ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 359, 2017-02-08 00:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, 8 בפברואר 2017, י"ב בשבט תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, הצעות לסדר – פער גדול ובלתי מוסרי בין סטודנטים במרכז לסטודנטים בפריפריה בתחום ההשכלה הגבוהה של חבר הכנסת יגאל גואטה וחבר הכנסת טאלב אבו עראר, ואני מקדם בברכה את חברי הכנסת שהגיעו לדיון והאורחים.

יעקב מרגי: רבותיי חברי הכנסת, יגאל, אפשר לתת לך לדבר ולאחר מכן נראה מצגת.

יגאל גואטה: הפוך, אני רוצה לראות את המצגת, לשמוע את אנשי המקצוע ואחרי זה לדבר.

יעקב מרגי: אז יש לנו מצגת של המרכז מחקר והמידע של הכנסת בנושא הזה.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

<אסף ויניגר: תודה רבה כבוד היושב ראש, שמי אסף, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<אסף ויניגר: אני אציג כאן כמה ממצאים מתוך מסמך שכתבנו עבור חבר הכנסת אלי כהן, השר, במרץ האחרון.

<אסף ויניגר: כל הנתונים שאני אציג כאן הם עיבודים מיוחדים שנערכו בפרט עבור מרכז המחקר והמידע של הכנסת על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<אסף ויניגר: קודם כל אני אגיד מה ביקשנו לעשות.

<אסף ויניגר: ביקשנו לעשות בחינה של שלושה היבטים בחתך סוציו אקונומי, שיעור הכניסה למערכת ההשכלה הגבוהה, לאחר מכן ביקשנו לבחון היכן לומדים הסטודנטים ומה הם לומדים.

<אסף ויניגר: אני אתחיל מהנתון על שיעור הכניסה למערכת ההשכלה הגבוהה, בתרשים הזה אפשר לראות את השיעור המצרפי של הלומדים החדשים לתואר ראשון מכלל האוכלוסייה בגילאי 18-30, לפי אשכול חברתי כלכלי בשנת הלימודים תשע"ה.

<אסף ויניגר: אני אסביר מה עשינו כאן.

<אסף ויניגר: בכל אשכול חילקנו את מספר הסטודנטים החדשים בכל אחת משכבות הגיל, במספר הכולל של בני אותה שכבת גיל באותו אשכול, ולאחר מכן חיברנו את נתוני שכבת הגיל השונות לכדי שיעור מצרפי.

<אסף ויניגר: למעשה אפשר לומר שאפשר במידה מסוימת להתייחס לנתונים האלה שמופיעים כאן כנתונים שמבטאים את הסיכוי של צעיר עד גיל 30 להיכנס למערכת ההשכלה הגבוהה.

<אסף ויניגר: אני רק אגיד לפני זה, שהשיוך לאשכולות נעשה לפי האשכול החברתי כלכלי שאליו השתייך הסטודנט בהיותו בן 18.

<אסף ויניגר: מה שעניין אותנו זה הרקע שלו ולא באיזה אשכול או באיזו רשות מקומית הוא מתגורר היום.

<אסף ויניגר: מה שאפשר לראות פה בתרשים הזה בצורה די ברורה, זה שכלל שהרקע החברתי כלכלי של צעיר הוא גבוה יותר, כך גדל הסיכוי שלו להיכנס למערכת ההשכלה הגבוהה.

<אסף ויניגר: אפשר לראות שהסיכוי של צעיר, השיעור המצרפי של צעיר באשכולות 9-10 גבוה פי 4 מהשיעור המצרפי של הצעירים שמשתייכים לאשכולות 1-2, ושהפערים פה מהבחינה הזאת הם די ברורים.

<אסף ויניגר: אחרי שראינו את הכניסה למערכת ההשכלה הגבוהה, ביקשנו לראות, אם כבר הסטודנטים נכנסים, איפה הם לומדים ומה הם לומדים.

<אסף ויניגר: ללא בדיקה של נשירה, אנחנו ביקשנו לבדוק את מי שנמצאים כבר במערכת ההשכלה הגבוהה ונכנסו.

<אסף ויניגר: זאת אומרת, הייתה להם את ההזדמנות, את האפשרות להיכנס לתוך מערכת ההשכלה הגבוהה והם לומדים כרגע או נכון לשנת הלימודים תשע"ה בתואר ראשון.

<אסף ויניגר: אז כאן אפשר לראות את ההתפלגות לפי סוג המוסד שבו הסטודנטים לתואר ראשון לומדים, אפשר לראות ש-40% לומדים באוניברסיטאות, 15% במכללות לחינוך, 19% במכללות הפרטיות, הלא מתוקצבות, ו-25% במכללות המתוקצבות.

חנין זועבי: ואם היית עושה פילוח לפי האשכולות בתרשים הזה, היית מגיע לתוצאה אבסורדית שדווקא אלה שאין להם כסף הולכים לשכר הגבוה, משקיעים 90% מההכנסה שלהם.

יעקב מרגי: בדיוק.

חנין זועבי: אוקיי.

חנין זועבי: סליחה.

<אסף ויניגר: מה שאפשר לראות פה זה את ההתפלגות של אותם סטודנטים לפי אשכול חברתי כלכלי וסוג המוסד, מה שאפשר לראות זה שככל שהסטודנטים הם מרקע חברתי כלכלי נמוך, כך גדולה יותר הנטייה שלהם ללמוד במכללות לחינוך.

<אסף ויניגר: הצבע הצהוב.

חנין זועבי: שהן יותר יקרות.

<אסף ויניגר: לא, שכר לימוד אוניברסיטאי, מכללות ציבוריות.

<אסף ויניגר: הצבע הצהוב למעלה אלה המכללות לחינוך.

<אסף ויניגר: וקטנה יותר הנטייה שלהם ללמוד באוניברסיטה או במכללה פרטית, שבמכללות הפרטיות אלה המכללות היחידות שבהן שכר הלימוד הוא לא שכר לימוד מפוקח, הוא לא מסובסד על ידי המדינה.

יעקב מרגי: גבוה.

<אסף ויניגר: גבוה.

יעקב מרגי: אבל נתון מעניין, כי גם 1-2, אתה רואה שהאחוז שהולך מהם לאוניברסיטאות הוא 40%.

<אסף ויניגר: 40% מהסטודנטים שמשתייכים לאשכולות האלה לומדים - - -

יעקב מרגי: תוסיף את המתוקצבות.

<אסף ויניגר: את המכללות המתוקצבות.

יעקב מרגי: אחוז גבוה מהם, זה מראה, בגלל היכולת.

יעקב מרגי: אילו הם היו - - -

<אסף ויניגר: מה שמעניין כאן בעיקר זה הנטייה שלהם ללמוד במכללות לחינוך.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אתן לך את הניתוח האנתרופולוגי לזה?

יעקב מרגי: כי זה האוכלוסיות המסורתיות, חרדים, ערבים, שנמצאים באשכולות האלה, והם יש להם נטייה מסורתית לחינוך.

חנין זועבי: לא, בגלל התעסוקה.

חנין זועבי: שוק התעסוקה.

חנין זועבי: הם חושבים ששם ימצאו עבודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין באופן עקבי לא לוקחת את זה לצד ה- - - אני אומר לך אוכלוסייה חרדית.

יעקב מרגי: עד לשנים האחרונות ברירת המחדל המובנת מאליה ללימודים על תיכוניים, זה היה חינוך.

<אסף ויניגר: אני אגיד עוד משהו, אולי הייתי צריך להגיד את זה בהתחלה.

<אסף ויניגר: באשכולות 1-4 מורכבים בעיקר מאוכלוסייה ערבית ואוכלוסייה חרדית, ושתי האוכלוסיות האלה נחשבות אוכלוסיות יעד מבחינת המועצה להשכלה גבוהה, מבחינת שילוב שלהם במערכת ההשכלה הגבוהה.

<אסף ויניגר: כאן אפשר לראות בטבלה הזאת, את החלוקה של הסטודנטים.

<אסף ויניגר: אני אכוון אתכם רק למקומות שמסומנים בחיצים כתומים.

<אסף ויניגר: כאן מה שאפשר לראות זה את החלוקה של הסטודנטים לפי אשכול ותחום לימוד, מה שאפשר לראות זה שככל שהאשכול החברתי כלכלי נמוך יותר, כך גבוה יותר חלקם של הסטודנטים שלומדים חינוך ומקצועות עזר רפואיים מכלל הסטודנטים באותם אשכולות.

<אסף ויניגר: אפשר לראות שאחד מכל שלושה סטודנטים באשכולות 1-2 לומד חינוך, לעומת פחות מ-10% באשכולות 9-10.

<אסף ויניגר: מנגד אפשר לראות שככל - - -

יגאל גואטה: סליחה, עם פערים באמת כאלה גדולים, עם נטייה מטורפת ללכת לנושא חינוך, ועדיין אנחנו חלוקים בין מה שאומרת חנין למה שאומר יושב ראש הועדה, אי אפשר לבדוק באמת מה הסיבה שבאמת הולכים כולם לשם?

יעקב מרגי: נדבר על זה, זה הדיון.

יעקב מרגי: תן לו לסיים.

<אסף ויניגר: מנגד מה שאפשר לראות זה שככל האשכול החברתי כלכלי הוא גבוה יותר, כך גבוה יותר חלקם של הסטודנטים שלומדים הנדסה ואדריכלות, מכלל הסטודנטים באותם אשכולות, 20% מהסטודנטים באשכולות 9-10 לומדים את התחום הנדסה ואדריכלות לעומת רק 8.5% מהסטודנטים באשכולות 1-2.

<אסף ויניגר: לסיכום כל הדברים שהצגתי, אני אגיד שצעירים שמשתייכים לאשכולות נמוכים משתלבים פחות ממערכת ההשכלה הגבוהה מאשר צעירים שמשתייכים לאשכולות הגבוהים.

<אסף ויניגר: באשכולות הנמוכים גבוה יותר חלקם של הסטודנטים שלומדים חינוך ומקצועות עזר רפואי מכלל הסטודנטים באותם אשכולות, כמובן בהשוואה לסטודנטים באשכולות הגבוהים, ובאשכולות הגבוהים גבוה יותר חלקם של הסטודנטים שלומדים הנדסה ואדריכלות מכלל הסטודנטים באותם אשכולות.

<אסף ויניגר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מיד נותן לחברי הכנסת המציעים לומר את דבריהם.

יעקב מרגי: רק כרקע, שנבין, אמרת ונגעת בזה, אם אנחנו רואים באשכולות הגבוהים אחוז המשתלבים בהשכלה הגבוהה גבוה מאוד, והצפי מידיעה, ואם נמצאים איתנו מהמל"ג בוודאי יתייחסו לזה, בתחזיות שלהם לעשור הקרוב, הגרף של המועמדים ללימודים בהשכלה גבוהה הולך ויורד, תהיה תחרות על כל סטודנט.

יעקב מרגי: לכן קהילת היעד ליישר את הגרף הזה מהירידה זה בעיקר האוכלוסייה הערבית והחרדים, ושם צריכים להיות הדגשים לשלב את אותה אוכלוסייה שהיא כרגע באחוזים נמוכים באקדמיה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גואטה בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת טאלב אבו עראר.

יגאל גואטה: תודה אדוני היושב ראש.

יגאל גואטה: אין ספק שהנתונים מדברים בעד עצמם, הפערים באמת מאוד גדולים.

יגאל גואטה: אני ביקשתי מהיושב ראש שאני רוצה לשמוע את אנשי המקצוע, כי באמת כשהעלינו את ההצעה, לא באמת ידענו, יש את כל הסטטיסטיקות, הכל ברור, וכל הגרפים, אבל מה השורש לזה, מה המקור לזה ואיך אנחנו פותרים את הבעיה הזאת, שלעניות דעתי בטח ובטח מתחילה בנושא ההסברה.

יגאל גואטה: אני לא יודע באמת כמה משקיעים, לכן רציתי לשמוע את הגורמים המקצועיים.

יגאל גואטה: אני יודע שיש כסף, אני יודע שמעבירים כסף, אבל לפי דעתי משהו בהסברה לקוי או שלא מספיק אגרסיבי קודם כל בבסיס.

יגאל גואטה: אני חושב שאותו בחור מהפריפריה אולי הוא לא מבין מספיק שהוא יכול כן להגיע לדברים יותר גדולים או יותר מבוקשים בשוק, אבל ברור שמשהו לפי עניות דעתי באיגום המשאבים, קצת בעייתי.

יגאל גואטה: כי כל אחד נוגע בקצת, ויש תכניות נקודתיות לזה, ותכניות נקודתיות לזה.

יגאל גואטה: כשבסופו של דבר אני חושב שחסר משהו שיאסוף את הכל ויעשה משהו מאוד אגרסיבי, גם בנושא ההסברה וגם בנושא ההכוונה לטובת הבחורים האלה.

