ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 164, 2016-12-11 13:00

אברהם נגוסה: ויש לנו חבר כנסת לשעבר.

משה אבוטבול: חבר הכנסת לשעבר דב ליפמן.

משה אבוטבול: נמצא פה גם דובר העירייה, מתי רוזנצוייג, שמסקר את הביקורים.

משה אבוטבול: אני מכבד את אדוני היושב ראש לפתוח ואנחנו כאן איתך.

אברהם נגוסה: תודה, אדוני ראש העיר בית שמש.

אברהם נגוסה: אני וחבריי מאוד שמחים להיות פה, בית שמש זה מודל לקליטת עולים ולשילוב העולים ואנחנו באים פה לשמוע וללמוד את העשייה, מה שאתם עושים פה בקליטת העלייה.

אברהם נגוסה: איתי נמצאים מטעם הוועדה דנה גורדון שושני, מנהלת הוועדה, כמובן הדובר יגאל אמיתי והעוזרים ישמבל ואורי.

אברהם נגוסה: אנחנו היום היינו גם במכללה הלאומית להכשרת שוטרים.

אברהם נגוסה: התרשמנו מעבודה טובה שם וזה גם תחום הקליטה והשילוב של העולים לתוך המשטרה, וחשוב לנו גם הטיפול המשטרתי כלפי עולים וגם אזרחי ישראל, לכן היה חשוב מאוד להתרשם מהתוכן וגם מהכמות.

אברהם נגוסה: יש פה את נציגי המשרדים, כמו ששמעת כשהציגו את עצמם עכשיו, גם משרד החינוך, גם משרד העלייה והקליטה ואנחנו רוצים פה להתרשם, לשמוע ולדון בנושא קליטת העלייה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך, אדוני ראש העיר, לפני שבועיים שמענו סקירה של הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית וגם של משרד העלייה והקליטה בכנסת, בעיקר מהסוכנות שעובדים בשטח ביחד, בשיתוף פעולה של שלושה גורמים, משרד העלייה והקליטה, ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית יחד עם ארגונים אחרים בעניין של עידוד העלייה למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אחד הדברים ששמענו שהשנה הצפי של מספר העולים ירד.

אברהם נגוסה: הסיבה לירידה שצוינה שם, בעיקר יש שני תחומים, התחום התעסוקתי ותחום הדיור.

אברהם נגוסה: בתחום התעסוקה, קשה לעולים להשתלב בתעסוקה, בעבודה.

אברהם נגוסה: אלה שהגיעו לפה, כשהם משדרים לעולים הפוטנציאליים שנמצאים בארץ המוצא שלכם, 'שתדעו לכם, יש לנו בעיה להשתלב בעבודה', אז אנשים, בעיקר מאירופה, מצרפת, במקום לבוא לישראל הם מהגרים לצפון אמריקה, לקנדה ולזה.

אברהם נגוסה: וגם תחום הדיור.

אברהם נגוסה: אז אנחנו עושים דיון ברשויות המקומיות, איך אנחנו משנים את המציאות, איך אנחנו יכולים, גם אלה שהגיעו לפה, איך הם משתלבים במערכת החינוך, בתעסוקה, בדיור ואיך אנחנו יכולים להיות מסר לאלה שרוצים לעלות, ש'פה יהיה לכם טוב, תעלו לפה למדינת ישראל'.

אברהם נגוסה: לכן כל המשרדים באים לפה ואנחנו דנים.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח מאוד, לפני שאני נותן למשרדים להציג, אני מבין שיש מצגת, שניכנס ישר למצגת ולאחר מכן ניתן גם לנציגים להביע את דעתם.

משה אבוטבול: אני מבקש רשות מהיושב ראש, היות שיש פה בעיה נקודתית, שאנחנו ניתן לאמא היקרה הזאת שתספר את הבעיה, המנכ"ל שלנו, עורך דין מתי חותה, יגיד את התשובה ולאחר מכן בעזרת ה' אנחנו נוכל להתחיל את הדיון, כי באמת היא לא צריכה להישאר בכל הנושאים שלא קשורים.

אברהם נגוסה: אז אני אחדד את השאלה.

אברהם נגוסה: כשקבענו לבוא לפה פנה אלינו חבר הכנסת לשעבר, דב ליפמן, יש פה בעיה נקודתית שאנחנו צריכים להתייחס אליה וזה מציאת פתרון דחוף לאי פתיחת אולפנים לעברית בבית שמש לילדים.

אברהם נגוסה: אני מבין שאת נציגה ואנחנו נשמע מהנציגה ואחר כך נתייחס לנושא.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<חדוה לפל: תודה.

<חדוה לפל: תודה שאנחנו יכולים לדבר לפניכם מה הבעיה.

<חדוה לפל: עלינו לארץ ובחרנו בבית שמש, כפי שאתה אומר, שזה יישוב שיש כל מיני דברים לעולים חדשים, מכל היישובים בארץ.

<חדוה לפל: אנחנו מכירים שזו עיר שנתנה לנו את האולפן וזה לא כל - - -

משה אבוטבול: לא בכל הערים עושים את זה.

<חדוה לפל: כן, אנחנו מכירים את זה.

<חדוה לפל: אבל זו בעיה גדולה כי הילדים שלנו יושבים כל יום בכיתה והם ממש לא לומדים כלום.

<חדוה לפל: יש עוד אמא בחוץ שהיא אמרה שהבן שלה הביא ספר באנגלית כל יום לקרוא בעצמו, כי הוא לא יודע כלום.

<חדוה לפל: כל שבת אני אומרת, 'מה למדת בפרשת השבוע?

<חדוה לפל: ' 'אני לא יודע', 'מה בחשבון?' 'אני לא יודע'.

<חדוה לפל: הבת שלי ויש לי גם בן, זו בעיה גדולה וזה כבר דצמבר.

<חדוה לפל: בהתחלה - - - אחרי החגים, זה היה ראש השנה, סוכות, ועכשיו זה חנוכה.

<חדוה לפל: זה כל כך מאוחר, כל יום שאין להם אולפן זה ממש רע להם, הם לא רוצים ללכת לבית ספר.

אברהם נגוסה: למה לא הולכים לבית ספר?

<חדוה לפל: לא, הם הולכים, הם לא רוצים ללכת.

משה אבוטבול: הם לא מבינים את השפה.

אברהם נגוסה: בדרך כלל ילדים משתלבים בבית הספר ובבית הספר הם מקבלים את האולפן, נכון?

<קריאה: שעות אולפן, מקבלים בבית ספר.

<קריאה: למה זה יוצא דופן?

<קריאה: למה אין בבית הספר שעות אולפן?

<שושי רבינוביץ: אני רוצה להסביר?

אברהם נגוסה: רגע, סיימת?

