?

קארין אלהרר: כי אני צריכה לסיים את הדיון ואני רוצה שהשר יענה.

יוסי יונה: היית צריכה לעשות חלוקת זמן.

יוסי יונה: היית צריכה לחלק את הזמן באופן הוגן ושוויוני.

יוסי יונה: אני אומר שהבעיה היא כל כך חמורה מבחינה של מדיניות כללית.

יוסי יונה: אז גם אם השר יוסיף עוד 10,000 או 15 אלף דירות בחמש השנים הבאות, הרי שזה לא ייתן פתרון לבעיית הדיור הציבורי משום שעל פי השוואות בינלאומיות, חסרות בישראל 350 אלף דירות כדי שאנחנו נהיה בממוצע של מדינות ה-OECD.

יוסי יונה: אם כן, זו בעיה כוללנית גדולה, נרחבת ועמוקה שברור שאם אנחנו לא נותנים לה מענה, הרי הבעיות המשניות שאנחנו דנים בהן, שזה עוסק בנושא של קריטריונים, של הגמשה, ברור שהסוגיה הזאת של ההגמשה היא לא רלוונטית ברגע שיש לך היצע מאוד מאוד קטן.

קארין אלהרר: לכן מה אתה מציע?

יוסי יונה: אני מציע תכנית אב לחמש, לעשר שנים, כאשר היעד הוא להביא את שיעור הדיור הציבורי בישראל שהוא יהיה בממוצע של מדינות ה-OECD.

יוסי יונה: כל עוד לא תהיה תכנית אב כזו, שבעצם אמורה לבנות 350 אלף דירות, הרי שאנחנו נשתרך עם הבעיות הללו אל תוך העתיד.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אדוני השר, אני אוסיף עוד שני עניינים ואז ניתן לך להשיב במרוכז.

קארין אלהרר: אדוני, בית גיל הזהב באופקים.

קארין אלהרר: יש שם בעיית טרמיטים ושירותים שאינם מונגשים.

קארין אלהרר: תשובת משרד השיכון הייתה שאין תקציב לשיפוץ, רק למוקדי סיכון.

קארין אלהרר: אני מבקשת את ההתייחסות שלך לעניין הזה.

קארין אלהרר: חיים שם קשישים.

<אלי שלי: אני מאופקים.

<אלי שלי: חוץ מהטרמיטים, יש לנו בעיות בעיקר בנושא שירותים ומקלחות למבוגרים.

<אלי שלי: העלינו את זה כבר כמה פעמים בנושא של עמידר ועמיגור.

<אלי שלי: האנשים האלה מתקלחים במסדרון.

<אלי שלי: צריך לזכור שמישהו צריך לקלח אותם כי הם לא יכולים להתקלח באמבטיה.

<אלי שלי: ביקשנו להוריד את האמבטיות.

<אלי שלי: ביקשנו לבדוק את כל הנזילות.

<עמית כיתאין: גם פתרון ארוך טווח לנושא של דיור גיל הזהב ברמת המדיניות, הנושא הזה הוא מופקר ואין לו אימא ואין לו אבא.

<עמית כיתאין: אין תקציבים לשיפוץ כי חברת עמידר טוענת שאין לה כסף לזה.

<עמית כיתאין: הכול מגיע דרך משרד השיכון וצריך לעשות סדר בכל העניין הזה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: דבר שני, אדוני השר, וזה בהמשך לתחילת הדיון באשר לנתונים על פי ישובים.

קארין אלהרר: אנחנו קיבלנו מקבוצת עובדות סוציאליות שמסייעות לדיור ציבורי בירושלים מידע לגבי דירות דיור ציבורי.

קארין אלהרר: כמה יש בירושלים.

קארין אלהרר: זה מתחבר לפילוח אותו ביקשה הוועדה.

קארין אלהרר: אני מאוד אשמח לקבל את הפילוח ולסייע.

קארין אלהרר: אדוני, אם תרצה להשיב, בבקשה.

יואב גלנט: שמעתי את כל מה שאמרתם בסבלנות רבה.

יואב גלנט: לא רק אני שמעתי אלא גם אנשי המשרד והצוות שמעו.