יגאל גואטה: זה ברור שבסופו של יום, ואני לא יודע למה, אבל משהו אחד למדתי בשנה שאני חבר כנסת, שמדינת ישראל או ממשלת ישראל תמיד אוהבת לשלם הרבה יותר בעתיד מאשר לשלם מעט עכשיו.

יגאל גואטה: אני לא מבין למה זה עובד, אני לא מבין למה זה, באופן עקבי, בכל הועדות אותו דבר.

יגאל גואטה: משהו שאתה יכול לשלם עליו שקל עכשיו ולפתור אותו, אתה מעדיף לשלם עליו 100 שקל, הרי ברור שבסופו של יום, אם אנחנו לא נשקיע בנושא הזה, בסופו של יום אותו בחור יהיה נטל על המדינה, הוא יגיע לאגף הרווחה באיזה שהוא שלב, ואם נשקיע בו כרגע לא רק שהנטל יהיה פחות, הפוך.

יגאל גואטה: הוא יגיע למשכורות גבוהות שהמדינה תהנה מההכנסה שלו, מהמס שהוא ישלם ומכל מה שמשתמע מזה.

יגאל גואטה: אני באמת לא מבין למה אנחנו לא עושים משהו חזק, אגרסיבי, עכשיו ובבסיס כדי לנסות באמת ולפתור את הבעיה הזאת.

יגאל גואטה: אני נתקל בסטודנטים שאני שומע מהם משפטים מאוד מאוד קשים לעיכול.

יגאל גואטה: הוא אומר לי "תקשיב, אני הולך ללמוד, אבל ההורים שלי במצוקה כלכלית קשה מאוד ואני בלילה הולך לעבוד בכל מיני עבודות מזדמנות כאלה ואחרות ואני אף פעם לא יודע מה יותר חשוב, אם לתת את הכסף להורים שלי לחיות או שאני אלך עם הכסף הזה ללמוד".

יגאל גואטה: עכשיו אני שומע שיש מלגות, אבל אני לא חושב שהחבר'ה האלה מספיק חשופים ויודעים למי לפנות ואיך לפנות ואיך מקבלים את הכספים האלה או את העזרה הזאת, ואני חושב שזה החלק החזק בכל הנושא של הפתרון של הבעיה הזאת.

יגאל גואטה: אבל מה לעשות, ברוב המקרים שלפחות אני דיברתי עליהם במליאה בשנה האחרונה, הצד השווה שבהם שזה בני מיעוטים, חרדים, ומזרחיים או פריפריה.

חנין זועבי: ערבים.

חנין זועבי: מיעוטים, ערבים יענה.

יגאל גואטה: כן.

יגאל גואטה: ערבים.

יגאל גואטה: חרדים ומזרחיים.

יגאל גואטה: וחבל מאוד שהמכנה המשותף הזה רץ לכל האורך וזה רק מוכיח שמשהו לקוי בבסיס.

יגאל גואטה: לא יכול להיות שבכל נושא, אני אגיד לכם את האמת, אני רואה בכל הסטטיסטיקות, הכותרת זה "פערים" וזו מילה קצת מכובסת לעניות דעתי.

יגאל גואטה: זה קיפוח מתמשך, שיטתי, שעובד במשך שנים במדינה הזאת, שאני לא מצליח להבין מה ההיגיון מאחורי זה.

יגאל גואטה: זה לא פערים ולא סיפורים, זה קיפוח במלוא מובן המילה.

יגאל גואטה: אני חושב שצריך להתעורר ומהר, אמר לי פעם מישהו משפט שאם אתה תיתן לאדם דג אתה מקסימום תפתור לו את הבעיה היום, אבל אם תלמד אותו לדוג, זה יפתור לו את הבעיה כנראה במשך כל החיים.

יגאל גואטה: בואו באמת ננסה לראות לעשות משהו שילמד אותם איך לכלכל את עצמם ואת כל הסביבה שלהם בצורה יותר טובה.

יגאל גואטה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: תודה אדוני.

טלב אבו עראר: אין ספק שישנם פערים בין הפריפריה לבין המרכז.

יגאל גואטה: לא פערים.

יגאל גואטה: אמרתי לך קיפוח.

יגאל גואטה: פערים זו מילה מכובסת.

טלב אבו עראר: אוקיי.

טלב אבו עראר: צודק מאוד.

יגאל גואטה: יש קיפוח.

יגאל גואטה: אולי אולי בעוד עשר שנים זה - - -

טלב אבו עראר: לכן הסטודנטים בפריפריה, בואו נתמקד בנגב יותר נכון, אני וכבוד היושב ראש תושבי הנגב, חיים את המצב שם ויודעים מקרוב על הסטודנטים, בין החרדים שאתה מדבר עליהם, גם הערבים הבדואים שגרים שם, שאנחנו יודעים שעומדים בפניהם הרבה חסמים, בפני הסטודנטים האלה שרוצים ומעוניינים להשתלב במוסדות הגבוהים להשכלה, ולכן אנחנו - - - אשכולות 1 ו-2 ברוב הישובים שם - - - שבאמת עומדים בפניהם חסמים שאין להם את היכולת הכלכלית להמשיך את לימודיהם, ולכן באתי להציע העדפה מתקנת, מימון לימודים למקצועות הנדרשים.

טלב אבו עראר: הרי יש סטודנטים, אפילו בישובים הבלתי מוכרים, יש סטודנטים שמסיימים את יב', עם בגרות גבוהה, עם כל מה שצריך שיתחילו ללמוד, אבל החסם הכלכלי חוסם אותם מלהשתלב וללמוד, ויש כאלה שיוצאים לחו"ל.

טלב אבו עראר: יש הרבה סטודנטים בדואים שיוצאים ללמוד בחו"ל.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: מה הסיבה?

טלב אבו עראר: האם בחו"ל מלמדים שם יותר טוב מישראל?

טלב אבו עראר: לא.

טלב אבו עראר: אבל מה?

טלב אבו עראר: יש סיבות משלהם, שהסיבות ברורות לכולנו, אולי מהבחינה ששם יותר זול, מבחינת הלימודים, שם התנאים יותר קלים ללמוד, ולכן צריך לדון בזה, להתמקד בסיבה הזאת כי אנחנו מעוניינים שהסטודנטים שלנו ילמדו במוסדות להשכלה בישראל, כאן.

טלב אבו עראר: לא בג'נין ולא בירדן ולא באירופה בכלל.

טלב אבו עראר: לימודי רפואה במיוחד.

טלב אבו עראר: רפואה כאן בכל שנה עושים קורס כזה שנקרא ניצני רפואה, באוניברסיטת בן גוריון.

טלב אבו עראר: קולטים שם 100, 150 תלמידים, מקבלים רק אחד או שניים.

טלב אבו עראר: מה הסיבה?

טלב אבו עראר: רק אחד או שניים, לא יודע.

טלב אבו עראר: אני קראתי אתמול או שלשום, כבוד היושב ראש, על סטודנטים חרדים שמתקבלים למכללות, כל מיני מכללות, בלי בגרות ובלי פסיכומטרי.

טלב אבו עראר: אני באמת רציתי לעשות את זה גם לערבים בדואים.

טלב אבו עראר: למה לא עושים את זה?

טלב אבו עראר: כי הפסיכומטרי הוא יותר נכון אולי בחינה פסיכו- - - לא פסיכומטרית.

טלב אבו עראר: כי הבחינה לא משקפת את הידע וההשכלה של הסטודנט.

טלב אבו עראר: ישנם סטודנטים טובים מאוד מאוד.

טלב אבו עראר: והפסיכומטרי - - - את המצב שלהם.

טלב אבו עראר: את המצב רוח שלהם, את המוטיבציה שלהם.

טלב אבו עראר: לכן לתקצב את הלימודים למקצועות נדרשים וגם לעודד לימודי נשים.

טלב אבו עראר: הרי ישנן גם בנות ערביות בנגב, שמעוניינות להשתלב ותפסיקו לדבר שמנהגים או מסורת מונעים מהם.

טלב אבו עראר: זה לא נכון.

טלב אבו עראר: זה היה לפני 30, 40 שנה.

טלב אבו עראר: - - - באוניברסיטאות, במכללות, אבל מה, מצבן הכלכלי לא מאפשר להן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת, הערה כדי לחשוב, הזכרתם את זה.

יעקב מרגי: אם אנחנו לוקחים את הגרפים שיש לנו כאן, תוסיפו עליהם, ניקח מהאוכלוסייה הערבית את כל אלה שלומדים בשטחים ובחו"ל, נמצא אחוזים יותר גבוהים.

יעקב מרגי: אני מתכוון לקטע של החסמים.

יעקב מרגי: הפתרון הוא הנגשה של ההשכלה הגבוהה לאוכלוסיות האלה.

יעקב מרגי: גם מה שאמר חבר הכנסת גואטה, המודעות בקרב האוכלוסיות האלה שהם יכולים להגביר להם את האמון העצמי, בעצמם, להגביר את המודעות שהם יכולים להגיע לאקדמיה, תתרום לשפר את הנתונים האלה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת פרופסור יוסי יונה בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, תודה על קיומו של הדיון המאוד חשוב הזה ותודה גם למרכז המחקר של הכנסת על המחקר המעמיק והיסודי שמאפשר לנו לקיים דיון מעמיק ויסודי.

יוסי יונה: הנתונים והממצאים הללו מלמדים על עובדה מאוד בעייתית, מאוד קשה.

יוסי יונה: על היעדר שוויון הזדמנויות בחינוך בחברה הישראלית.

יוסי יונה: ממצאים קשים, ממצאים מטרידים, ולצערי אני יכול לומר, אלה ממצאים - - -

יגאל גואטה: לא מפתיעים.

יוסי יונה: תודה יגאל.

יוסי יונה: אלה ממצאים שלמעשה עולים בקנה אחד עם עובדות שמלוות אותנו זה שנים ארוכות.

יוסי יונה: מה שאנחנו רואים כאן, אדוני היושב ראש, כיצד ההבטחה החלולה שהחינוך מספק מנגנון למוביליות או לניעות חברתית, כיצד ההבטחה החלולה הזאת היא באמת חלולה במציאות שבה אנחנו חיים.

יוסי יונה: החינוך ומערכת החינוך פועלת כדי להנציח וכדי לחזק את הפערים החברתיים החוץ-לימודיים.

יוסי יונה: מה שקורה כאן למעשה, אדוני היושב ראש, הוא שיקוף נאמן, הפערים החוץ חינוכיים משתקפים בתוך מערכת החינוך וחוזר חלילה.

יוסי יונה: יש איזו שהיא הזנה הדדית והדבר הזה מקומם ומאוד מצער.

יוסי יונה: אתה הדגשת, אדוני היושב ראש, ובצדק רב, את עיקר חומרתה של הבעיה בשכבות המוחלשות של החברה הישראלית, וכאן אני יכול לומר שאנחנו רואים איזה שהוא פער בלתי נתפס, ואני חושב שגם חברי יגאל גואטה התייחס לכך, פער בלתי נתפס בין ההבנה וההכרה של משרדי הממשלה, של ממשלת ישראל מה יש לעשות, לבין הייתי מכנה זאת, משהו של בעיות ביישום.

יוסי יונה: מדברים ראשי ממשלות אצלנו, שרי חינוך, על כך שהמגזר החרדי והמגזר הערבי הם למעשה מספקים את מנופי הצמיח העתידית של החברה הישראלית.

יוסי יונה: ומשום מה, המסקנות המתבקשות מהכרה והבנה שכזאת, אינן מיושמות.

יוסי יונה: אני רוצה לסיים את דבריי במה יש לעשות, אדוני היושב ראש.

יוסי יונה: ברור שהבעיה החמורה ביותר זה המציאות החוץ בית ספרית.

יוסי יונה: אם לא טיפלת בפערים המאוד עמוקים שקיימים בחברה הישראלית, תמיד תהיה השתקפות של הפערים האלה לתוך מערכת החינוך.

יוסי יונה: זה כלל ידוע.

יוסי יונה: אבל, זה לא פוטר את מערכת החינוך מעשייה, על כל מרכיביה.

יוסי יונה: אנחנו דיברנו המון פעמים כאן אדוני היושב ראש, על חינוך דיפרנציאלי.

יוסי יונה: על כך שהמדינה צריכה לפצות ישובים מוחלשים, על כך שהמשאבים שעומדים לרשותם הם פחותים מהמשאבים שעומדים לרשותם של ישובים אמידים.

יוסי יונה: אנחנו צריכים לדבר על כך שמערכת החינוך, גם מערכת ההשכלה הגבוהה, שצריכה לעשות דבר משמעותי בתחום הזה, ומה אני מתכוון?

יוסי יונה: היא יכולה לומר בצדק, "רבותי, אני מקבלת את האנשים כמוצר מוגמר.

יוסי יונה: מה אתה רוצה שאני אעשה?

יוסי יונה: " הפגמים הם כבר במערכת הקדם אוניברסיטאית.