אברהם נגוסה: אם סיימת, אנחנו נשאל את משרד החינוך.

משה אבוטבול: הם מקבלים.

<שושי רבינוביץ: חבר הכנסת, יש לנו פה בבית שמש 278 שעות לעולים במוסדות החינוך של החינוך הממלכתי דתי, אני לא מדברת על מה שיש במגזר החרדי, בממלכתי אין כל כך.

<שושי רבינוביץ: לגבי האולפן בבית השמש, האולפן בבית שמש פועל שנים רבות בדגם ייחודי שבאים ללמוד ממנו ממקומות אחרים, ממודיעין וממקומות אחרים, באים לראות איך זה עובד.

<שושי רבינוביץ: הדגם הוא מצוין, הוא בניהולה של רחל.

<שושי רבינוביץ: אני רוצה שהיא תספר מה קרה השנה.

<שושי רבינוביץ: הדגם שיש פה, יש לנו איגום משאבים מצוין, יש לנו ארבע קבוצות, בנים, בנות, צעירים ובוגרים, מבתי הספר היסודיים, שמקבלים כל קבוצה ארבעה ימי לימוד בשבוע, 16 שעות כל קבוצה.

<שושי רבינוביץ: המורים מיומנים, מצוינים, התמחו והתמקצעו והדגם עובד מצוין.

<שושי רבינוביץ: כל מנהלי בתי הספר כפופים למערכת האולפן, דהיינו השיעורים החשובים, שגם עולים יכולים ללמוד, מתקיימים בבית הספר כשהילדים העולים נמצאים בבית הספר.

<שושי רבינוביץ: כשהם לא נמצאים בבית הספר והם באולפן יש שיעורי עברית אחרים ברמה גבוהה.

<שושי רבינוביץ: השנה יש מקרה מיוחד ועל זה אני רוצה - - -

משה אבוטבול: לפני, ברשותך - - -

אברהם נגוסה: האם את מכירה את הנושא?

משה אבוטבול: כן, היא מתעסקת עם זה.

משה אבוטבול: ברשותך, לפני.

משה אבוטבול: סליחה, אדוני, אני ארצה מאוד לשמוע את רחל, אבל לפני זה אני רק אסביר את הבעיה הטכנית, היא תיכנס אחרי זה לנושא המהותי.

משה אבוטבול: הבעיה הטכנית שלנו, כדאי שיבינו כולם, בבית שמש יש מחסור, נמצא פה מנהל אגף החינוך, חסר לנו כ-500 כיתות לימוד בבית שמש, של בתי ספר.

משה אבוטבול: העיר גדלה, אני לא צריך לספר לכם את זה, שאנחנו בונים עכשיו כ-30,000 יחידות דיור, המצב מאוד קשה.

משה אבוטבול: התפנה בית ספר מסוים, זה נקרא בית ספר אתרוג, קיבלתי החלטה, אני והצוות הניהולי שלנו, שבית הספר הזה לא יהיה שומם, אלא להכניס לשם בית ספר ממלכתי דתי בשם מוריה.

משה אבוטבול: בית ספר מוריה נכנס לשם ואז, בגלל שהוא קצת גדול, אם היו שם כיתות אולפן כיתות האולפן נבלעו בגידול של בית הספר.

משה אבוטבול: מעבר לזה, במשך שלושה חודשים, אולי יותר, אנחנו מנסים לשכנע בתי ספר מקומיים אצלנו שיארחו את האולפן, 'אתה שתי כיתות', 'אתה שתי כיתות', לצערנו נתקלנו בסירוב בגלל שאין להם מקום טכני.

משה אבוטבול: כעת העירייה השיגה שני קרוונים גדולים, הם נמצאים כבר בבית שמש, מי שרוצה אני יכול גם לקחת אותו לראות אותם.

משה אבוטבול: הקרוונים נמצאים, המנכ"ל הוציא דרישת עבודה לסדר תשתיות ובסופו של יום, מה שאנחנו יודעים, בעזרת השם, בתוך פרק זמן של עשרה ימים יורכבו התשתיות של החשמל, של ה - - - וירושתו שני הקרוונים האלה, בתוך בית ספר 'אהבת ישראל' בנים יהיו שתי כיתות, 'אהבת ישראל' בנות יהיו שתי כיתות.

משה אבוטבול: הקרוונים נמצאים בעיר, עבודות התשתיות מפוקחות על ידי המנכ"ל וכמובן הממונה על הקליטה שעושה עבודה מצוינת, גב' סטלה ולטר, שהיא יום יום עוקבת אחרי הנושא הזה.

משה אבוטבול: זה מה שאני יכול להגיד בצד הטכני.

משה אבוטבול: לקח זמן משתי סיבות.

משה אבוטבול: בבתי הספר אין מקום, מצד שני, להשיג שני קרוונים, זה לא פשוט, זו עלות כספית, הרשות לא מקבלת על זה שום החזר, לא ממשרד הקליטה, לא מוועדת הקליטה, לא משום מקום אחר.

משה אבוטבול: המודל שלנו לא קיים בשום מקום בארץ, אנחנו היחידים שעשינו אולפן לשם אולפן.

<מתתיהו חותה: מהשעות של משרד החינוך.

משה אבוטבול: מהשעות שזה ממש אולפן ולכן - - - מהשעות עשינו אולפן.

משה אבוטבול: אלה הם פני הדברים, מרגע זה רחל ואת יכולות לספר - - -

<שושי רבינוביץ: אני רוצה להגיד משהו.

<שושי רבינוביץ: אולפן לילדי עולים ניתן בבית ספר יסודי שנה אחת בלבד.

<שושי רבינוביץ: כל יום שנגזל מהמערכת הניתנת הוא לא יוחזר ולכן אני חושבת שכיתות יש לנו וארגונים יש לנו ובתי ספר יש לנו והילדים של כולנו לא מופסדים מאוד, ואני מבינה את האילוצים, אבל העולים החדשים, זה הבסיס להתקדמות שלהם בארץ.

<שושי רבינוביץ: אם הילדים לא ילמדו עברית ולא ישיגו את מה שהם יכולים להשיג בגלל שפה ההורים לא יוכלו להיקלט בארץ.

<שושי רבינוביץ: הם מוכנים להקריב את הנוחיות שלהם, אבל לא את העתיד של הילדים שלהם.

<שושי רבינוביץ: לכן כל יום שהאולפן מתעכב או שלא מקבלים את כל השעות שהם יכולים לקבל, כי נתנו אותן, זה הפסד נקי מהילדים.

<מתתיהו חותה: תודה רבה.

<מתתיהו חותה: אני חייב לומר כמה דברים.

<מתתיהו חותה: קודם כל ברוך הבא, לכל חברי הוועדה, וברוכים הבאים, לעולים החדשים.