יואב גלנט: עמדתי בחיים כבר מול בעיות קשות וראיתי אותן וראיתי מצבים מאוד קשים ואני בהחלט מבין, קשוב, שומע ונמצא כאן על מנת שמשרד הבינוי והשיכון ייתן כיוון וייתן פתרון.

<אתי מילר: איפה הפתרון שלי?

<אתי מילר: אני חוזרת לרחוב.

<אתי מילר: איפה הפתרון שלי?

<אתי מילר: עדיין לא שמעתי תשובה.

<אתי מילר: אני שומעת יפה מאוד את כולם אבל לא אמרו לי למה העבירו אותי ממספר אחד למספר 38 תוך 24 שעות.

<אתי מילר: מעבר לזה, איפה הפתרון שלי?

<אתי מילר: אני עכשיו יוצאת מהחדר ואני הולכת החוצה.

<אתי מילר: אני כבר עשרים ימים בחוץ.

<אתי מילר: אני רוצה את הבית שלי.

<אתי מילר: אני רוצה את הבית של הילדים שלי.

<אתי מילר: אני לא רוצה שכירות ולא רוצה לשמוע הבטחות.

קארין אלהרר: את מסרבת לשכירות משנה?

<אתי מילר: אני לא רוצה שכירות.

<אתי מילר: אני חושבת שיותר מדי ישבתי בשכירות.

קארין אלהרר: אבל כפתרון זמני.

<אתי מילר: לא.

<אתי מילר: אני שמעתי את הזמני הזה 11 שנים.

<אתי מילר: 11 שנים ואני כרגע בחוץ.

<אתי מילר: אני כרגע בחוץ.

<אתי מילר: אני עכשיו יוצאת מהדלת והולכת החוצה.

<אתי מילר: לכולם כאן היה איפה לשים את הראש שלהם, אני ישנה על המזרון בבית שלה ולאישה הזאת יש לה עוד שישה ילדים, מעבר לזה שהיא מקבלת אותי עם עוד שני ילדים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: אני רוצה שהשר ישיב.

יואב גלנט: אני יכול להשיב?

<אתי מילר: אני מאוד אשמח.

יואב גלנט: כמו שאמרתי, שמעתי את הדברים של כולכם.

יואב גלנט: מי שנמצא כאן מייצג ציבור יותר רחב.

יואב גלנט: אנחנו כאן כדי לראות איך אנחנו משנים בכנסת ישראל ובממשלת ישראל דברים באופן משמעותי.

יואב גלנט: אני יודע שאני מדבר לפעמים יותר בשקט מאנשים אחרים אבל אני רוצה לומר לכם משהו.

יואב גלנט: הצוות שנמצא אתי אלה אנשים שהסיבה הראשונה לבחירה המקצועית שלהם היא זה שהם קשובים לציבור ורוצים לסייע בתחום הדיור הציבורי, ויש להם רקע והכרות עם הנושא מהבית.

יואב גלנט: גם חגי, גם אבישג, גם האנשים האחרים.

יואב גלנט: לכן יש הסתכלות על זה.

יואב גלנט: הדבר השני.

יואב גלנט: אני יודע, אני שומע את הרחשים.

יואב גלנט: תראו, אני לא צריך שאף אחד יסביר לי את החשיבות של הנושא.

יואב גלנט: אני נולדתי בג'בלייה, סבתא שלי גרה בעג'מי וסבתא שלי גרה בג'בלייה.

יואב גלנט: כשפינו אותם מעג'מי, העבירו אותם ליפו ד' לדיור של עמידר.

<קריאה: זה היה מי שהאמין בכלי הזה.

יואב גלנט: הבית עוד קיים.

יואב גלנט: אני זוכר בדיוק על מה מדובר ובמה דברים אמורים.

יואב גלנט: אני פגשתי את זה לאורך כל החיים עת התעסקתי במקרים של חיילים שחוזרים ממבצעים בלבנון ובעזה ואין להם לאן ללכת, שאי להם בית לחזור אליו ואלה אנשים שסיכנו את החיים שלהם.

יואב גלנט: אני מבין את העניין הזה.

יואב גלנט: הרצון שלי הוא להיכנס לזה על מנת לפתור את הבעיה.

יואב גלנט: אני לא נמצא כאן כדי להעביר את הזמן.

<אתי מילר: אני מתחננת אליך, תפתור לי את הבעיה.

<אתי מילר: אני מתחננת אליך.