יוסי יונה: אבל גם שם מתחייבת פעולה, כמו שאמר חבר הכנסת טלב אבו עראר, שגם שם צריך לחשוב על מערכות של העדפות מתקנות כדי לעודד, להנגיש יותר את ההשכלה לבנות ולבני הקבוצות המוחלשות.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אני רוצה לציין שאני הגשתי הצעת חוק שבאה לחייב את המוסדות להשכלה גבוהה להבטיח ייצוג משמעותי, במיוחד של הקבוצות המוחלשות, לא רק במוסדות להשכלה גבוהה, חברי יגאל, אלא גם בפקולטות יוקרתיות שמבטיחות שילוב מיטבי בשוק העבודה, לאחר שמסיימים את הלימודים.

יוסי יונה: אני מקווה.

יגאל גואטה: ולא עומדות בזה.

יוסי יונה: תראה, הן עושות.

יוסי יונה: ואנחנו נמצאים במגעים עם המועצה להשכלה גבוהה ועם האוניברסיטאות, אני עומד איתם במגעים, ועד כה ישנה איזו שהיא נכונות לבוא ולאמר "הבה ונעשה זאת מבלי לחוקק" אבל היה ואנחנו נראה שאין ברירה, אז המחוקק כמו בכלכלת שוק, הוא מתמודד עם כשלי שוק.

יעקב מרגי: ובלבד שלא יפגעו לנו בחופש האקדמי.

יוסי יונה: החופש האקדמי, אדוני היושב ראש, אתה מציין זאת, הוא מאוד יקר ללבי ואני מאוד חרד לו, ואני לא אתן ידי לשום פגיעה בחופש האקדמי.

יוסי יונה: אבל אני לא חושב שכאן אנחנו מדברים במישרין בסוגיה הזאת.

יוסי יונה: אז אני חושב שאנחנו צריכים באמת לחשוב על מה הן ההמלצות המעשיות שאנחנו יוצאים מכאן, אדוני היושב ראש, מתוך דיוני הועדה הזאת, כי זה באמת לא לדבר ולדבר, כי כבר דיברנו שנים ארוכות, אלא כיצד אנחנו יכולים להגיע עם ה - - -

יגאל גואטה: שלא נשב פה עוד עשר שנים ונעשה עוד פעם - - -

יוסי יונה: ולבכות את המצב כפי שהיה וכפי שלא יהיה, ונבחן את הדרכים כיצד אנחנו יכולים ליישם את המסקנות שאנחנו נגזור מהמפגשים הללו, מהדיונים הללו.

יוסי יונה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין זועבי.

יגאל גואטה: אני רוצה רק הערה קטנה לפני שחברת הכנסת זועבי מדברת.

יגאל גואטה: ידידי המלומד, אתה בטוח יותר מבין מזה, זה נטו נטו חינוך, ואם זה נטו נטו חינוך אני חושב שהפתרון נמצא פה על השולחן והוא ישים ברמה המיידית וההצעה שלי זה שאם שר החינוך, שכנראה שזה בסמכותו, יראה את הנושא הזה חמור ואקוטי לפחות כמו ההסדרה, אני בטוח שזה ייפתר.

יגאל גואטה: אין לי ספק שזה ייפתר.

יגאל גואטה: מה אתה אומר אדוני היושב ראש?

יעקב מרגי: אני חושב שעשית השוואה גרועה, אתה יודע למה?

יעקב מרגי: כי גם לא תהיה הסדרה, אם נשווה את זה ל- - -

יגאל גואטה: ברמת החשיבות, אני חושב שאם הוא יתייחס לזה כמו לעמונה ולהסדרה, הנושא הזה ייפתר.

יגאל גואטה: לפחות יגיד שיש משבר - - -

יעקב מרגי: לגבי תשומת הלב שלו אתה צודק.

יוסי יונה: לפחות במקרה זה בג"ץ לא יפיל את ה - - -

יגאל גואטה: וגם לא יכעיס מדינה שלמה.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך על ההערה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: אין פה תעלומה.

חנין זועבי: אתה אמרת למה זה, אתה תיקח קודם כל נתון יותר בסיסי שאתה חייב לקחת בחשבון, אחוזי ההצלחה בבגרויות.

חנין זועבי: 38% אצל הערבים, אני לא יודעת את הפילוח בין החרדים, לעומת 64% אצל יהודים.

חנין זועבי: חלאס, נגמרה התעלומה.

חנין זועבי: אנחנו לא יכולים לצפות לכניסה יותר לאשכולות של הערבים - - -

יגאל גואטה: מה שאת אומרת זה פי 2, ו- - - השכלה גבוהה פי 4.

חנין זועבי: אז יש עוד חסמים.

חנין זועבי: אחוזי ההצלחה בבגרות זה אחד החסמים ויש עוד כלכלה, המצב הכלכלי.

יגאל גואטה: אבל כשאני מדבר, אני מדבר גם על ערבים וגם על החרדים.

יגאל גואטה: תדברי גם את על החרדים.

חנין זועבי: כן, אני לא יודעת, אמרתי לך, את האחוזים של הצלחה בבגרות אצלכם.

יגאל גואטה: מה שאני למדתי, שבג'סר א-זרקא זה בסך הכל 4%.

יגאל גואטה: זה הכי נמוך במדינה וזה חשוב מאוד.

יגאל גואטה: תלמדי גם את את האחוזים של החרדים.

חנין זועבי: אני אלמד.

חנין זועבי: זה יחזק את הטענות שלי גם.

חנין זועבי: פה חלק מהתעלומה מוסברת, לכן חלק מהפתרון צריך להתחיל מלהגביר ולהעלות את אחוזי הבגרות, אין להעלות את אחוזי ההשכלה הגבוהה כאשר יש פער של 38% מול 64%, אין דבר כזה, לא מתחילים מאמצע הדרך.

חנין זועבי: הלוגיקה מתחילה מהתחלה.

חנין זועבי: דבר שני, ההסבר הוא המצב הכלכלי.

חנין זועבי: עכשיו יש אבסורד שהוא נוגד להגיון של יושב ראש הוועדה.

חנין זועבי: המסורת של החברה הערבית בגלל שאפיקי ההתקדמות שלנו חסומים בכל, אחוז הבנות שלומדות B.A, 54%.

חנין זועבי: ואחוז הגברים הערבים ב-B.A הוא 46%.

חנין זועבי: וב-M.A דרגה שניה, 52%.

חנין זועבי: הבנות.

חנין זועבי: כלומר המסורת הזאת, היא דוחפת את התלמידים ואחד המחקרים, אם יש למשפחה אפשרות כלכלית לסבסד, לממן רק אחד מהבנים שלה, היא בוחרת את הבת.

חנין זועבי: לא בוחרים את הבן, בגלל שהבן יכול לסדר את עצמו בשוק העבודה ולה אין כלום, אין לנו כלום של מוביליות חוץ מהחינוך וחוץ מההשכלה ושם גם אין מוביליות.

חנין זועבי: אנחנו לא בצבא, לא בתחום הצבאי ואנחנו מודרים משוק העבודה.

חנין זועבי: אין כלום, הכל הופקע מאיתנו, לא רק האדמה.

חנין זועבי: יש אפיק אחד, חינוך, ואתה תופתע.

חנין זועבי: אז האבסורד השני, אדוני יושב הראש, בנות יותר, והאבסורד השני מה שטלב דיבר.

חנין זועבי: למרות כל העוני אנחנו מוציאים הון עתק ומוציאים את הבנות והבנים שלנו לחו"ל, כאשר זה פי שניים ופי שלושה, מוציאים אותם, אתם יודעים כמה אחוז התלמידים הערבים הסטודנטים בחו"ל?

חנין זועבי: 50%.

חנין זועבי: בירדן 10,000, 12,000.

חנין זועבי: אז תראה, החברה הזאת הענייה, 80% באשכולות עד 4 תראה מה היא עושה בשביל החינוך.

חנין זועבי: היא עושה הכל - - -

יעקב מרגי: אני מתחבר ואני מסיק מזה, מלימוד של הנושא, סיבה, חוץ מחסמים נוספים, זה שפת הלימוד.

יעקב מרגי: יש קושי במערכת החינוך הישראלית להתחבר לשפת הלימוד וכדאי סוף סוף לצאת מהקופסה ולחשוב מחוץ לקופסה ולראות איך עושים הכל שאותם סטודנטים ילמדו בארץ במגמות ייעודיות.

חנין זועבי: אז קודם כל אל תדברו על מסורת.

חנין זועבי: אין כלום שהחברה הערבית לא עושה בשביל ההשכלה.

יעקב מרגי: לא שמתי לב שאת כאן, לכן דיברתי על זה.

יעקב מרגי: את עקבית בקטע הזה, כל הכבוד.

חנין זועבי: זה האמת, זה המציאות, זה לא אני.

חנין זועבי: זה המציאות.

חנין זועבי: עכשיו, נניח המשתנים האלה אתה תוציא אותם מהתמונה, אני אתן לך עוד שתי סיבות קונקרטיות מה הקושי בהשכלה גבוהה.

חנין זועבי: יש קושי של גיל, בכמה מקצועות גיל קשור לצבא, גיל של 20, רק של שלושה נושאים נדמה לי ויש עניין של תנאי קבלה.

חנין זועבי: תיקח את הפסיכולוגיה וכל המקצועות הקשורים לבריאות הנפש שעכשיו יש רפורמה בבריאות הנפש ויש 4% מהסטודנטים הערבים בבריאות הנפש והם רוצים פי 10, תקשיבו, פי 10 מהמומחים בפסיכולוגיה ובמקצועות של בריאות הנפש, אבל תנאי הקבלה מחושבים לפי ההיצע והביקוש של הסטודנטים היהודים וגם מסכימים עם זה ראשי האוניברסיטאות וראשי החוגים בפסיכולוגיה.

חנין זועבי: כלומר מחשיבים שצריך 90 בשביל להכנס.

יעקב מרגי: סיכום.

חנין זועבי: אני רוצה משהו קונקרטי.

חנין זועבי: תנאי הקבלה צריכים להיות מותאמים גם לאוכלוסייה הערבית ולתת העדפה מתקנת בתחומים שיש בהם צורך כמו פסיכולוגיה, שירותי בריאות, עבודה סוציאלית.

חנין זועבי: ולתת סבסוד לתחומים האלה בתוך ההשכלה.

חנין זועבי: כלומר מוביליות או כניסה להשכלה הגבוהה תלויה בקשר בין ההשכלה הגבוהה לבין שוק העבודה.

חנין זועבי: הנשים רוצות משהו שאולי אני אמצא בו עבודה, עורכת דין – קשה, גם אם יש לה ציונים גבוהים, הנדסה – קשה, הייטק לא לוקחים אותי, אז אולי מורה, אולי מורה, אולי מורה.

חנין זועבי: אז נכנסים.

חנין זועבי: אין שום הדרכה, צריכים להדריך בתוך ההשכלה הגבוהה, לקשר את זה עם שוק העבודה, דבר שלא נעשה בכלל.

חנין זועבי: שוק העבודה - - - מול השכלה גבוהה במקום אחר לגמרי.

חנין זועבי: ותנאי הקבלה הדרכה על שוק העבודה זה אחד, קונקרטי, שניים, תנאי קבלה.

יעקב מרגי: אני מודה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איל בן ראובן.

איל בן ראובן: בוקר טוב.

איל בן ראובן: אני חושב שהדיון מאוד מאוד חשוב.

איל בן ראובן: תודה ליוזמים, תודה ליושב הראש.

איל בן ראובן: הנתונים שראינו פה וראינו בניירות מאוד ברורים ומאוד מדאיגים, אני מוכרח לומר.

איל בן ראובן: כי בעצם ברור לכולנו שהלימוד האקדמי מוביל בסופו של דבר לסיכוי הצלחה הרבה יותר גבוה בשוק העבודה ובחברה הישראלית בכלל.

איל בן ראובן: לכן אני אומר פה, כבוד היושב ראש, שמה שאנחנו לא רואים פה בנתונים, וזו לא טענה לנתונים, הנתונים ברור שאפשר גם למדוד אותם, אנחנו לא רואים את המחירים שהחברה הישראלית משלמת או תשלם בעתיד במידה ולא נטפל בסוגיה הזאת.

איל בן ראובן: כלומר, הכלכלה הישראלית יכולה להיות במקום אחר לגמרי בעוד 10 ו-15 שנים, אם נטפל, ננקוט בנושא הזה, ובאמת נביא את ה- - -

יעקב מרגי: משפט אחד.

יעקב מרגי: אני מתחבר למה שאתה אומר, בהתחשב בכך שיהיו סקרים, המחקרים הוכיחו שהורים אקדמאים, אחוז הבנים שמצטרפים להשכלה גבוהה מקרב הבנים, כשההורים אקדמאים, הסיכוי גבוה יותר שהם ימשיכו.