<מתתיהו חותה: העיר בית שמש לא באה ללקות על זה שהיא העיר מספר אחת בארץ בקליטת עלייה.

<מתתיהו חותה: העיר מספר אחת בכך שראש העיר עומד וקורא לכל העולים החדשים, מכל השכבות, יוצאי אתיופיה, יוצאי ברית המועצות, יוצאי דרום אפריקה, יוצאי ארצות הברית, יוצאי צרפת, לכולם הוא קורא לבוא על הכתפיים החלשות של בית שמש.

<מתתיהו חותה: בית שמש עושה כאן מעשה שאף עיר אחרת לא עושה, היא מוציאה מכספה, נכון שאנחנו משתמשים בשעות של משרד החינוך, היא מוציאה מכספה כדי להרים את האולפנית הזאת.

<מתתיהו חותה: לא בשביל לשמוע שאנחנו הרעים כאן, זה לא באנו לשמוע כאן, אנחנו הטובים.

משה אבוטבול: לא שיש מי ששומע - - -

<מתתיהו חותה: לא, אני שמעתי כאן, 'אתם מאבדים ימים וכל יום שעובר - - - '.

<מתתיהו חותה: רבותיי, אני בא לדפוק כאן על השולחן, ראש העיר אמר שחסרות לנו 500 כיתות.

<מתתיהו חותה: נכון, התלמידים של העולים החדשים הם מהמגזר הדתי לאומי, שם לא חסרות כיתות.

<מתתיהו חותה: ביקשנו מהם, התחננו, 'תנו לנו כיתות, אלה תלמידים שלכם', הם לא רצו, כל אחד אוחז בזה שלו.

<מתתיהו חותה: הלכנו, הקדשנו שני קרוונים שנועדו למשהו אחר לנושא הזה, מי שעיכב אותנו חודש וחצי זה הציבור שלהם, היום הם שמעו את זה, עד שתפסנו יוזמה והודענו להם, ראש העיר אמר לי 'תגיד להם, לנציגים שלהם במועצת העיר שאנחנו מעבירים אם הם רוצים או לא רוצים'.

<מתתיהו חותה: הוצאתי הנחיה כספית, למרות שהתקציב לא מאושר, לבצע את ההעברה, הוצאנו הזמנה על מנת שלא נעמוד כאן ונגיד לחבר הכנסת, ד"ר אברהם נגוסה, שעוד אין לנו פתרון.

<מתתיהו חותה: ראש העיר אמר שהוא רוצה שד"ר נגוסה ישמע את הפתרון כאן.

<מתתיהו חותה: והפתרון, לצערנו לא הצלחנו להעביר אותם בשבוע שעבר, בימים הקרובים הם יעברו, הזמנת העבודה כבר יצאה.

<מתתיהו חותה: אבל אני מצפה שכולם יגידו כן, בית שמש קולטת עלייה, כן, בית שמש עושה צעדים חריגים, כן, בית שמש מתמודדת עם פערים עצומים בתחום החינוך, פערים עצומים, 500 כיתות.

<מתתיהו חותה: אם ראש העיר יום אחד ייקח אותך, אדוני, יושב ראש ועדת הקליטה, לסיור בעיר, אתה תראה בתי ספר שלמים בקרוונים.

<מתתיהו חותה: בית הספר שהכנסנו לשם, איפה שהיו הכיתות, ישב באתר קרוונים שהיה סכנה בטיחותית להשאיר אותם שם כי הוא התחיל לקרוס.

<מתתיהו חותה: אז עשינו, אנחנו עושים, יש סדרי עדיפויות, לא בשביל שאנחנו נחטוף, רבותיי.

<מתתיהו חותה: זה פשוט לא יעלה על הדעת.

משה אבוטבול: אין פה שום חטיפות.

משה אבוטבול: אני מבחינתי, אדוני היושב ראש, שמח שהאמא שמעה את זה, היא השמיעה את דבריה.

משה אבוטבול: קיבלת, מה שאמרתי לכם בלשכה אצלי, אותו דבר גם פה, תוך 10 ימים אני מקווה שתהיה קביעת מזוזות ואתם תבואו, אתם ההורים, לאותו טקס יפה שתקבעו את המזוזות איתנו.

<שושי רבינוביץ: עדיין אני חושבת שמנהלת האולפן צריכה להגיב.

משה אבוטבול: בבקשה, זה לא סותר.

אברהם נגוסה: כן, מנהלת האולפן וגם הבכיר ממשרד הקליטה, ד"ר ולדימיר שקלאר.

<רחל כהן: אני רוצה לעשות סיכום של הכול.

<רחל כהן: עיריית בית שמש, באמת, שלא כמו בכל מקום אחר, הקימה פה אולפן עירוני והאולפן העירוני נבנה על בסיס שעות משרד החינוך ואנחנו משיקים עם משרד הקליטה ועם מחלקת הקליטה, עם העירייה, כדי לתת לתלמידים משהו שאין בשום מקום אחר וזה בעצם מסגרת לשנה הראשונה, מסגרת שעוטפת אותם, גם מבחינה לימודית וגם מבחינה תרבותית חברתית, גם את התלמידים וגם את המשפחות.

<רחל כהן: מעבר ללימודים יש סדנאות להעצמה, סדנאות ליווי רגשי, כדי שילדים, תלמידים וההורים שלהם, יְעַבְּדו ביחד את כל תהליך הקליטה, כי זה שבר מאוד מאוד גדול, אני לא צריכה לספר פה לאף אחד.

<רחל כהן: ומצד שני אנחנו נותנים תכנית תרבותית וחברתית מאוד מאוד רחבה כדי שהשנה הראשונה תהיה שנה מאוד רכה.

<רחל כהן: אז יש פה את העניין הלימודי ויש פה הרבה הרבה מעבר.

<רחל כהן: אני יכולה להצטרף לאמא ולומר, אחת הסיבות, ואנחנו שומעים את זה המון, שההורים בחרו בבית שמש זה בגלל האולפן העירוני.

<רחל כהן: כשאנשים עושים שיקול לאיזה עיר ללכת, חלק גדול מהשיקול שלהם זה העניין של האולפן העירוני.

<רחל כהן: ברגע שהם הגיעו לפה ואחד השיקולים נפל הם הרגישו שמשום מה, ואנחנו יכולים להבין, הקרקע נשמטת להם מתחת לרגליים.

<רחל כהן: הם ידעו שלפחות מהבחינה הזו הם יכולים להיות רגועים והם לא.

<רחל כהן: אז אנחנו חייבים לתת על זה את הדעת ולהבין את ההורים, מאיפה הם הגיעו.

<רחל כהן: מצד שני, מה שקורה עכשיו בעצם זה שהילדים מקבלים שעות אולפן כמו בכל עיר אחרת, זאת אומרת עם כל מה שיש - - -

משה אבוטבול: לא שחלילה ביטלנו להם, רק אין את האקסטרה והאקסטרה יהיה בעוד 10 ימים, זה מה שאנחנו אומרים פה.