<אתי מילר: אני בן אדם, אני בת 41, אני בחיים לא התחננתי למישהו.

<אתי מילר: אני פשוט מתחננת אליך.

יואב גלנט: הקושי בסיטואציות הוא קושי ברור ואני מבין אותו.

יואב גלנט: יחד עם זה, בסוף כל מי שמבין מה המצב, הרי הנתונים שפרופסור יונה דיבר עליהם כאן, הם הנתונים.

יואב גלנט: אנחנו היינו ב-11 אחוזים מהדירות במדינה בדיור ציבורי לפני ארבעים שנים.

יואב גלנט: אנחנו נמצאים היום בשני אחוזים.

יואב גלנט: זה כל הסיפור.

יואב גלנט: האם הבעיה הזאת נוצרה היום?

יואב גלנט: היא לא נוצרה היום.

יואב גלנט: האם אנחנו רוצים לפתור אותה ומביאים כיוון שונה?

יואב גלנט: התשובה היא כן.

יואב גלנט: האם זה מספיק?

יואב גלנט: לא.

יואב גלנט: אנחנו צריכים לעשות עוד פעולות וצריכים לעשות עוד מאמצים.

יואב גלנט: אבל אני מציע שלצד הבעיות המאוד קשות וחצי הכוס הריקה שיש בכל מקום, נסתכל גם על מה עשינו.

יואב גלנט: תמיד כשאתה עושה משהו, תסתכל גם על מה הספקת, ומה הצלחת ומה עשית והאם יש שינוי.

יואב גלנט: אני חושב שחלק גדול מהאנשים שיושבים כאן, לאורך שנים לא זכו לתשובות משר הבינוי והשיכון ומהאנשים שלו.

יואב גלנט: הם נמצאים היום במצב שונה.

<לואיז סמרקורן: שר השיכון, אני רוצה להגיד משהו.

<לואיז סמרקורן: אתה נכנסת לנעליים וזה לא קל- אני יודעת שזה לא קל – של גנבים ורמאים של מדינת ישראל.

<לואיז סמרקורן: אתה היחיד שבאמת נותן מענה.

<מיטל כהן: כשאתה לא תהיה כאן, אף אחד לא יעזור לנו.

<מיטל כהן: אתה היחיד ששם עלינו.

קארין אלהרר: ולו מתוך ההערכה שאתן מביעות לשר, תנו לו לסיים את הדברים.

<קריאה: את לא יודעת כמה אנחנו מעריכים אותו.

קארין אלהרר: הערכה זה גם לתת לו לסיים לדבר.

<לואיז סמרקורן: אבל אתם לא נותנים לנו את הבמה לדבר.

<לואיז סמרקורן: זה לא פייר.

<לואיז סמרקורן: באנו מרחוק.

<מורן מלול: אתם לא נותנים לאף אחד לדבר.

<מורן מלול: היא באה מנהריה, אני באתי משלומי לשאול שאלה אחת.

<מדלן מזל מיארה: אני עזבתי ארבעה ילדים בבית.

<מדלן מזל מיארה: אתם יודעים למה?

<מדלן מזל מיארה: אני אגיד לכם למה ואני אנצל את הבמה הזאת שיושב כאן השר.

<מדלן מזל מיארה: אימא שלי נמצאת בחוץ לארץ.

<מדלן מזל מיארה: אימא שלי ברחה מישראל לפני כמה שנים.

<מדלן מזל מיארה: אני לא ראיתי את אימא שלי כמה שנים בגלל שבישראל בגיל ארבעים כבר לא רצו להעסיק אותה בשום מקום.

<מדלן מזל מיארה: אני בינתיים, אימא שלי נתמכה בי עת הייתי נשואה ועזרתי לה.

<מדלן מזל מיארה: אני קרסתי כלכלית תוך כדי הנישואין שלי.

<מדלן מזל מיארה: אני הסתבכתי במאה אלף שקלים חובות שהלכו ותפחו ל-450 אלף שקלים.

<מדלן מזל מיארה: לי לקחו את הרישיון.

<מדלן מזל מיארה: אני נכה ברגל ימין עם 37 אחוזי נכות מסכנים שנתנה לי מדינת ישראל.

<מדלן מזל מיארה: אני משלמת כל חודש 4,500 שקלים שכירות כשבעלת הדירה לא רוצה לחדש לי את החוזה, ובצדק.