יעקב מרגי: זה סינדרום שאם לא נעצור אותו נופיע בדו"חות שאנחנו - - -

איל בן ראובן: אתה צודק, ולכן אני רואה חלק מהנתונים לגבי המגזר הערבי וברור שיש פה צורך לכן, והייתי קורא לזה תכנית לאומית אמיתית, ששותפים בה, אולי מוביל אותה משרד החינוך, אבל זו צריכה להיות תכנית שקשורה למקומות עבודה כפי שנאמר פה, ללומדים ולאלה שמסיימים את הלימודים.

איל בן ראובן: תכנית מאוד מורכבת וגדולה, אבל כמו שהיום אנחנו מתעסקים בדיור ציבורי עוד לפני זה בעיני צריך לטפל בהון האנושי שלנו שהוא ישנו, רק צריך להמשיך להקפיץ אותו לשמיים.

איל בן ראובן: סתם כדוגמה, יש עכשיו דיון בוועדת ביקורת המדינה בנושא הדיור הציבורי, נמצא שם השר, אני בחרתי להיות פה, כי אני חושב שסוגיית הטיפול בהון האנושי היא חשובה יותר מכל דבר אחר בראייה עתידית ולאורך זמן.

איל בן ראובן: אני חושב שהתכנית הזאת, מרכיביה צריכים להיות אחד – הנגשה באמת של השכבות היותר נמוכות לפריפריה, הן הגיאוגרפית והן החברתית.

איל בן ראובן: צריך להבין את זה.

איל בן ראובן: מדוע?

איל בן ראובן: כי הבחור הצעיר, זה אופיו, כאשר מקומות העבודה נמצאים בתל אביב, כשהוא בן 21, 22, הוא רץ לתל אביב.

איל בן ראובן: הוא לא נשאר בתל חי, הוא לא נשאר בצפון, הוא לא נשאר בנתיבות כדי ללמוד, הוא הולך לשם, למרכז, ואחר כך הוא גם נשאר שם.

איל בן ראובן: זו סוגיית ה- - - צריך גם להיות ערים לכך שיש פה מרכיבים, לגבי המגזרים השונים הייתי אומר, הם לא בדיוק אותו דבר.

איל בן ראובן: למשל אני אקח את המגזר הערבי, ואת מכירה את זה בטח עוד יותר טוב ממני.

איל בן ראובן: כשאתה בודק אותו, אתה מסתכל ורואה באמת את כמות הבחורים והבחורות שהולכים ללמוד חינוך והולכים ללמוד רוקחות, אתה מסתכל אחר כך על האנשים האלה שהם גומרים ללמוד, אין להם מה לעשות עם זה.

איל בן ראובן: יש פה בעיה בתכנון הלאומי לגבי איך שולחים את האנשים.

איל בן ראובן: צריכה להיות אסטרטגיה לאומית ל-20% האלה של הציבור הערבי שמכווין אותם נכון לאן ללכת ללמוד ולהמריץ אותם ללכת להייטק, אנחנו לא רואים אותם שם.

יגאל גואטה: זה בין אלה שרוצים וכן מצליחים בסוף ללמוד.

יגאל גואטה: יש כאלה שבכלל לא מצליחים להגיע.

יגאל גואטה: למשל בג'סר א-זרקא, 4.6% - - - לתואר ראשון.

יגאל גואטה: לתואר שני אפילו אדם אחד לא יצא מג'סר א-זרקא לתואר שני, זה מטורף.

יגאל גואטה: מי שביקר בג'סר א-זרקא מבין גם למה.

איל בן ראובן: אני רוצה לומר דבר נוסף.

איל בן ראובן: לגבי המגזר החרדי, פה אני חושב שיש פה עבודה קשה מאוד של המנהיגות החרדי להוציא את האנשים לשוק העבודה.

איל בן ראובן: זה קשור גם לעניין של הגיוס לצה"ל.

איל בן ראובן: אני רוצה להסביר לכם ותדעו את זה, בצה"ל היום כל לוחם שמסיים שירות צבאי מקבל תואר ראשון חינם.

איל בן ראובן: לגבי המגזר הערבי, זה סיפור אחר.

איל בן ראובן: יכול להיות שנצטרך לחשוב על העניין הזה בעתיד גם לגבי השירות הלאומי בתקווה שהציבור הערבי יבוא לשירות הלאומי.

איל בן ראובן: אני מכיר את העניין.

איל בן ראובן: תראו, יש פה - - -

חנין זועבי: אל תכניס עוד בעיות.

חנין זועבי: תן לנו למנף את זה בלי האידיאולוגיה שאנחנו לא מסכימים.

חנין זועבי: אל תסבך את העניינים.

יעקב מרגי: חנין אמרת, כיבד אותך.

יעקב מרגי: זו השקפת עולמו.

איל בן ראובן: אני נתתי לך לדבר עד הסוף, תני גם לי להגיד את מה שאני חושב.

חנין זועבי: הוא אדם קשוב, מאוד קשוב, מאוד פלורליסטי, אני נותנת לו המלצה.

יגאל גואטה: הצלחת להוציא אותה משלוותה אפילו יותר מהבעיה עצמה.

איל בן ראובן: אני מכבד מאוד, אני רוצה את טובתכם, אני רוצה את טובתנו.

יעקב מרגי: בדרכך שלך והיא בדרכה שלה.

יעקב מרגי: וקדימה.

איל בן ראובן: אז אני אומר בעניין הזה, בסופו של דבר, היות והזמן קצר, אני חושב שמה שצריך לצאת פה מהועדה, והועדה גם יכולה להיעזר באנשי מקצוע כמו יוסי.

איל בן ראובן: אני חושב שצריך לקרוא למשרד החינוך וממשלת ישראל, זה לא רק משרד החינוך, לתכנית לאומית שלוקחת את הנושא הזה, שהיא עוסקת בכל, יש פה מרכיבים רבים בתכנית.

איל בן ראובן: זו תכנית לא קלה.

איל בן ראובן: אבל צריך לשים לה משאבים, כי בראייה לאומית ארוכת טווח חייבים לתת לזה פתרון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: לצערי זה לא פעם ראשונה שאנחנו דנים והפערים ידועים.

מסעוד גנאים: הדבר הוא אבסורדי והדבר הוא עצוב, משום שדרכם של העניים או של אלה שהאמצעים שלהם אין להם כל כך הרבה אמצעים והם נמנים עם האשכולות, לפי שהמדינה דירגה אותנו, אשכול 1, אשכול 2, אשכול 3, את התקווה של כל בן עניים כדי לצאת מהמעגל הזה, זה החינוך.

מסעוד גנאים: משום שהחינוך הוא מנוף השינוי.

מסעוד גנאים: הוא בסוף שגורם למוביליות הזאת, משום שחינוך מה זה?

מסעוד גנאים: המובן שלו שאתה התחלת, היית במקום הזה, ואחרי שקיבלת חינוך, למדת, אתה עברת למקום אחר.

מסעוד גנאים: אבל להתחנך, ללמוד, ועם תואר זה כמו החבר'ה, כאשר עבדנו עבודה שחורה בסוף שנות השמונים התחלת שנות התשעים, היינו עוזרי טייחים MBA.

מסעוד גנאים: עבדנו עוזר טייח, עוזר בשפריץ, עוזר בנייה, MBA.

מסעוד גנאים: הוא למד BA, לא מצא איפה להשתלב ואיפה לעבוד, הוא חזר לעבודה השחורה.

מסעוד גנאים: לא שזה לא טוב, או שזה מבזה, להיפך, זה מקור גאווה.

מסעוד גנאים: אבל הכוונה - - -

יגאל גואטה: אגב גם טייחים חסר היום.

מסעוד גנאים: אני עבדתי בטיח ועבדתי בשפריץ כמה שנים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, את הפער הזה בהשכלה גבוהה, ולהשתלב בהשכלה גבוהה זה מתחיל בפער במיצ"ב, הפער בבגרות, הפער בפסיכומטרי.

מסעוד גנאים: השאלה, אנחנו לא צריכים לבוא כל חודש-חודשיים וכל שנה כדי לדבר על הפערים ולבכות על הפערים.

מסעוד גנאים: מה עושים.

מסעוד גנאים: מי צריך לעשות.

מסעוד גנאים: צריך תכנית חירום למשרד החינוך ולכל המשרדים, גם כדי שאת הפערים האלה לפחות יצמצמו וכדי לפחות שהתלמידים, אשכולות 1 ו-2 נמנים עליהם רוב הישובים הערביים.

מסעוד גנאים: אבל לפחות זה שלמד, שימצא מקום עבודה.

מסעוד גנאים: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דוקטור מילגרום בבקשה.

<צחי מילגרום: אני סגן נשיא של המכללה האקדמית הדסה בירושלים וחבר בהנהלה המצומצמת של ועד ראשי המכללות המתוקצבות.

<צחי מילגרום: קודם כל נתחיל בזה שהמכללות המתוקצבות, לטעמנו, קמו בדיוק בשביל המטרה הזאת, לצמצם את הפערים ולהוות מנוף לאוכלוסייה שלא הצליחה להגיע להשכלה גבוהה במשך שנים.

<צחי מילגרום: אצלי במכללה עד היום 50% בכל שנה עם תואר ראשון להשכלה גבוהה.

<צחי מילגרום: אני יודע שזה המצב, ולא מעט מכללות מתוקצבות, ואנחנו גאים בזה.

<צחי מילגרום: אנחנו גאים בעובדה שיש לנו כל שנה את הזכות לקבל סטודנטים שלא חוו במשפחה השכלה גבוהה ולהגיע למשהו שיקדם אותם ואני מסכים לחלוטין, תמיד אנחנו אומרים את זה.

<צחי מילגרום: סטודנט נכנס למכללה ויוצא ממנה עם תואר ונשאר באותו מצב סוציו אקונומי, ואותו מצב של סוגיית התעסוקה, אנחנו נכשלנו.

חנין זועבי: למה?

חנין זועבי: מכיוון שכל המכללות המתוקצבות בחברה הערבית הן מכללות של חינוך.

חנין זועבי: מכשירים להוראה.

יעקב מרגי: חנין, ההערה נשמעה.

<צחי מילגרום: אצלנו במכללה יש 19% סטודנטים מהחברה הערבית.

<צחי מילגרום: אנחנו לא מכללה לחינוך והדבר דומה גם במכללות מתוקצבות אחרות.

<צחי מילגרום: כלומר בסך הכל יש אחוז נכבד שלא נופל מהאחוז באוכלוסייה של סטודנטים מהחברה הערבית, ואנחנו גאים בזה, אצלנו יש תלמידים גם - - - שאנחנו מלמדים אותם את כל העברית ומסיימים ומגיעים לתארים שניים ושלישיים.

<צחי מילגרום: ואני חושב שהדברים האלה הם לא בלעדיים למכללה שלנו למרות שאנחנו נותנים לזה הרבה תשומת לב, כמו שאנחנו נותנים לחברה החרדית ותיכף אני אדבר גם על זה.

<צחי מילגרום: כל מקצוע שאנחנו מלמדים זה משהו שבסופו של דבר אפשר למצוא איתו פרנסה.

<צחי מילגרום: אצלנו מרכז קריירה עובד משנה א' כדי לכוון את הסטודנטים גם להתמחויות תוך כדי הלימודים וגם כדי להגיע לתעסוקה הולמת - - -

יגאל גואטה: כמה באמת משתלבים בסוף במקצוע?

<צחי מילגרום: 85% במקצוע.

יגאל גואטה: במקצוע שהם למדו?

<צחי מילגרום: במקצוע.

יגאל גואטה: אז למה לא משכפלים את המודל הזה?

חנין זועבי: מה מלמדים בדיוק שם?

<צחי מילגרום: ביו טכנולוגיה, מעבדה רפואית, אופטומטריה.

חנין זועבי: לזה יש - - - למקצועות האלה כן יש.

חנין זועבי: תראה מה הם מלמדים.

יגאל גואטה: אז אם זה כל כך מצליח למה לא משכפלים את זה?

<צחי מילגרום: במדעי החברה, בפוליטיקה ותקשורת, מלמדים ומגיעים לתעסוקה.

<צחי מילגרום: לכן אני עונה לך.

<צחי מילגרום: מגיעים לתעסוקה.

<צחי מילגרום: דיברתם על בגרות, נכון.

יגאל גואטה: סליחה אמרת 18%, 19% מהערבים, כמה חרדים יש אצלכם?

<צחי מילגרום: 700 חרדים.

יגאל גואטה: כמה באחוזים?

<צחי מילגרום: מתוך 3,000 ומשהו סטודנטים, בערך 20%.

<צחי מילגרום: באקדמיה.

<צחי מילגרום: תיכף אני אדבר על זה ואני אגיד מה החסמים בחברה החרדית, ולצערי הם שונים, החסמים בחברה החרדית שונים מאלה בחברה הערבית.

<צחי מילגרום: דיברת על בגרות.