<רחל כהן: האקסטרה הזאת היא מאוד מאוד חשובה.

משה אבוטבול: ברור.

<רחל כהן: אני פוגשת את התלמידים, בגלל שאין אולפן אני עוברת ממש מבית ספר לבית ספר ואני שומעת מהמחנכים, מהמורים, מהילדים עצמם, הרגשה של אובדן, הם לא מוצאים את עצמם.

<רחל כהן: ואת זה אנחנו צריכים, אל"ף, להעלות על סדר היום, כי להגיד שזה המצב וצריך להחליט אם אנחנו - - - זה לא רק לגבי השנה, לגבי בשנה הבאה, האם אנחנו - - -

משה אבוטבול: אם יש את הכיתות האלה זה יכול להיות גם לשנה הבאה, לא תהיה לנו הבעיה הזאת.

<רחל כהן: אנחנו צריכים לחשוב מה עושים הלאה.

<רחל כהן: אני מעלה את זה, שזה לא יהיה פתרון רק לעכשיו, אלא כדי שזה יהיה פתרון ל - - -

משה אבוטבול: תשובה, הכיתות שם בתוך בתי הספר, ממשיכים לא רק לשנה הבאה, חמש שנים קדימה.

משה אבוטבול: אם נצליח להרחיב את זה יותר עם עוד כיתות, מצוין.

<רחל כהן: כן, אולפן צריך להיות במקום אחד.

<רחל כהן: בלית ברירה אנחנו - - -

משה אבוטבול: טוב, זה בנים-בנות, אין פה ברירה, זה בית ספר בנים, בית ספר בנות.

משה אבוטבול: אני חושב שמיצית את ההסברים, זה חשוב לי מאוד מה שאמרת.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: בואו נשמע את משרד הקליטה, בבקשה.

<ולדימיר שקלאר: אנחנו לפני כשבועיים פרסמנו נוהל תמיכה ברשויות ובמסגרת הנוהל מגיע לבית שמש מאות אלפי שקלים לנושא תמיכה בקהילה ויש עוד שבועיים הגשת בקשות.

<ולדימיר שקלאר: אחד מהפרויקטים שאנחנו מאפשרים, לפחות עד חודש יוני, פחות משישה חודשים, זה תגבור לימודי.

<ולדימיר שקלאר: אני מדבר על שיעורי עברית אחרי הצהריים.

<ולדימיר שקלאר: אז אתם יכולים להגיש תכנית לתגבור עברית אחרי הצהריים ומחודש ינואר, אחרי צהריים בבתי ספר, אני בטוח שאין בעיה בכיתות, להתחיל ללמד עברית.

<ולדימיר שקלאר: מיידי, בחודש ינואר.

<רחל כהן: זה רק לילדים או גם למבוגרים?

<ולדימיר שקלאר: לא אני מדבר על ילדים.

משה אבוטבול: את זה אנחנו עושים ממילא, לא?

משה אבוטבול: היא עושה את זה ממילא, היא אומרת.

<רחל כהן: ולדימיר, יש לנו תכנית עשירה מאוד - - -

<ולדימיר שקלאר: לא, אבל אמרתם ש - - -

אברהם נגוסה: זה עכשיו נוהל חדש.

<ולדימיר שקלאר: אני הצעתי לכם לעשות את זה אחרי הצהריים, לפחות כעזרה ראשונה.

<סטלה ולטר: אפשר להתייחס?

אברהם נגוסה: כן, רק רגע, הוא יסיים ואז אני - - -

<סטלה ולטר: לא, לדברים שאמרו עכשיו אני חייבת להתייחס.

<סטלה ולטר: אני ממונה על הקליטה.

אברהם נגוסה: את מכירה את הנוהל שהוא אמר?

<סטלה ולטר: בוודאי.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: הגשתם את הבקשה?

<סטלה ולטר: יש לנו ועדת היגוי ב-19 בחודש ואנחנו נגיש את כל הפרויקטים, אנחנו נדבר על זה, אבל אני רציתי שהרכזים שלנו, הם יכולים לפרט בדיוק איזה פרויקטים כבר עובדים וזה לא חדש בשבילנו.

<סטלה ולטר: אנחנו עובדים בזה, אבל זה לא אותו דבר.

<סטלה ולטר: אולפן לילדים בשעות הבוקר זה שילוב פורמלי, אנחנו נכנסים בתוך החינוך הפורמלי.

<סטלה ולטר: מה שוולדימיר מספר זה מצוין, זה אנחנו עושים במרכזי למידה בכל המקומות בבית שמש, תיכף אנחנו נסביר על זה, אבל זה חינוך לא פורמלי.

משה אבוטבול: אחרי צהריים.

<סטלה ולטר: אז זה לא אותו דבר.

<סטלה ולטר: אם אנחנו מדברים על אולפן בוקר זה משהו אחר, לא אולפן, זה מרכזי למידה, יש שם לא רק תגבור עברית, יש שם הרבה אופציות.

<סטלה ולטר: הקול קורא שעכשיו יוצא, יש הרבה דברים שאנחנו עכשיו הולכים להגיש ומגישים הרבה הרבה שנים.

<סטלה ולטר: ובאמת זה הזמן להגיד תודה רבה למשרד הקליטה על שיתוף הפעולה והתמיכה והעזרה כל השנים.

<סטלה ולטר: אני עובדת בתחום הקליטה משנת 90', אני אומרת לכם שמשרד הקליטה, מה שהם עושים זה דבר מצוין.

<סטלה ולטר: יש כמה דברים שאני רוצה להגיד, בוודאי, אבל אני חושבת שכל מה שיש לי להגיד, אנחנו נעשה את זה אחר כך.

משה אבוטבול: טוב.

משה אבוטבול: הנושא של האולפן, אתה רוצה - - -

<סטלה ולטר: אולי אנחנו נמשיך בנושא של - - - בעצם יש לנו פרויקטורים בכל השפות, אנחנו קולטים, יש לנו עולים מ-55 מדינות - - -

אברהם נגוסה: נחזור על הנקודה הזאת, בואו ניתן ל - - -

<סטלה ולטר: אני פשוט רוצה להמשיך, אני מרגישה שאנחנו עושים את ה - - -

אברהם נגוסה: בסדר, תודה, אנחנו ניתן לך, נחזור אלייך.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת לשעבר דב ליפמן, בבקשה.

דב ליפמן: כן, תודה רבה לכבוד היושב ראש, שאפשרת שנדון על הנושא החשוב הזה וגם לראש העיר, שגם פגש את ההורים פה.