<מדלן מזל מיארה: אני חיפשתי ממי ללוות כסף כדי לשכור בית.

<מדלן מזל מיארה: לא יתכן שאני בן אדם עם נכות, עם ארבעה ילדים, שלא מבקשת נדבות מאף אחד.

<מדלן מזל מיארה: עכשיו גם התחלתי ללמוד.

<מדלן מזל מיארה: אימא שלי המסכנה עוזרת לי מחוץ לארץ כל חודש כדי להחזיק אותי ועוד ארבעה ילדים.

<מדלן מזל מיארה: ילד אחד שלי כבר עזב לאבא שלו כי לאימא שלו אין בית.

<מדלן מזל מיארה: נמאס לו מהמעברים, נמאס לו לברוח וכל פעם לעבור לבית אחר.

<מדלן מזל מיארה: כל שנה, כל שנה וחצי.

<מדלן מזל מיארה: למה מדינת ישראל לוקחת לי את הרישיון ואני לא יכולה לראות את הבן שלי?

<מדלן מזל מיארה: הוא גר ברמות נפתלי ואני נוהגת בלי רישיון בתוך נהריה.

<קריאה: אל תספרי.

<מדלן מזל מיארה: אני אספר את זה ועוד איך כי אני לא פושעת.

<מדלן מזל מיארה: יש רוצחים בכבישים.

<מדלן מזל מיארה: אני לא יכולה לנסוע לרמות נפתלי לראות את הבן שלי, אני לא יכולה להביא אותי אלי הביתה לשבתות והוא לא רוצה לגור אצלי כי אין לו יציבות.

<מדלן מזל מיארה: יש לי שני ילדים מצטיינים.

<קריאה: היא לא זכאית לדיור ציבורי כי היא מקבלת מזונות מביטוח לאומי ולא הבטחת הכנסה.

<מדלן מזל מיארה: פעמיים פסלו אותי.

<מורן מלול: זאת אותה קצבה, מאותו מוסד ממשלתי.

אורלי לוי אבקסיס: מחלישים אותה.

<מורן מלול: אני הייתי כאן לפני שנה וחצי עם אותה בעיה.

<מורן מלול: אני כן קיבלתי דיור ציבורי כי אני הגעתי לכאן.

<מדלן מזל מיארה: תנו לי להשלים את מה שאני רוצה להגיד כי זה חשוב.

<מדלן מזל מיארה: אותי לא מעניין שום דבר.

<מדלן מזל מיארה: אני באתי לכאן על שלושה דברים ואני אמרתי את זה למורן שמובילה את המאבק הזה.

<מדלן מזל מיארה: אני רוצה את הרישיון שלי בחזרה כדי שאוכל לראות את הילדים שלי.

<מדלן מזל מיארה: אני רוצה את הזכאות לבית.

<מדלן מזל מיארה: אני אפילו לא בתור.

<מדלן מזל מיארה: כולכם כאן בתור ואני לא.

<מדלן מזל מיארה: אני רוצה את הזכאות לבית.

<מדלן מזל מיארה: אני רוצה את הרישיון שלי ואני רוצה את הבן שלי שיהיה לו לאן לחזור, לבית נורמלי ולצאת לאימא שלי שהיא חולנית ואחותי שגרות בחוץ לארץ ואני לא יכולה לצאת.

<מורן מלול: אני רוצה לדעת למה מזונות מבטלים את הזכאות לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: את הרישיון לקחו בגלל החוב?

<קריאה: כן.

<קריאה: לקחו רישיונות לכולם.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אם זה בדרך כלל או רק במקרה שלה בגלל החובות.

<מורן מלול: אני רוצה תשובה אחת.

<מורן מלול: למה מזונות מבטלים זכאות לדיור ציבורי.

<שרה אפולין: למה אין גוף במשרד השיכון אליו אפשר לבוא ושמישהו יקשיב לי?

<קריאה: אם אנחנו לא נגיע לכאן, שום דבר לא יהיה.

<לואיז סמרקורן: דיור ציבורי צריך להיות רק בגלל מצב נפשי וכלכלי ומצוקה של כל משפחה ולא משנה אם יש מאה ילדים או יש ילד אחד.