<צחי מילגרום: אם יש דבר שמצאנו שהוא המנוף החזק ביותר, אלה המכינות הקדם אקדמיות.

<צחי מילגרום: אני מודה לחבר הכנסת מרגי שאם יש מישהו שעשה לטובת המכינות הקדם אקדמיות, ולכל הנושא של העברתם לות"ל, זה מאז שהוא נעשה יושב ראש הועדה, והועדה באמת תמכה והזיזה את הנושא הזה, ועוד יש מה לעשות.

יעקב מרגי: יהיה דיון בזמן הקרוב למעקב על כל ה - - -

<צחי מילגרום: אנחנו נבוא ונביא את הדברים.

<צחי מילגרום: יש בעיה אחת בנושא הזה, וזה הנושא של מלגות קיום.

<צחי מילגרום: לסטודנטים, בעיקר מהאוכלוסיות המוחלשות, קשה ללמוד.

<צחי מילגרום: קשה להתקיים תוך כדי לימודים, במיוחד במקצועות תובעניים.

<צחי מילגרום: אתם קראתם בכתבה שדובר מקודם על המכללות הפרטיות שנותנות יום וחצי בשבוע ומאפשרות לאנשים, אמנם בשכר לימוד עתק, אבל ללמוד כאילו בקלות.

<צחי מילגרום: אצלנו, בחלק גדול מהמקצועות זה חמישה ימים בשבוע, עבודה קשה, קשה מאוד לעבוד, קשה מאוד להתקיים.

<צחי מילגרום: קרו לי לא מעט מקרים לצערי שראיינתי מועמדים ואחרי שהבנו את כל המצב, אנשים הגיעו למסקנה, הלכו ועבדו שנה-שנתיים, חסכו כסף וחזרו והתקדמו והגיעו.

<צחי מילגרום: אני גאה בזה אבל אני חושב שזה לא צריך להיות כי הם כבר מבוגרים מדי.

<צחי מילגרום: מלגות קיום הוא נושא שבנפשנו, בעיקר באוכלוסיות המוחלשות.

<צחי מילגרום: במכללות הקדם אקדמיות אנחנו מצליחים באמת להביא אנשים מרקעים שונים, מבתי ספר שונים, ומשך מכינה היא שנה, תשעה חודשים, תלוי בתנאי הכניסה שלהם, למצב שהם מצליחים באחוזים מאוד גבוהים בכל החוגים, בכל המקצועות בכל התחומים ולכן נושא חיזוק המכינות מאוד חשוב, ואני אומר שוב, מי שמרים את הדגל של המכינות, מי שמוביל את המכינות הייעודיות להשכלה גבוהה, הן המכללות המתוקצבות.

<צחי מילגרום: נושא של תנאי קבלה שדיברתם עליהם, אין ספק שהפסיכומטרי מהווה חסם.

<צחי מילגרום: אין ספק שהפסיכומטרי מוטה תרבותית, לא משנה הוויכוח מה זה מוטה תרבותית, וכתוצאה מכך הוא מהווה חסם.

<צחי מילגרום: נתונים על יכולת הניבוי של הפסיכומטרי - - -

יגאל גואטה: אפשר להתעכב על מה זה המוטה תרבותית הזה, להבין את זה?

יעקב מרגי: הוא אמר, הוא לא רוצה להכנס.

<צחי מילגרום: זה אומר שממוצע הציון בפסיכומטרי של תלמידים מהחברה הערבית הוא ב-100 נקודות פחות מהחברה הכללית.

<צחי מילגרום: שתלמידים מצרפת הוא כמעט 100 נקודות פחות מהחברה הכללית, ואני כבר לא מדבר על יוצאי אתיופיה.

<צחי מילגרום: לכן, לא משנה מה הסיבות, אני מדבר איתך על עובדות.

יעקב מרגי: מסקנה יוצאת שמי שעורך את הבחינות האלה, לוקח אותם מקרב אוכלוסייה מסוימת בצורת חיים מסוימת, בפרישה גיאוגרפית מסוימת.

יעקב מרגי: אני ליוויתי סטודנטית, תקשיבו, חברי הכנסת, היא הוציאה 100 בבגרות, פלוס כל הבונוסים.

יעקב מרגי: שאיפת חייה ללמוד קלינאות תקשורת באוניברסיטה ולא במכללה כדי שלאחר מכן תוכל, השאיפה שלה האוטומטית הייתה אוניברסיטת תל אביב.

יעקב מרגי: היה לה פסיכומטרי 600 ומשהו שזה לא קל, תושבת נתיבות.

יעקב מרגי: ליוויתי אותה, ניסיתי לדבר, לא הלך.

יעקב מרגי: לקחה שנה פסק זמן כדי לעבוד ולשפר את הציון הפסיכומטרי, הצליחה לשפר אותו ב-20, 30 נקודות.

יעקב מרגי: תלמידה מצטיינת, שאפתנית, הכל, אין ספק שזה מוטה תרבותית.

יעקב מרגי: אין מה לעשות.

יעקב מרגי: אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<צחי מילגרום: זה לא הדיון אבל דבר אחד חשוב.

<צחי מילגרום: ההחלטה מה אני עושה עם הציון, היא החלטה של המוסד.

<צחי מילגרום: אף אחד לא אומר לי איך לפרש את הציון הפסיכומטרי.

<צחי מילגרום: איך להתייחס ליכולת הניבוי שלו.

<צחי מילגרום: אף אחד לא בדק עד היום, אין נתון אחד מחקרי, של יכולת הניבוי של הבחינה הפסיכומטרית במכללות.

<צחי מילגרום: הנתון היחידי הוא האוניברסיטאות.

<צחי מילגרום: ואני אומר, וזה הדבר הבא, במכללות המתוקצבות יש ליווי אישי לסטודנטים כולם ובוודאי לאוכלוסיות המוחלשות, מהיום הראשון של המכינה עד התואר ועד התעסוקה.

חנין זועבי: ויש בטכניון תכנית מצוינת לזה.

<צחי מילגרום: יש בהרבה מקומות.

<צחי מילגרום: במכללות המתוקצבות ככלל.

<צחי מילגרום: ולכן כשאתה אומר לי שהיא רוצה דווקא אוניברסיטה זה מעליב, מכיוון שהרמה של המחלקה להפרעות תקשורת במכללת הדסה לא נופלת מאף אוניברסיטה, הבגרויות שלנו כשהן רוצות משתלבות בתואר שני בכל מקום.

יוסי יונה: אבל קיימת העדפה בשוק העבודה לבוגרי אוניברסיטה.

<צחי מילגרום: לא, לא בנושא של הפרעות תקשורת.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לפתוח את זה לדיון.

יעקב מרגי: תסכם בבקשה.

<צחי מילגרום: אני אמשיך, עוד שתי נקודות.

<צחי מילגרום: לכן אני אומר, לא מתחשבים כשאומרים פסיכומטרי, לא מתחשבים בעובדה שבמכללות הסטודנטים מוצאים בית.

<צחי מילגרום: אני רוצה להגיד עוד כמה מילים לגבי נשים אצלנו במכללה, דרך אגב, עם כל המקצועות שמניתי, 70% נשים.

<צחי מילגרום: אני רוצה להתייחס לנקודה של השפה.

<צחי מילגרום: כשמודעים לבעיה של השפה ונותנים תמיכה, הסטודנטים מצליחים למרות קשיי השפה, ושוב, במכללות זה נעשה כדבר שבשגרה.

<צחי מילגרום: נושא אחד שצריך להתייחס אליו לסיום, וקצת לא נעים להגיד אותו.

<צחי מילגרום: דיברנו גם על החרדים כאוכלוסייה שלא מגיעה מספיק או שמגיעה למכללות לחינוך, או לסמינרים.

<צחי מילגרום: הסמינרים של בית יעקב נלחמים באקדמיה.

<צחי מילגרום: אני אומר את זה בצורה הכואבת ביותר.

<צחי מילגרום: הביאו באוטובוסים, בחובה, 14,000 בנות של סמינרים לארנה בירושלים כדי להגיד להם למה אסור ללמוד באקדמיה.

<צחי מילגרום: אז אין ספק שהן ממשיכות בסמינרים.

<צחי מילגרום: וכל אחת כזאת פוגעים בסיכויים שלה להשתכרות, פוגעים בסיכויים שלה להצליח.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתה יודע את דעתי עליהם.

יעקב מרגי: אבל זה מצד אחד.

יעקב מרגי: ומצד שני, גם הות"ת והמל"ג לא מקלים על אותן חרדיות שכן רוצות להגיע לאקדמיה מחינוך ולשפר את התארים שלהם, תואר שני.

יעקב מרגי: יש רשימה של חסמים נוספים שנוספו עליהן השנה.

יעקב מרגי: אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: ות"ת מל"ג והאוצר נמצאים איתנו?

יגאל גואטה: איפה יש להם קמפוס חרדי?

<צחי מילגרום: ברחוב שטראוס.

<צחי מילגרום: שני מטר מהמכללה.

יעקב מרגי: אני רוצה שתתייחס לדברים שהעלו החברים בבקשה.

יעקב מרגי: אורנן פודם.

<אורנן פודם: אני מהמועצה להשכלה גבוהה, מאגף התקצוב.

<אורנן פודם: אני רוצה לדבר גם על מגמות.

יגאל גואטה: דרך אגב, זה נכון שזה מתחיל משם כי אין שם מספיק ייצוג לערבים, חרדים ומזרחים?

יגאל גואטה: במועצה להשכלה גבוהה?

יעקב מרגי: חבר הכנסת יגאל גואטה הגיש הצעת חוק לייצוג הולם במל"ג.

יעקב מרגי: מה שלא נכון היום יכול להתקבל באהבה בעשור הבא.

<אורנן פודם: קודם כל לא דובר פה על מגמות, איך אנחנו לעומת שנים קודמות.

<אורנן פודם: אני אתחיל בזה שיש לנו עוד דרך לעבור, אבל המועצה להשכלה גבוהה כבר בחומש הקודם, מתשע"א שמה לה כנגד את האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית להנגשת השכלה גבוהה, בחומש הקרוב המשכנו עם התכניות, זו תכנית שבכל שנה מאות מיליונים רק לסיפור הזה.

<אורנן פודם: תכניות מאוד מקיפות.

<אורנן פודם: אני חושב שנשמח להציג את התכניות האלה בפירוט.

יעקב מרגי: חבל שלא באת לדיון עם המצגת, יש לך מצגת טובה שמראה את המגמות של השינויים בעקבות פעולות של החומש האחרון, וחבל שלא באתם עם זה.

יעקב מרגי: כדאי לבוא לדיוני ועדה מוכנים.

איל בן ראובן: יש לכם גם במצגת תוצאות של החומש האחרון?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: איל, ראיתי אותה, כן.

יעקב מרגי: גם חברת הכנסת.

יעקב מרגי: לכן חבל שהוא לא בא עם המצגת הזאת.

<אורנן פודם: כל תכנית כזאת זה דיון בפני עצמו כי התכניות הן מאוד מאוד מקיפות, התכנית של המגזר הערבי מתחילה כבר בשלב התיכונים, יש לנו תכנית שנכנסים לתיכונים ולעודד אותם להגיע להשכלה גבוהה, יש לנו את תוכנית רואד שמשלימה אותה והם יושבים במרכזים, במעל 40 ישובים של המגזר הערבי.

<אורנן פודם: כמובן שהמכינות אחר כך, יש לנו תמיכה לאורך כל המכינות, גם לערבים וגם לחרדים כי זה בעצם הגשר וזו הזדמנות שניה לכל המועמדים שלא עומדים בתנאי הסף בגלל מערכת החינוך.

חנין זועבי: מסכימים, וזו תכנית חיובית והיא בכיוון הנכון וצעד חשוב בכיוון הנכון.

חנין זועבי: הביקורת היחידה שהיא לא מותאמת לשוק העבודה.

<אורנן פודם: אני רוצה להגיד על זה שגם בצד הביקוש וגם בצד ההיצע, גם לסטודנטים בעזרת מלגות אנחנו נותנים יתרון לסטודנטים שהולכים למקצועות שיש להם עבודה.

<אורנן פודם: - - - גם במלגות של החרדים דרך קרן קמ"ח, מי שלומד הנדסה ומקצועות מועדפים, המלגה שלו בעצם יותר גדולה.

<אורנן פודם: ההתייחסות במגזר הערבי גם לסגל, תארים מתקדמים, סגל, כמובן שהכנה לתעסוקה.

<אורנן פודם: ובאמת יש תוצאות טובות.

<אורנן פודם: גם לתכנית של המגזר הערבי וגם לתכנית של המגזר החרדי.

<אורנן פודם: התחלנו בחומש הקרוב, החומש שכבר התחיל, תכנית גם ליוצאי אתיופיה, שהמצב שלהם לדעתי פחות טוב אפילו מהאוכלוסייה הערבית והחרדית.