דב ליפמן: אני חושב שחשוב להדגיש שאף אחד לא פה לתקוף את עיריית בית שמש וזה לא מתוך חוסר הכרת הטוב, יש לנו ילדים ואנחנו רוצים לעזור להם, נטו, זה כל הנושא פה.

דב ליפמן: אני עליתי לפני 12 שנה ואני חושב לעצמי, אם לילדים שלי לא היה את האולפן הזה עד דצמבר זה באמת היה הורס את הקליטה שלנו, זה משהו חשוב ברמה הכי גבוהה.

דב ליפמן: אני שמח לשמוע שיש פתרון.

דב ליפמן: אני אשמח לאיזה התייחסות למה אם לא.

דב ליפמן: הם כבר שמעו כמה פעמים שזה יקרה, אנחנו דיברנו היום על 10 ימים, מה אם לא, מה יקרה והאם הוועדה יכולה לעקוב אחרי זה.

דב ליפמן: זה דבר ראשון.

דב ליפמן: דבר שני, אני מבין שבדרך כלל האולפן זה מסוכות עד פסח, יכול להיות שאני טועה, אנחנו יכולים לבקש מההורים, זה כבר דצמבר, האם יש משהו שאפשר לעשות, אולי אפילו להשתמש בכסף, שדיברנו על זה - - -

<רחל כהן: זה עד סוף השנה.

דב ליפמן: עד סוף השנה?

דב ליפמן: בסדר, סגור.

דב ליפמן: ההורים חשבו שזה לא ככה, אני רציתי להעלות את זה.

<רחל כהן: אני אסביר.

<רחל כהן: אני אצא החוצה ואני אסביר.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני חושב שהנושא הזה, בזה נסיים.

אברהם נגוסה: יש פתרון.

אברהם נגוסה: הוועדה תעקוב אחרי מה נעשה בפתרון המוצע.

אברהם נגוסה: אני אפנה לאדוני ראש העיר מה נעשה.

משה אבוטבול: אז בוא נודה לאמא היקרה.

משה אבוטבול: אני רוצה להודות לך ואני גם מבקש ממך שתהיי שליחה טובה, להודיע לכל ההורים שהיו פה, ששמעו את הדברים, וכפי שאמרתי, תוך 10 ימים, בעזרת ה', בלי נדר, אנחנו כבר נעשה קביעת מזוזה ונזמין אתכם ובאחריות המנכ"ל שלנו, עורך דין מתי חותה, יחד עם הממונה, גב' סטלה ולטר, שהיא תעשה את כל האמצעים כדי שזה ייגמר תוך 10 ימים.

משה אבוטבול: אני מאוד מודה לכם, תמשיכו להצליח, ניפגש תוך כדי לימוד שם במקום.

משה אבוטבול: תודה רבה לך, בהצלחה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

משה אבוטבול: אנחנו למצגת?

אברהם נגוסה: אז אנחנו נעבור למצגת.

אברהם נגוסה: (הקרנת סרטון).

משה אבוטבול: הם מצפים לכפיים קצת, חבר'ה.

משה אבוטבול: תודה.

<סטלה ולטר: אז הכרתם קצת את משפחת בית שמש, נכון?

<סטלה ולטר: משפחת העולים, כמה שפות אנחנו מדברים.

<סטלה ולטר: לכל שפה, לכל בן אדם שמגיע יש לנו פתרון, יש מישהו שדובר את השפה ויש פרויקטים ספציפיים.

<סטלה ולטר: עוד דבר שרציתי להגיד, אתה אמרת שבאים פחות עולים, לא בבית שמש.

<סטלה ולטר: רק הקיץ - - -

אברהם נגוסה: אני אמרתי כללי.

אברהם נגוסה: אז אני רוצה לשמוע בתחום התעסוקה והדיור.

<סטלה ולטר: הדיור, שמעת, יש לנו, ברוך ה'.

<סטלה ולטר: רק עניין של כסף.

<סטלה ולטר: לצערי, הפתרון אצלכם בכנסת, לא אצלנו, עלות הדיור.

אברהם נגוסה: הנה, משרד הקליטה אמרו שיש כסף.

<סטלה ולטר: כן?

<סטלה ולטר: טוב, בסדר, אנחנו נגיש.

<סטלה ולטר: באמת, יש לנו יותר מ-20,000 עולים בבית שמש שהגיעו אחרי 1.1.89.

<סטלה ולטר: זה הקריטריון.

<סטלה ולטר: יותר מ-8,000 זה חבר העמים, כמעט 9,000 דוברי אנגלית, באים מצרפת, יש לנו 3,500 עולים מאתיופיה, משפחה גדולה, גדולה גדולה ובעזרת ה' זה גדל ואנחנו עושים הכול בשביל שבאמת זה יקרה.

<סטלה ולטר: עכשיו אני אבקש מהרכזים שלנו קצת לפרט מה בעצם הפרויקטים שאנחנו עושים, מה יש בבית שמש.

<סטלה ולטר: נתחיל מרחל, אולפן.

<רחל כהן: אני עכשיו בכובע של רכזת החינוך במחלקת הקליטה.

<רחל כהן: אנחנו מקבלים את העולים מהרגע שהם נוחתים בארץ.

<רחל כהן: כשהם נוחתים בארץ בקיץ אנחנו גילינו שיש איזה שהוא מצב של חוסר יציבות אצל המשפחה, אנחנו לוקחים את הילדים, נותנים להם אולפן קיץ וברגע שהם נכנסים למערכות אנחנו מלווים אותם במרכזי למידה שמותאמים כל אחד למגזר שלו ויש לנו גם מרכזי למידה שמיועדים לאוכלוסיית יוצאי אתיופיה.

<רחל כהן: יש לנו מרכזי למידה שמיועדים לכולם, לכל העולים באשר הם, יש לנו מרכזי למידה שמותאמים לציבור החרדי, מכיוון שגם שם יש עולים ולכל מגזר יש את מרכזי הלמידה שמותאמים לו, לאופי הלמידה, למורים המתאימים וכו'.

<רחל כהן: מעבר לכך אנחנו מלווים את הילדים מגיל הגן, אנחנו נותנים עזרה וסיוע לתגבור לימודי באולפנים בתוך הגנים ועד סוף גיל בית הספר, כשיש לנו הכנה לבגרויות.

<רחל כהן: אנחנו נותנים עזרה לילדים עם צרכים מיוחדים, צרכים מיוחדים בכל הסקלה, או תת הישגיים או מאוד הישגיים שגם צריכים לתת להם את העזרה בבית הספר.

<רחל כהן: אנחנו מדברים על ילדים ותלמידים מגיל גן עד סוף הלימודים ונותנים עזרה גם למבוגרים.

<רחל כהן: מבוגרים שעברו אולפן ועדיין השפה לא יושבת טוב, אנחנו נותנים גם חוגים למבוגרים.