<לואיז סמרקורן: אי אפשר לבוא למקום ולעבור דירה אחרי שנה אחרי שנה אחרי שנה.

<לואיז סמרקורן: לילדים אין ביטחון, אין יציבות ואין שקט נפשי.

<חנה פריידין: אם אתם לא רוצים שנסכם בצורה מסודרת, אנחנו נסגור את הישיבה בלי לסכם אותה וחבל כי יושבת ראש הוועדה לא יכולה להרים את הקול.

<חנה פריידין: אנחנו מבקשים להתחשב.

<שרה אפולין: מחר, מחרתיים, כל יום תביאו לכאן מישהו?

<שרה אפולין: לא.

<שרה אפולין: צריך להיות גוף למשרד השיכון שהוא בודק.

<שרה אפולין: הרי עושים ועדות.

<שרה אפולין: אם תראה מכתב של ועדה, אני אראה לך עשרות כאלה, הנוסח אותו נוסח: מצטערים, אתה לא עומד וכולי.

<שרה אפולין: כולם מקבלים אותו הדבר.

<שרה אפולין: לא בודקים אם אתה אוכל, שותה, אתה רעב, יש לך כסף או אין לך כסף.

<לואיז סמרקורן: אני קיבלתי מכתב ממשרד השיכון, בגיל 53 להביא עוד שני ילדים.

<לואיז סמרקורן: זה שיש לי מאה אחוזי נכות, אבל זה שהבן שלי נמצא בפנימייה כי אין לו בית.

אורלי לוי אבקסיס: אל תסתכלו עלי כאילו אני שולטת באנשים.

אורלי לוי אבקסיס: לאנשים כואב.

אורלי לוי אבקסיס: אלה דברים שלהם.

קארין אלהרר: תעזרי לי.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, עוד סיבה שבסוף גם יחשבו שאני מטעינה אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נירגע ונראה איך אנחנו ממשיכים לקדם את זה הלאה.

<מורן מלול: רק תשובה לגבי הקריטריון ההזוי הזה שאני חייבת לקבל אותה.

<מורן מלול: זאת פעם שלישית שאני מגיעה לכאן בגלל הטענה הזאת.

<מורן מלול: למה הפסילה הזאת?

קארין אלהרר: את רוצה תשובה?

<מורן מלול: כן.

<מורן מלול: אני מתחננת.

יואב גלנט: שמעתי את הדברים, גם את הדברים הפרטניים וגם את הדברים הכלליים.

יואב גלנט: הקריטריונים שנקבעו לאורך שנים מכל מיני סיבות, חלקם הם בחוק וחלקם בתקנות וחלקם בדברים אחרים, גם את זה אנחנו הולכים ומשנים.

יואב גלנט: אני אבדוק את הנושא הזה.

יואב גלנט: אני חושב שהוא נושא שמחייב בדיקה ואני חושב שיש בו איזשהו היבט שעלול לקפח.

יואב גלנט: תזכרו דבר אחד ואני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

יואב גלנט: הפתרון האמיתי הוא רק בהגדלת מספר הדירות כי אחרת בתור תמיד יש מישהו שנראה לך שצריך להיות אחריך והוא נמצא לפניך.

יואב גלנט: אני שומע את כולם וכל המקרים הם מקרים קשים ובסוף מנסים להחליט הכי טוב.

יואב גלנט: הדרך האמיתית היא לנסות להגדיל את מספר הדירות.

יואב גלנט: עשינו את זה באופן מאוד מצומצם בשנה האחרונה, אני מקווה שנמשיך עם זה בשנה הבאה.

יואב גלנט: דרך אגב, לכל מי שמודאג, כל עוד זה תלוי בי, אני גם אסייע לנושא הזה בכל תפקיד, בכל נושא, מכל מקום כי אני חושב שבמדינת ישראל הזכות של האדם לקבל קורת גג הולמת היא זכות בסיסית.

יואב גלנט: תודה.

קארין אלהרר: אדוני השר, תודה.

קארין אלהרר: אני מבקשת לסכם את הדיון.

<אתי מילר: לאיפה אני הולכת אדוני השר?

קארין אלהרר: הנה רונן.

קארין אלהרר: הוא יטפל בך.

<אתי מילר: אני לא רוצה להגיע לרונן.

קארין אלהרר: תודה רבה.