<אורנן פודם: אני רוצה לדבר גם על פריפריה.

<אורנן פודם: אני חושב שהפריפריה היא גם צריכה התייחסות.

<אורנן פודם: יש לנו תכנית שקוראים לה תכנית הישגים, תכנית הישגים להייטק, שהיא מכווינה באמת למקצועות הייטק שבאה לענות גם על דרישה של השוק וגם על צמצום הפערים.

יעקב מרגי: הגדרתם יעד לחומש הנוכחי שהתחלתם אותו?

<אורנן פודם: באיזה נושא?

יעקב מרגי: הגדרתם יעד של פריפריה, רוצה לומר גם חרדים, ערבים, אתיופים, לסוף החומש?

<אורנן פודם: כן.

יעקב מרגי: מה היעד שהגדרתם?

<אורנן פודם: אצל האתיופים 2%.

<אורנן פודם: במגזר הערבי והחרדי אני פחות סגור על המספר המדויק, אני חושב שהערבי הוא 17% והחרדי אני פחות מכיר.

<אורנן פודם: 17% בתואר ראשון במגזר הערבי מתוך כלל הסטודנטים.

<אורנן פודם: היום הם 14%.

יעקב מרגי: זה היעד.

יעקב מרגי: אני שאלתי אותו האם היעד - - -

חנין זועבי: היעד.

חנין זועבי: היום זה עומד על - - -

יעקב מרגי: 14%.

יעקב מרגי: הוא אמר לך.

<אורנן פודם: 14% מתוך כל הסטודנטים לתואר ראשון.

<אורנן פודם: מכללות, אוניברסיטאות, הכל.

חנין זועבי: באוניברסיטאות זה 10%.

יעקב מרגי: תמשיך.

<אורנן פודם: יש לנו, כמו שדוקטור צחי אמר, באמת המכללות אנחנו רואים אותן גם כמקום, בגלל שהן גם נמצאות במקומות האלה, אנחנו רואים אותן באמת כגשר מאוד חשוב להשכלה גבוהה.

<אורנן פודם: סליחה, לא גשר, זה השכלה גבוהה.

יעקב מרגי: גשר לשילוב בחברה.

<אורנן פודם: כן.

<אורנן פודם: ובאמת אם אנחנו מסתכלים חמש-שש שנים אחורה, משווים לתש"ע, התקציב של המכללות בעיקר בפריפריה עלה משמעותית ובהרבה מוסדות גם הכפיל את עצמו יותר מהתקציב של האוניברסיטאות.

<אורנן פודם: אני יכול לדבר על מכללות, תל חי, ספיר, אשקלון, כל אלה מכללות שהתקציב שלהן עלה במעל 100% מתש"ע.

<אורנן פודם: כך שבאמת אנחנו רואים עין בעין שהמכללות - - -

יעקב מרגי: שהתקציב עלה, הוא עלה בהגדרת יעד, ליעדים מסוימים או בכלל?

<אורנן פודם: לא, הוא עלה.

<אורנן פודם: אם אתה לוקח את התקציב ות"ת מתש"ע שזה שנת 2000 עד תשע"ו, המוסדות קפצו ב-100%.

יעקב מרגי: המוסדות המתוקצבים בפריפריה.

<אורנן פודם: המכללות המתוקצבות בפריפריה.

איל בן ראובן: אבל כמה מזה למטרות האלה שאנחנו מדברים עליהן?

<אורנן פודם: זה אני מדבר על תקציב המכללות.

יגאל גואטה: אמרנו בתחילת הדיון שיש כסף ונתנו כסף ונכון והכל טוב.

יגאל גואטה: השאלה אם באמת זה מכוון כמו שצריך.

<אורנן פודם: אני חושב שכן.

יגאל גואטה: אגב כך אני שומע שלא.

יגאל גואטה: שלא תמיד זה - - -

יעקב מרגי: לא, חבר הכנסת יגאל גואטה, אני אגיד לך, המגמות הן חיוביות.

יעקב מרגי: מה לעשות שבתחומים האלה, הן לא מספקות אותנו, האלכסון נמוך עדיין.

יעקב מרגי: אנחנו מצפים שאם כבר זה החומש השני ששמנו את הסוגיה הזאת על השולחן, אני ציפיתי שהיעדים בסוף החומש הנוכחי יהיו לפחות כגודלם באוכלוסייה.

יעקב מרגי: לפחות כגודל חלקם באוכלוסייה, ואז נדע שאנחנו מיישרים איזה קו מסוים.

<אורנן פודם: אז היעדים אולי הם עדיין לא בדיוק כמו האחוז שלהם באוכלוסייה, אנחנו לא רוצים להגיד יעד וסתם לא לעמוד בו, מה גם שהרבה מהחסמים - - -

יגאל גואטה: אבל אתה יודע שתמיד מגיעים לחצי מהיעד.

יגאל גואטה: אז תציבו יעד כמו שצריך.

יגאל גואטה: אם אתה מצפה להיות 10, תהיה 5.

יגאל גואטה: אתה מצפה להיות 20, תהיה 10.

<אורנן פודם: לא, אנחנו עומדים ביעדים.

<אורנן פודם: כמעט בכל אוכלוסייה ש- - -

יגאל גואטה: ביעדים נמוכים.

<אורנן פודם: אני לא חושב שזה יעדים נמוכים.

<אורנן פודם: אני חושב ש- - -

יגאל גואטה: אם אתם תורידו את הקריטריונים לקבלה כמו את היעדים שלכם, אולי תקבלו יותר.

<אורנן פודם: בתכנית החומש הקודמת, בתחילת תכנית החומש, הערבים היו פחות מ-10%, היום הם 14%, זו קפיצה מאוד משמעותית.

<אורנן פודם: מה גם שאנחנו לא פועלים בואקום.

יגאל גואטה: לא, זה נראה לי בגלל הגידול הטבעי באוכלוסייה.

יעקב מרגי: לא, לא.

<אורנן פודם: לא, ממש לא.

<אורנן פודם: זה אחוז הסטודנטים שלהם.

חנין זועבי: אחוז שלנו מאותה שכבת גיל הוא יותר מאשר האחוז שלנו באוכלוסייה.

חנין זועבי: אנחנו בשכבת הגיל הזאת 25%.

<אורנן פודם: 25%.

<אורנן פודם: נכון.

<אורנן פודם: אנחנו יודעים את זה.

<אורנן פודם: למשל ביוצאי אתיופיה הגדרנו מעל, הם 1.7% באוכלוסייה, שמנו 2% כי באמת בחתך הגיל הזה הם יותר, אנחנו יודעים את זה.

<אורנן פודם: יש לנו גם תכניות שהן ייעודיות.

<אורנן פודם: תכנית ייעודית למזרח ירושלים.

<אורנן פודם: תכנית לבדואים, אתמול שר החינוך היה בסיור בדרום רק על הנושא הזה, תכנית בספיר, שער לאקדמיה, התייחסות גם לבדואים, גם למזרח ירושלים.

<אורנן פודם: בקרוב מאוד יהיה גם מוסד מתוקצב כללי בישוב ערבי, זה ממש נמצא בשלבים ה- - -

יעקב מרגי: יאללה.

יעקב מרגי: תוציאו את המכרז, הרגתם אותו.

יעקב מרגי: הוצאתם לו את הנשמה.

<אורנן פודם: צריך לבחור זוכה.

יעקב מרגי: עוד לא בחרתם זוכה?

יעקב מרגי: יש קשיים - - -

מירב בן ארי: יש קשיים אבל במגזר - - -

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, המדינה יודעת להתמודד עם זה.

<אורנן פודם: זה בישורת האחרונה.

מירב בן ארי: מה עם הדרוזים?

יעקב מרגי: יש דיון נפרד, מירב.

מירב בן ארי: זה שיש דיון נפרד, אני שואלת אותו, הוא כבר כאן.

מירב בן ארי: הוא אמר בדואים, הוא אמר מזרח ירושלים.

מירב בן ארי: יש לך משהו?

<אורנן פודם: אין לי נתונים כרגע ספציפית על דרוזים, אני חושב שדווקא במגזר הערבי הם יחסית, החלק באוכלוסייה שבמצב יותר טוב מאשר כלל האוכלוסייה הערבית.

<אורנן פודם: בתוך האוכלוסייה הערבית, הייצוג של הדרוזים יותר גבוה.

מירב בן ארי: הם מעלים את האחוז של ההשכלה הגבוהה, כן.

מירב בן ארי: אבל מראש, לתפיסתי, אבל יהיה כאן דיון נפרד, לא היה צריך מראש לשים את הדרוזים במגזר הערבי כי בכל הכבוד דרוזי יוצא צנחנים לא צריך להיות באותו תנאי קבלה כמו בחור במגזר הערבי שעשה שירות לאומי או לא שירות לאומי.

מירב בן ארי: סליחה, אני לא חושבת.

חנין זועבי: את רוצה להכניס את הפוליטיקה והצבא בתוך?

מירב בן ארי: לא קשור לפוליטיקה.

יגאל גואטה: אל תתחילו עם זה עכשיו.

יגאל גואטה: היה דיון מכובד עד עכשיו.

מירב בן ארי: אני לא הכנסתי פוליטיקה.

מירב בן ארי: רק אמרתי ש- - -

חנין זועבי: תפיסה אנטי חינוכית.

חנין זועבי: יש - - - משרת לא משרת, פלסטיני, יהודי, ציוני, לא ציוני.

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: נגמר.

יעקב מרגי: חנין.

יעקב מרגי: היא אמרה.

יעקב מרגי: נקודה.

מירב בן ארי: מה שרציתי לומר, אם היית מקשיבה לי טיפה, נגיד בחור יהודי שיוצא מהצבא, מקבל עדיפות בקבלה לאוניברסיטאות ומכללות, כתנאי.

מירב בן ארי: ולכן אותו דרוזי - - -

חנין זועבי: העדפה - - -

מירב בן ארי: היא קיימת, אז למה הדרוזי לא מקבל.

מירב בן ארי: בגלל שהוא במגזר הערבי?

מירב בן ארי: היא קיימת.

מירב בן ארי: מילא היא לא הייתה קיימת, אני מבינה.

מירב בן ארי: אבל היא קיימת.

יעקב מרגי: תסכם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אורנן פודם: לסיכום, יש לנו תכניות מאוד מאוד גדולות והוליסטיות שמתחילות משלב התיכונים עד שלב הסגל וההשתלבות בתעסוקה גם למגזר החרדי וגם למגזר הערבי, במאות מיליונים.

<אורנן פודם: יש לנו תכניות לפריפריה ועידוד למוסדות, גם, בתקציב של עשרות מיליונים לטובת הפריפריה.

חנין זועבי: עד איזה שנה היעד הזה?

<אורנן פודם: החומש הקרוב התחיל בתשע"ז עד תשפ"ב.

<אורנן פודם: 2022.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: האוצר בבקשה.

<שלמה פשקוס: אני רק אשלים את מה שאורנן אמר בכמה כותרות.

<שלמה פשקוס: אני חושב שמתחילת שנות התשעים מערכת ההשכלה הגבוהה היא מערכת ששמה לעצמה בכל יעד, מעל הכל, במעשים, את העקרון של נגישות להשכלה הגבוהה לכל שכבות האוכלוסייה.

<שלמה פשקוס: זו מהפיכה.

<שלמה פשקוס: הייתה לנו נגישות להשכלה גבוהה בתחילת שנות התשעים של 20% ומשהו אחוז משכילים, אנחנו קרובים ל-50% משכילים היום בישראל בעלי תואר ראשון ומעלה.

<שלמה פשקוס: וזה מספר שלוש בעולם, אז בואו נזכור את זה.

יעקב מרגי: כן אבל פשקוס, כשאתה לוקח את ה-50% הממוצע נמצאים לך בין 70-80 באשכולות מסוימים ו-40 באשכולות מסוימים.

יעקב מרגי: דיברת על ממוצע.

<שלמה פשקוס: חבר הכנסת מרגי, אני לא אומר חלילה שאין מה להשתפר.

<שלמה פשקוס: חלילה.

יעקב מרגי: לא, שלא נתבשם מהקטע הזה.

<שלמה פשקוס: אני מסכים.

<שלמה פשקוס: אבל זה עמוק ביעדי המערכת.

<שלמה פשקוס: המערכת משקיעה בזה הרבה מאוד משאבים.

<שלמה פשקוס: כשאתה מדבר על ה-80 וה-20 וזה נכון מה שאתה אומר, גם הציג את זה החבר מה-ממ"מ, צריך להבחין, ודיברו על זה גם הרבה קודם, בין חרדים לערבים ואתיופים ודרוזים, בדואים, כל תת מגזר.

יעקב מרגי: יש מגזר ותתי מגזר.

<שלמה פשקוס: כן.

<שלמה פשקוס: שיש לו חסמים מיוחדים בפני עצמו.

<שלמה פשקוס: אני מניח שגם החסמים של החסידים והליטאים הם חסמים אחרים גם בתוך המגזר החרדי.