<רחל כהן: זהו.

<סטלה ולטר: אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה עם המתנ"ס.

<סטלה ולטר: המתנ"ס, תודה רבה באמת על כל מה שאתם עושים ועוזרים ותומכים כל הזמן.

<רחל כהן: ומשרד הקליטה.

<סטלה ולטר: משרד הקליטה תמיד.

<יבגני נבוטובסקי: כדי שיהיה יותר קל לעולים החדשים אז לנו יש אולפנים גם ברמת בית שמש, גם במתנ"ס מאירהוף, גם בבית העולה וגם במתנ"ס זינמן.

<יבגני נבוטובסקי: זאת אומרת שבכל עיר שלנו יש אולפנים לילדים עולים חדשים.

<סטלה ולטר: ועכשיו חושבים לפתוח מרכז למידה גם ברמת בית שמש ג', זו שכונה חדשה.

משה אבוטבול: תמי, בבקשה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שגם תתייחסו, עד עכשיו התייחסנו לאולפנים, לחינוך, גם על הכשרה מקצועית, האם יש הכשרה מקצועית.

אברהם נגוסה: אני אשמח לשמוע גם בכיוון הזה.

<תמי אלמליח: אני לא אתחיל מהכשרה תעסוקתית.

אברהם נגוסה: לא, אני אמרתי להתייחס.

<תמי אלמליח: אני אנסה לקצר את כל הדברים.

<תמי אלמליח: אני התחלתי כרכזת עולים דוברי אנגלית לפני 9 שנים ולפני מספר שנים אני פרויקטורית עידוד עלייה במשרה מלאה.

<תמי אלמליח: בעצם הקשר שלי עם העולים כבר מתחיל שם, טרם העלייה, נוצר קשר מאוד חם של היכרות אישית, מה הציפיות שלהם, תיאום ציפיות, איזה בתי ספר מתאימים.

<תמי אלמליח: יש את העניין של כל הספקטרום הדתי, ברוך ה' העיר הזאת נותנת הרבה, דיור, מי יכול לעזור להם בדיור, תעסוקה, מה האופציות, וגם מה האופציות שמשרד הקליטה ייתן להם ברגע שהם יהיו עולים, אם זה כולל עניין של יזמות עסקית, ליווי, ואלה דברים שבד בבד הם נבנים.

<תמי אלמליח: אי אפשר לתת להם הרבה הרבה אינפורמציה לפני שהם מגיעים.

<תמי אלמליח: אתה בעצמך, רובנו פה היינו עולים בעצמנו.

<תמי אלמליח: ברגע שאנחנו מחליטים על בית ספר, על מיקום, אני עושה את ההרשמה לבתי הספר, לגנים, כל המידע שצריך להיות, אם זה מתי יהיה אולפן, הקשר שלי עם משרד הקליטה, אני עובדת צמוד לגב' אדלה, מתי מגיעים, שנקבל אותם בזמן הנכון, עם הרבה סבלנות.

<תמי אלמליח: ליווי, ברגע שהם מגיעים לשדה התעופה, אחר כך לראות שהם מסודרים בבתים.

<תמי אלמליח: ברוך ה' העיר הזו התברכה בהרבה גמ"חים שעוזרים לאנשים בימים הראשונים.

<תמי אלמליח: אני גם מייעצת להם כבר להוציא את הקונטיינרים טרום עלייה כדי שלא יחכו פה חודש ללא הדברים שלהם.

<תמי אלמליח: הם יכולים להסתדר פה, אבל אין כמו שלבן אדם יש את הדברים שלו אצלו בבית, כי זה גם חלק מהקליטה.

<תמי אלמליח: לפעמים זה מכונת כביסה מאוד גדולה או דברים כאלה.

<תמי אלמליח: זה פשוט הקשר שלהם.

<תמי אלמליח: ברגע שהם מגיעים לכאן, תמיכה מלאה, כמה שהם צריכים ולאורך כמה זמן שהם צריכים.

<תמי אלמליח: אין אצלנו עולה של שנה או שנתיים, זה יכול להיות גם 10 שנים, אנחנו תומכים בהם.

<תמי אלמליח: אני עובדת יחד עם הרכזים, מכינים תכניות של קליטה בקהילה שהמימון ברובו משרד הקליטה וגם עיריית בית שמש, שזה תכניות לכל הגילים, שכבר ציינו.

<תמי אלמליח: יש לנו גם אירועים, מסיבות, סביב חגים, טיולים להכרת הארץ והם יודעים שיש להם מענה פה.

<תמי אלמליח: בין הדברים היה העניין הזה באמת של האולפן, שהם יודעים שאנחנו נותנים להם מעין עסקת חבילה, שאנחנו אומרים להם מה יחכה להם כאן ושהם יודעים שהם באמת עטופים כאן מכל הכיוונים.

<תמי אלמליח: אין שעות לעבודה שלנו, גם מרים, הפרויקטורית שעובדת לצדי עם דוברי אנגלית בחצי משרה, היא מטפלת בילדים עם הצרכים המיוחדים.

<תמי אלמליח: יש לנו עלייה מאוד גדולה בילדים עם צרכים מיוחדים קשים מאוד.

<תמי אלמליח: זה לוקח זמן, אנחנו עובדים מול משרד החינוך, בוועדות השמה, עולה לא יכול לעשות את זה לבד.

<תמי אלמליח: זה באמת נדבך שלא היה לנו, שאני עשיתי אותו לבד ולא עמדתי בזה כי זה יותר מדי.

<תמי אלמליח: אז בעצם אנחנו מלווים משפחות עם בעיות מאוד קשות.

<תמי אלמליח: רק להגיד שהמשפחות האנגלוסקסיות תמיד הוכרו כמשפחות חזקות ובאמת פעם זה היה ככה, אבל היום, בגלל כל הגלובליזציה ובגלל שהם לא מוכרים את הדירות, משאירים דירות בשכירות, פה השכירות יותר גבוהה, הם עומדים בפני דברים מאוד קשים.

<תמי אלמליח: מה שאתה מדבר, על העניין של התעסוקה.

<תמי אלמליח: אנחנו - - -

אברהם נגוסה: אני אומר את זה כי הנושא הזה, גם בכנסת טיפלנו בעיקר בעולים החדשים שהגיעו עם תעודות והתעודות שלהם לא הוכרו ופעלנו בכיוון הזה בתחומים שונים, אבל לא בכל התחומים.

אברהם נגוסה: עדיין אנחנו עובדים על זה.

אברהם נגוסה: למשל רופאי שיניים ורוקחים וגם פודולוגים ואנחנו עכשיו גם עובדים על אחיות וכל זה, ולכן אני אומר שאם ההחלטות האלה, האם זה בא לביטוי בשטח, האם אתם רואים את השינויים בשטח.

<תמי אלמליח: אני חושבת שכן, רואים את השינויים.

<תמי אלמליח: הבעיה, אני חושבת, יותר זה שבמדינות אחרות יש מקצועות שבארץ לא מכירים אותם, כמו מנהל מכירות.

<תמי אלמליח: בארצות הברית זה בעצם כמו זכיין והם באים לפה והם לא מוצאים מקום עבודה ובאמת צריך להכשיר אותם.

<תמי אלמליח: אז משרד הקליטה נותן קודם כל ייעוץ תעסוקתי, יש פסיכולוגית שיושבת איתם ועושה אבחון.

<תמי אלמליח: אני בסך הכול רואה באמת הצלחה.

<תמי אלמליח: אנחנו עכשיו עומדים להדפיס חוברת של יזמות עסקית, שאנשים הצליחו פה.

<תמי אלמליח: אנחנו גם רוצים לפרסם אותם ואת מט"י שעוזרים.

<תמי אלמליח: הסרט שראית, אנחנו עשינו אותו בדיוק לפני שנה ובעזרת ה' ביום שלישי הקרוב אני עושה סרט על תעסוקה, על אנשים שהצליחו בתעסוקה ובעזרת ה' גם העולים הצרפתים, גם יהיה לנו סרט חדש.

<תמי אלמליח: אנחנו מאוד עסוקים בזה וגם משרד הקליטה מאוד דוחף אותנו בעניין הזה של תעסוקה, הוא לא מרפה.

<תמי אלמליח: ייאמר לזכותם שזה תמיד תעסוקה תעסוקה ועושים הכול לעזור ואני מרגישה שיש שינוי.

<תמי אלמליח: לצערי יש אנשים שהם בבית, אבל יש שינוי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: ד"ר סמי, אתה רוצה להתייחס?

<סמי בן עדי: כן.

<סמי בן עדי: אני ד"ר סמי בן עדי, אני הפרויקטור של העולים מצרפת.

<סמי בן עדי: יש לציין שבכל יום שישי יש ייעוץ תעסוקתי בבית העולה.

<סמי בן עדי: העולים מוזמנים מכל המדינות לבוא ולקבל ייעוץ תעסוקתי ולהכין את כל העולים החדשים לקראת כניסה לשוק של העבודה, כי אנחנו אומרים להם שקודם כל הם צריכים לסיים את האולפן כדי שתהיה להם שליטה בעברית כי בלי עברית אחר כך זה יהיה מאוד מאוד קשה להשתלב בתעסוקה.

<תמי אלמליח: יש לנו גם סדנאות תעסוקה שעכשיו הן פועלות ברמת בית שמש.

<תמי אלמליח: זה חלק מהתכניות של משרד הקליטה.

<סמי בן עדי: אני חוזר מצרפת, הייתי בצרפת בירידי העלייה שארגנה הסוכנות היהודית, משרד העלייה והקליטה, בפריז, ליון, מרסיי, היה לנו את העונג לקבל גם את השרה בפריז ובאמת כל הירידים היו מוצלחים והתפלאנו מהכמות הגדולה של אנשים שבאו לבקר ובמיוחד בפריז.

<סמי בן עדי: ביחד היו כ-1,500 אנשים שביקרו בשלושה הירידים האלה ואין צל של ספק שמדינת ישראל, משרד העלייה והקליטה, הסוכנות עושים הרבה בשביל להעלות את אחינו מהגולה.

<סמי בן עדי: לציין שלא רק אצל המבוגרים, אני יודע שבצרפת הם עובדים גם כן על בתי הספר ויש לנו בעוד שבוע, השמיניסטים בכחול לבן, יש 1,500 תלמידי כיתות י"ב שביקרו בארץ במהלך החודשים ויש להם משהו מיוחד בבנייני האומה בעוד שבוע בירושלים.

<סמי בן עדי: אני חושב שבנושא התעסוקה צדקת, אדוני היושב ראש, לדבר בנושא התעסוקה ובנושא דיור.

<סמי בן עדי: מה שאני מכיר זה בעיות אצל העולים מצרפת, הנושא של התעסוקה והכרת התעודות מאוד מאוד חשוב להם.

<סמי בן עדי: ברוך ה' בשנים האחרונות הורידו הרבה מכל חסמים וכל הבעיות האלה והתחילו להכיר, אבל לצערי הרב זה לקח הרבה שנים עד שסוף סוף הכירו בכל התעודות ואני חושב שהיום זה לא צרפת, זה אירופה, זאת אומרת יש סטנדרט, כל האנשים שמסיימים לימודים באיטליה, צרפת, אנגליה והכול, התעודות האלה מוכרות באירופה, אז אין צל של ספק שהן צריכות להיות מוכרות גם בארץ.

<סמי בן עדי: זה נכון שיש אולי, אולי, השלמה בכמה מקצועות של תחום מסוים, קטן פה ושם, אבל אני חושב שהוועדה צריכה ללחוץ, לדוגמה על משרד הבריאות, כדי להכיר את כל התעודות שקיבלו בצרפת בנושא פרא רפואי כי פה יש מחסור בכל מיני דברים והם, יש להם תעודות והן לא מוכרות.

<סמי בן עדי: קיבלתי פה, ואני מבקש למסור את זה אחר כך ליושב ראש של הוועדה, פניות של עולים שפנו לשר הבריאות כדי להכיר בתעודות שלהם.

<סמי בן עדי: לא לפני שנה-שנתיים, לפני חודשיים-שלושה.

<סמי בן עדי: זאת אומרת זה בר עשייה לתת להם את האישורים האלה ואני בטוח ומשוכנע שהכמות של העולים שיעלו אחר כך תגדל.

<סמי בן עדי: עליי לציין שבתחום של הצרפתים האחוז של עולים שחוזרים לצרפת מבית שמש אולי מגיע לחצי אחוז או אחוז.

<סמי בן עדי: אני פרויקטור יותר מ-10 שנים, עם הפסקה של שנה, אפשר לספור על יד אחת את העולים שחזרו, כי בטוח התפקיד של הפרויקטור בכל עיר ועיר שיש זה לקבל את העולים, לעזור להם בקליטתם בכל התחומים.

<סמי בן עדי: הנושא השני זה הנושא של הדיור, אני לא רוצה לשבח את הממשלה שלנו, אבל היא עושה מהפכה בנושא דיור.

<סמי בן עדי: אני מאמין בזה.

אברהם נגוסה: אם עשתה נכון מגיע לה.

<סמי בן עדי: בשבוע שעבר ראיתי בטלוויזיה שהשר כחלון, הוא חנך שכונה שלמה ודיברו על דירות בשכר דירה לטווח ארוך.

<סמי בן עדי: אני חושב, אדוני היושב ראש, שאם היה אפשר לבנות כמה עשרות או מאות יחידות דיור באותן הערים שמקבלים את העולים.