יעקב מרגי: אם היית יודע עד כמה, מנית רק שניים, יש עוד ארבעה חסמים.

<שלמה פשקוס: אז שם אתה מנסה לטפל, ואתה צריך לטפל גם במערכת החינוך היסודית, שלפעמים לא מוציאה תוצאות מספיק טובות במגזרים האלה, ובחסמים תרבותיים וכולי.

<שלמה פשקוס: זה לא דברים שקלים לעשות, משקיעים בזה הרבה מאוד משאבים והרבה מאוד אנרגיה.

<שלמה פשקוס: אבל סוגיה משמעותית שנגע בה ה-ממ"מ, זו סוגיית תמהיל המקצועות.

<שלמה פשקוס: כשאתה מדבר על נגישות להשכלה גבוהה, אתה באמת בוחן שני פרמטרים.

<שלמה פשקוס: פרמטר אחד זה שיעור המשכילים, פרמטר שני זה תמהיל המקצועות.

<שלמה פשקוס: וסוגיית תמהיל המקצועות היא סוגיה כבדה שגם בה אנחנו מנסים לטפל, והיא סוגיה לא פחות קשה לטיפול.

<שלמה פשקוס: לגרום לאנשים להעדיף את המקצועות יותר מוטי השכר, ולהיות מסוגלים להתמודד, כי בסוף המקצועות מוטי השכר הן מקצועות שבדרך כלל יותר קשה להתקבל אליהן, יותר קשה לעבור אותם, ואתה צריך להילחם גם בהטיות חברתיות, שהתרגלו שהולכים למקצועות ספציפיים, ואנחנו יודעים שיש מקצועות שאנשי המגזר הערבי רגילים ללכת אליהם, ולכן חלק גדול מהאתגר, וזה פוקוס שקצת, דווקא פה עכשיו קצת נופל האסימון יותר בארבע- חמש שנים האחרונות ומתחדד אצלנו הצורך, שהסיפור רק להביא למערכת ההשכלה הגבוהה הוא סיפור שממש לא מספק, הסיפור של לשנות את תמהיל המקצועות הוא קריטי, וגם בזה מושקעים משאבים, וצריך פה מעקב של הוועדה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אם אפשר להתמקד בקטע של עד כמה אנחנו מכינים את הבוגרים שלנו להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: סליחה, הבטחתי שאלה קודם.

טלב אבו עראר: יש לי שאלה, יש לי כ-80 סטודנטים ערבים בדואים מהנגב, שסיימו את לימודיהם באוניברסיטת חברון ואני יודע, במל"ג, המוסד הזה מוכר.

טלב אבו עראר: האם זה נכון?

טלב אבו עראר: האם אוניברסיטת חברון מוכרת במועצה להשכלה גבוהה?

<אורנן פודם: על ידי המועצה להשכלה גבוהה לא.

טלב אבו עראר: זה מוסד מוכר.

יעקב מרגי: לא המל"ג, שאלת.

יעקב מרגי: הוא אומר לך "לא".

יעקב מרגי: אבל אם אתה מכוון לכך שמדינת ישראל מעודדת יצוא כזה, למה, היא חוסכת הרבה כסף, אחר כך בוגר של אוניברסיטת חברון רוצה להתקבל למקצוע מסוים, הכרה בתואר, הוא עושה בחינה, מתקבל.

יעקב מרגי: אתמול היה דיון פה על סטודנטים של וטרינריה שלומדים בברטיסלבה ובאיטליה, לומדים בצורה אחרת, מגיעים לכאן, נבחנים ומקבלים.

טלב אבו עראר: התשובה שלו מטעה.

טלב אבו עראר: מוסד מוכר ויש אסמכתא מהמל"ג, שזה מוכר, לכן לומדים שם סטודנטים בדואים.

טלב אבו עראר: יש לי כ-80 סטודנטים שמנסים לעשות איזון - - -לתואר שלהם שקיבלו משם.

<יפה ליבה: זה במשרד החינוך, אגף להערכת תארים.

<יפה ליבה: זה לא במל"ג.

טלב אבו עראר: אני מודה לך גבירתי על התיקון.

טלב אבו עראר: משרד החינוך שלח לי מכתב שהוא פנה למל"ג.

טלב אבו עראר: אז התחנה האחרונה זה המל"ג.

טלב אבו עראר: תביני, המל"ג, אומר משרד המשפטים, עד השנה הזאת הכל היה מאושר, עושים את העבודה המעשית שלהם בבתי הספר אצלנו בנגב, ולא יודע מה הסיבה שמשרד החינוך אומר "לא, למה אתם לא עושים את העבודה המעשית שלכם בחברון".

טלב אבו עראר: יא חביבי.

טלב אבו עראר: ממש - - -

יעקב מרגי: טלב, שאלת?

יעקב מרגי: אם יש תשובה, תענו.

יעקב מרגי: אם לא, תבדקו, תנו לנו תשובה.

יעקב מרגי: בבקשה משרד החינוך.

<יפה ליבה: אני מייצגת את אגף החינוך העל יסודי במשרד החינוך.

<יפה ליבה: אני ממונה על פיתוח פדגוגי.

<יפה ליבה: קודם כל שאלת אותי לגבי מה משרד החינוך נותן לקידום תושבי הפריפריה.

<יפה ליבה: נתחיל בזה שיש מספר תכניות ואחת התכניות שאני רוצה להתחיל איתה היא תכנית שאני רואה אותה כמהפכנית, זו תכנית שנקראת "התיכון הווירטואלי".

<יפה ליבה: זה אומר שבעצם התיכון הווירטואלי הוקם לפני חמש שנים והוא גדל השנה ביתר שאת, הוא מיועד בעיקר לתושבי הפריפריה, קרי במקרים שבהם, אנחנו מודעים לזה שיש בעיה של מורים למקצועות הפיזיקה, כימיה, אני מדברת כרגע על כיוון של השכלה גבוהה, ביולוגיה ומתמטיקה.

<יפה ליבה: היום יש 1,000 תלמידים מהפריפריה, לצורך העניין לשאלתך - - -

חנין זועבי: את יודעת מה - - -

יעקב מרגי: רגע, אני עוד לא יודע מה זה.

יעקב מרגי: שניה.

יעקב מרגי: תתארי את ה- - -

<יפה ליבה: אני אסיים.

<יפה ליבה: לומדים 1,000 תלמידים מהפריפריה.

<יפה ליבה: בעיקר זה פריפריאלי, גם פריפריה חברתית.

<יפה ליבה: מה שלומדים שם, לומדים פיזיקה, אנגלית, מתמטיקה.

<יפה ליבה: בעצם מתקיימות כיתות ככיתות רגילות.

<יפה ליבה: כוונתי, תלמיד יכול לצאת משיעור בלי ידיעת המנהל, בלי אישור, והמנהל מתכתב כל הזמן עם מנהל התיכון הווירטואלי, כך שתלמיד לא לומד לבד בבית, הוא לומד במסגרת יום הלימודים בבית הספר.

<יפה ליבה: כרגע יש לנו 380 תלמידים שלומדים 5 יחידות למתמטיקה, ו-488 תלמידים שלומדים פיזיקה.

<יפה ליבה: 5 יחידות.

<יפה ליבה: יש כרגע 47 כיתות.

יעקב מרגי: כמה תלמידים בפרויקטים משולבי אקדמיה לתואר ראשון בי"ג?

<יפה ליבה: אני לא יודעת, אני יכולה להגיד רק על התיכון הווירטואלי.

<יפה ליבה: אני יכולה להגיד שבד בבד עם התיכון הווירטואלי יש תכנית שנקראת חונכות וירטואלית.

<יפה ליבה: יש שם 6,000 תלמידים מהפריפריה שבעצם מקבלים אחר הצהריים שיעורים פרטיים סינכרוניים מסטודנטים לרפואה, סטודנטים שמקבלים גב אקדמי ממורים שנבחרו על ידי התיכון הווירטואלי.

<יפה ליבה: הם יכולים ללמוד כתלמיד בודד, הם יכולים גם ללמוד כקבוצה עד 5 תלמידים.

<יפה ליבה: דרך אגב, התיכון הווירטואלי, גם תלמיד בודד יכול לצאת לשיעור וללמוד, וגם קבוצה של 20 תלמידים.

<יפה ליבה: זה לגבי התיכון הווירטואלי.

<יפה ליבה: תכנית נוספת שיש למשרד החינוך ולאגף לחינוך העל יסודי זו תכנית ליב"ם, שנותנת מענה למנהלי בתי ספר לקדם תלמידים ששם הזכאות נמוכה.

<יפה ליבה: והיא מתאפשרת רק בהינתן שמנהל מבקש ומקבל את התכנית תגבור לבגרות מלאה.

<יפה ליבה: תכנית נוספת היא תכנית מחצית שלישית שאנחנו מאוד מאוד שואפים ורוצים שהפריפריה תקבל, תלמידים מסיימים יא' עם בגרות, היה ונכשלו במקצוע, הם יכולים ללמוד בקיץ במהלך חמישה שבועות בכלום כסף, משהו כמו 300 שקלים, זה גם מסובסד, 100% סיבסוד, הם לומדים מקצוע אחד רצוף חמישה שבועות, ובתום החמישה שבועות נבחנים ומקבלים ציון מגן חדש, ציון הגשה חדש.

<יפה ליבה: זאת אומרת אני יכולה להגיד שיש כמעט 100% הצלחה לאותם תלמידים שמתמידים.

<יפה ליבה: תכנית נוספת שאני רוצה לדבר עליה, מה שנקרא העדפה לכיתות מב"ר אתגר בפריפריה, ואני מדברת על תקינה של כיתות שהן 25 תלמידים שמקבלים אפשרות ללמוד - - -

יעקב מרגי: את יודעת לומר לי כיתות מב"ר אתגר בפריפריה אחוזי הצלחה?

יעקב מרגי: השקעה, אני מכיר אותה.

יעקב מרגי: ההשקעה היא גדולה, ההשקעה היא ר בה, זה הרבה שעות, הרבה תיגבור.

יעקב מרגי: השאלה אם יש לכם מדידה של הכיתות האלה.

<יפה ליבה: יש, אבל אני לא חושבת שהבאתי את הנתון.

<יפה ליבה: אני מוכנה לשלוח לך אותו.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל את זה לוועדה.

<יפה ליבה: בשמחה.

<יפה ליבה: אני יכולה להגיד שכיתות מב"ר שהן כיתות שנפתחות פריפריאלי, זאת אומרת כיתת מב"ר נפתחת על תקינה של כיתה של - - - אתה מכיר את זה, אני יכולה להגיד שאנחנו מתקרבים ל-78% זכאות ארצי.

<יפה ליבה: אבל אני בהחלט אבדוק ואני אשלח לך את זה בשמחה.

<יפה ליבה: חוץ מזה חטיבת הביניים יש תכניות אל"ה ותכניות מרחב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתם מוכוונים, מה שנקרא, מוכווני הצלחה של התלמידים ועידוד לאקדמיה.

יעקב מרגי: התאמה לאקדמיה.

יעקב מרגי: כי תמיד עולה הטענה שהתלמידים, הבוגרים שלנו, לא מגיעים מוכנים לאקדמיה.

יעקב מרגי: הבגרות היא לא תכלית הכל.

<יפה ליבה: נכון.

<יפה ליבה: הבגרות היא לא תכלית הכל ואנחנו יודעים ש-4 יחידות לימוד באנגלית זה מינימום כניסה למכללה.

<יפה ליבה: בכלל, כל התפיסה של משרד החינוך זה למנוע מכמה שיותר תלמידים ללמוד שלוש יחידות, להתחיל כבר בחטיבת הביניים אנגלית.

<יפה ליבה: אז אנחנו כבר מתחילים איתם, כלל ארצי.

<יפה ליבה: אני יכולה להגיד שיש גם, תראו במרכז מקומות, תראו את המצב של החרדים שהוא מצב לא מזהיר, אנחנו מודעים למצב.

<יפה ליבה: אבל אני יכולה להגיד שאנחנו עושים הכל על מנת לקדם ואני בעבודה היום יומית שלי, אני בקשר כל הזמן עם מנהלים מהצפון ומהדרום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חנין בבקשה.

חנין זועבי: הערה.

חנין זועבי: אני רוצה בנימה רגועה להגיד משהו מאוד מכעיס.

חנין זועבי: שמכעיס אותי.

חנין זועבי: כאשר אנחנו משתמשים במונח "אפרטהייד", אנחנו לא מגזימים.

חנין זועבי: כי אפרטהייד זו הפרדה בין שני הלאומים שישנם כאן, בלי שום מאמץ לחזק בסיס אזרחי משותף.

חנין זועבי: תראה ההערה שהתחילה בה הגברת, ובכוונה טובה אולי, אולי לא שמה לב.

חנין זועבי: היא אמרה שיש מחסור במורי פיזיקה ומתמטיקה.

חנין זועבי: האמת היא שאין מחסור.

חנין זועבי: יש אובר מורים של פיזיקה ומתמטיקה בעלי תואר שלישי, אובר קוואליפייד בבתי הספר הערביים, ויש מחסור בבתי הספר היהודיים.

חנין זועבי: אבל יש מדיניות שמורים ערבים לא ילמדו, למרות שיש תכנית כזאת.

חנין זועבי: אבל הלא מודע, אולי ה- - -

<יפה ליבה: אפשר לענות לה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני אענה.

חנין זועבי: מה שהיא אמרה מחסור, אין מחסור.

חנין זועבי: אם אנחנו לוקחים בחשבון שהמורה הערבי הוא כמו המורה היהודי, והמורה הערבי יכול ללמד בבית ספר יהודי.

חנין זועבי: אובר-קוואליפייד של מורים, וזה לפי המחקרים של משרד החינוך של תואר שני ושלישי, יש הרבה יותר מאשר תואר שני ושלישי בבתי הספר - - -

יעקב מרגי: חנין הבנו, תודה.

יעקב מרגי: אין לי זמן.

יגאל גואטה: אז את רק צריכה תיקון קטן.

יגאל גואטה: אין חוסר במורים.

יגאל גואטה: יש חוסר במורים יהודיים.

חנין זועבי: אתה רוצה חנין זועבי להגיד לך פה ערבים ויהודים לא - - -

יעקב מרגי: חנין, תודה.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: יגאל טעית.

חנין זועבי: לחזק בסיס אזרחי, מורה ערבי ילמד בבית ספר יהודי, ויהודי שילמד בבית ספר ערבי.

חנין זועבי: פה יש אזרחות.

חנין זועבי: מחסור, מה זה מחסור?

יעקב מרגי: חנין, סליחה.

יעקב מרגי: אמרת הערה.

חנין זועבי: ויש אבטלה.

חנין זועבי: איך אבטלה עם מחסור ביחד?

חנין זועבי: לא הולכים, אלא אם יש אפרטהייד.

יעקב מרגי: חנין זועבי בבקשה.

יעקב מרגי: תקשיבי.

יעקב מרגי: הערה שהתייחסה אליה חנין, אנחנו מודעים לה.

יעקב מרגי: יש מיזם, או החלטה אפילו, החלטה של משרד החינוך, של שילוב מורים ערביים בבתי הספר היהודיים.

יעקב מרגי: יש שילוב קטן, קצב איטי, אני מקווה שילך ויתמשך ויורחב, אנחנו עוקבים אחרי זה.

חנין זועבי: - -

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: רגע, טעיתי?

יגאל גואטה: דרך אגב, אדוני היושב ראש, שאלה קטנה.

יגאל גואטה: אולי אני לא יודע את הנתון.

יגאל גואטה: באחוזים כמה מורים ערביים מלמדים במגזר היהודי, וכמה מורים יהודים מלמדים בג'סר א-זרקא?

יעקב מרגי: אני לא יודע, זו שאלה שצריך לבדוק.

יגאל גואטה: אולי גם אתם צריכים להכניס קצת יותר מורים.

איל בן ראובן: במכללת אל קאסמי בבקעה אל גרביה, היום מלמדים 25 מורים יהודיים.

איל בן ראובן: כולל - - - וזה עובד מצוין.

איל בן ראובן: והמנהל רוצה, והאנשים רוצים, וזה קורה.

יעקב מרגי: אני שומע דברים טובים על המכללה הזאת של בקעה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אני רוצה לסיים.

<דבורה מרגוליס: לאוניברסיטאות יש מגוון גדול מאוד של תכניות גם לזהות סטודנטים, תלמידים מוכשרים בתיכון.

<דבורה מרגוליס: למשל תכנית שגם נעשית עם משרד החינוך, אגף המחוננים של משרד החינוך, שנקראת "אקדמיה בתיכון" שכל האוניברסיטאות נמצאות עכשיו בתהליך של להכנס אליה, האוניברסיטה הפתוחה הייתה הפותחת.

<דבורה מרגוליס: יש מבחינת כניסה לאוניברסיטה מערך של מה שקרוי ראויים לקידום שנעשה בשיתוף האגודה לקידום החינוך בכל הפריפריה בישראל, שכוללת גם ערבים וגם יוצאי אתיופיה, וגם פריפריה קלאסית, שמאפשרת לקבל נקודות בקבלה לאוניברסיטאות.

<דבורה מרגוליס: מלגות ייעודיות שמלוות סטודנטים, בעיקר אגב תכניות שהן מיועדות לסטודנטים הערבים שזוהה שיש להם קושי אחרי שהם מתקבלים, קושי לסיים את שלוש שנות הלימודים ללא ליווי פרטני ולפעמים גם קבוצתי, האוניברסיטאות נותנות לזה מענה גם כן.

<דבורה מרגוליס: אגב, רובם ממומנים במלגות פרטיות, וכמובן יושבים פה נציגי האוצר וות"ת, והיינו מאוד שמחים שהתקציבים לדברים האלה יגדלו, וכמובן שאז אפשר לשלב יותר ולהכניס יותר.

<דבורה מרגוליס: לגבי הפסיכומטרי, ממש בקצרה, ביוזמה משותפת גם עם משרד החינוך, עוד עם השר הקודם, נפתחו וקיימים מסלולי קבלה ישירה לאוניברסיטאות ללא פסיכומטרי.

<דבורה מרגוליס: אוניברסיטת תל אביב לפני שבוע הציגה מסלול קבלה שאפשר להכנס לאוניברסיטה באמצעות לימוד של קורסים דיגיטליים ללא פסיכומטרי.

<דבורה מרגוליס: יש את האפשרויות האלה ועדיין, לא נמצאים פה האנשים של - - -, אני עדיין חייבת להגיד את הדבר שהם אומרים והוא עדיין נכון, אין כלי טוב יותר שיכול לנבא הצלחה בלימודים אקדמיים, קרי שלוש שנים לקבל BA, מהפסיכומטרי בשילוב בגרות.

<דבורה מרגוליס: עדיין לא נמצא מערך טוב יותר לזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: התאחדות הסטודנטים ואני מסכם.

<בעז סגל: אני נציג התאחדות הסטודנטים.

<בעז סגל: כיום יש למל"ג, כמו שהזכירו פה, תכנית רב שנתית לקידום של האוכלוסייה החרדית והערבית ונשים, ולאחרונה גם יוצאי אתיופיה, ושילוב האוכלוסיות האלה באקדמיה.

<בעז סגל: לעומת זאת לפריפריה יש המון המון יוזמות, אין שום תכנית של המל"ג שבעצם - - -

יגאל גואטה: דרך אגב, זה קצת מעליב שאתה אומר "לאחרונה" על יוצאי אתיופיה.

יגאל גואטה: זה היה צריך להיות קצת - - - העובדה הזאת כשלעצמה היא מבישה.

<בעז סגל: בסדר.

<בעז סגל: אני מסכים.

<בעז סגל: בכל אופן לפריפריה כיום אין תכנית אחת של המל"ג שמתכללת את כל הפעולות של המדינה.

<בעז סגל: יש המון פרויקטים בשטח שמקדמים תקציבים, אבל אין איגום של המשאבים ולפיכך גם אין תוצאות.

<בעז סגל: אז המערכת לא יודעת להגיד איפה הכסף מושקע, ולכן אין תוצאות.

<בעז סגל: אנחנו דרשנו שבתכנית החומש החדשה תהיה התייחסות מקיפה לפריפריה, שתוצג בתכנית עבודה כוללת שתאגם את כל התקציבים שיש בנושא.

<בעז סגל: דבר שני ואחרון שהוא קריטי, הוא אופן התקצוב של המכללות לעומת האוניברסיטאות ביחס לפריפריה.

<בעז סגל: כיום המכללות הציבוריות המתוקצבות מקבלות תקציב על כל סטודנט מהפריפריה שמגיע אצלן ללמוד.

<בעז סגל: לעומת זאת האוניברסיטאות שהן המוסדות האקדמיים המובילים לא מתוקצבות על קליטת הסטודנטים מהפריפריה, אלא רק על מצויינות במחקר ובהוראה.

<בעז סגל: לדעתנו זו אחת הסיבות העיקריות לתוצאות העגומות שאנחנו רואים, שהצעירים מהפריפריה לא מגיעים לאוניברסיטאות המובילות אלא מגיעים למכללות, שזה פתרון, אבל הוא פתרון מאוד מסוים ולאוניברסיטאות הם לא מגיעים.

<בעז סגל: לכן אנחנו אומרים שאם יתקצבו את האוניברסיטאות באותו אופן שבו מתקצבים את המכללות - - -

יעקב מרגי: אני אענה לך.

יעקב מרגי: אני לא יכול להתאפק.

יעקב מרגי: הן גם שומרות לעצמן כמועדון סגור את תקציבי המחקר, גם תתגמל אותן על שילוב סטודנטים בפריפריה, מה תשאיר למכללות המתוקצבות מהעוגה?

יעקב מרגי: אבל בוא, זו לא הנקודה.

<בעז סגל: השאלה היא מי משרת את מי, המכללות את האוכלוסייה או להיפך.

יעקב מרגי: אין ספק שצריך להתייחס לזה אבל רק ציינתי את העובדה.

יעקב מרגי: שיפתחו את תקציבי המחקר, נפתח להן את תקציבי הפריפריה.

<בעז סגל: אוקיי.

<בעז סגל: נקודה אחרונה וחשובה, ושבאופן ספציפי חשוב להקצות תקציבים לצעירים מהפריפריה שיוכלו ללמוד דווקא במקצועות שהזכרנו קודם, מקצועות סלקטיביים כמו רפואה, הנדסה, מדעי המחשב, כי באמת הם יצרו את המוביליות החברתית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמצא איתנו, ואנחנו מקדמים בברכה, את מר אנדרה שווצוב, אחראי על מחלקת רישוי תארים במשרד החינוך שבאוקראינה, זה בדיוק הדיון.

יעקב מרגי: אין זמן יותר טוב ומקום יותר טוב לקדם אותך בברכה, כי אנחנו מדברים כרגע על הפערים באקדמיה הישראלית בין פריפריה למרכז ואני חושב שזה זמן נכון ומתאים.

יעקב מרגי: בברכת ברוך הבא לכנסת ישראל ולישראל.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הדיון.

יעקב מרגי: הועדה מודה לחברי הכנסת היוזמים, חבר הכנסת אילן גואטה, חבר הכנסת טלב אבו עראר, וכן חברי הכנסת שהשתתפו בדיון.

יעקב מרגי: הועדה שמעה סקירה נרחבת על ידי מרכז המידע והמחקר של הכנסת על פערים הקיימים באקדמיה בקרב הלומדים לתואר ראשון בפרישה למכללות ואוניברסיטאות.

יעקב מרגי: מהסקירה עולה שאשכולות 1, 2, 3, 4, אחוז הלומדים לתואר ראשון הוא נמוך, באשכולות 1, 2 – 22.6%, באשכולות 3, 4 – 26.6%.

יעקב מרגי: על המועצה להשכלה גבוהה לגבש בהתאם תכנית חומש לשילובם באקדמיה של מועמדים מהפריפריה החברתית, למען איזון הייצוג של הישובים והפלחים השונים בחברה הישראלית, הקמת קרן מלגות ייעודית למצטייני פריפריה במקצועות סלקטיביים.

יעקב מרגי: לעודד תמרוץ להטמעת הבוגרים מהפריפריה, הרחבת מודל, מה שנקרא "צעד לפני כולם" עבור תואר ראשון להשכלה גבוהה, בניית תכנית מלגות בה הסטודנטים מעבירים מפגשי חשיפה לאקדמיה ולתיכונים, עידוד והרחבת פרויקטים של פרחי מדע ופרחי אקדמיה.

יעקב מרגי: מכינות מדעיות מואצות, מכינות שמספקות לסטודנט את כל הכלים להצליח במסלול שבחר הוא ללמוד.

יעקב מרגי: חיזוק והרחבת פעילות של תכנית הישגים במרכזי הצעירים בפריפריה, ולסיום בחינה של המל"ג והות"ת לפתיחת מסגרות לימוד יעודיים לחברה הערבית בכדי להתגבר על מחסום השפה וכן מחסומים נוספים.

יעקב מרגי: תכנית מואצת לשילוב חרדים באקדמיה תוך התמודדות עם חסמים ואחוזי הנשירה מהאקדמיה, כבר אחרי שנכנסים לאקדמיה אחוז הנשירה שם גבוה, אתם צריכים לדעת להכין תכניות תיגבור בנושא הזה.

יעקב מרגי: הקמת קרן מלגות קיום לסטודנטים מבוגרים, הקמת מרכזי הכוון מקצועי באקדמיה ולעודד תארים מוטי התעסוקה.

יעקב מרגי: בזה סיימתי.