<סמי בן עדי: אני לא אמרתי לבנות להם דירות בפתח תקווה אם אין עלייה שם, אבל יש עשר ערים שמקבלים עולים כל שנה, לא בעשרות, אלא במאות ואלפים, ואני חושב שאם הדירות האלה יהיו, כדי לקבל העולים, זה יעזור להם, למה?

<סמי בן עדי: אני מדבר עוד פעם בשביל צרפת, העולים שבאים מצרפת, הם גרים בצרפת בדירות בשכר נמוך של שכירות.

<סמי בן עדי: דיור ציבורי.

אברהם נגוסה: מסובסד, כן.

<סמי בן עדי: הם משלמים גרושים, אולי משלמים כמו פה 800 שקל או 1,000 שקל, זה הכול.

<סמי בן עדי: אם הם עוזבים שם את העבודה שלהם, את הבית שלהם ובאים לכאן, אז זה קשה מאוד לשלם אחר כך פה לפחות 3,000 או 4,000 שקל לחודש עבור שכר דירה.

<סמי בן עדי: זה קשה מאוד.

<סמי בן עדי: אז אם היה אפשר לפתח את הפרויקט הזה זה היה באמת פתרון לעלייה גדולה ומסיבית מצרפת.

<סמי בן עדי: ובנוסף, לפנסיונרים גם כן, ראיתי לאחרונה שמשרד העלייה והקליטה והסוכנות והכול עושים פרויקטים בשביל הפנסיונרים.

<סמי בן עדי: הפנסיונרים, שיש להם דירות בצרפת, אז אין להם בעיה, הם ימכרו את הבית שלהם בצרפת ויקנו פה.

<סמי בן עדי: זה מה שעושים בנתניה ובאשדוד, אבל בערים האחרות לא.

<סמי בן עדי: אם העולים האלה, אין להם את היכולת הזאת, לא הייתה להם דירה, אבל הם מקבלים פנסיה בגובה של 2,000-3,000 יורו, זאת אומרת בין 10,000 ל-15,000 שקל לחודש, אז הפנסיונרים האלה, אם הם יעזבו את צרפת, הם בשכר דירה נמוך שם, אם הם יבואו לארץ ואז יוכלו לקבל את הדירות האלה, אז לא רק הם ייהנו, הם יביאו אחר כך את הילדים שלהם.

<סמי בן עדי: כי אם ההורים יעלו לארץ ישראל בטוח שהילדים אחר כך יבואו.

<סמי בן עדי: אני מציע ליושב ראש ולוועדת הקליטה של הכנסת להגיע למשא ומתן עם השר כחלון ועם משרד השיכון כדי לקדם בנייה של פרויקטים לעולים, בעזרת ה', כדי שהעלייה תגדל.

אברהם נגוסה: לטווח ארוך.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בעניין משרד הבריאות, בעניין התעודות, בהתחלת החודש הבא יש לנו דיון עם משרד הבריאות וכמובן אתה מוזמן, מי שרוצה לבוא לוועדה, הוועדה שלנו פתוחה.

<סמי בן עדי: מתי שתזמינו אותנו נבוא בשמחה.

אברהם נגוסה: בוודאי, תקבלו הזמנה וגם המכתב יעזור לנו, מה ששלחתם, שיהיה לנו.

<קריאה: אני יכולה להוסיף משהו?

אברהם נגוסה: לפני שאני שומע את המשרדים אני רוצה לסיים את הדיווח מטעם העירייה.

אברהם נגוסה: גאשאו, אני רוצה לשמוע על הפעילות של מוקד הקליטה פה בבית שמש, תסביר לנו כמה עובדים קיימים פה, מה אתם עושים ואנחנו נשמח - - -

<מסלה גאשאו: תודה.

<מסלה גאשאו: אני עובד במוקד מיום הקמתו, מ-2005, הזרוע ש - - - קליטת עלייה וגם הייתי שם רכז תעסוקה, מנהל גם היום, אני ממלא מקום.

<מסלה גאשאו: בבית שמש נמצאות היום כ-800 משפחות, כ-4,000 נפשות.

<מסלה גאשאו: בית שמש היא עיר קולטת, רק השנה קיבלתי שש משפחות, היא עיר מבוקשת מאוד, מכל הארץ אני שומע שרוצים לקנות דירה וגם בתוך העיר, אנחנו עובדים בשיתוף עם אגף הרווחה, עם אגף החינוך, רשת המתנ"סים, עם המשטרה ביחד אנחנו עובדים פה ואחד הדברים במיוחד שאני רוצה לנצל את הזמן זה על תכנית מיל"ה שעשינו בשנה שעברה, שני מחזורים עם מפקד תחנת המשטרה ביחד, וכ-25 ילדים שהיו להם תיקים במשטרה, אחרי כמה תהליכים שהם עברו, התיקים שלהם נסגרו והם התגייסו לצבא.

<מסלה גאשאו: אנחנו עושים את הפעולות האלה.

<מסלה גאשאו: עוד דבר, מרכז לטיפול הוליסטי של התכנית הלאומית 360 פועל בתוך שכונת הנרקיס, שם נמצאות כ-200 משפחות בלב השכונה, אנחנו עושים הגשה, תכנית לקהילה, שם היו לנו בעיות בשנים קודמות, מול נופי אביב, השכונה של האמריקאים שם, 'גנבו לנו', 'עשו לנו בעיות', היום, ברוך ה', אנחנו רואים את נתוני הפשע של המשטרה, אני משתתף בוועדות אכיפה, אני רואה את הנתונים, באמת ירידה משמעותית בכל זווית שמסתכלים.

<מסלה גאשאו: בתחום התעסוקה, אני רוצה גם פה, באמת הרבה חבר'ה, אנחנו מגשימים את החלום שלהם, הכשרה מקצועית, קורס מלגזנות, קורס אוטובוסים.

<מסלה גאשאו: אני רואה היום החבר'ה שלנו שעבדו באבטחה היום עובדים בסופרבוס, באגד, 'גאשאו, החלום שלי זה' מה אני רוצה יותר מזה?

<מסלה גאשאו: פה אני רוצה גם לבקש ממך, בעבר היה לנו קורסי תיאוריה שעושים בעל פה, היום אין בעל פה, זה היה נותן להם צ'אנס, אחרי שנתיים קופצים לאוטובוס, זה נותן להם תעסוקה, אופק גדול.

אברהם נגוסה: אבל המבחנים תורגמו לאמהרית.

<מסלה גאשאו: תורגמו, הם לא עוברים את המבחן.

אברהם נגוסה: למה?

<מסלה גאשאו: הנה, יש לי תמונה פה, לפני שלושה חודשים עשו, לפחות חמישה או שישה עברו את המבחן.

<מסלה גאשאו: אמהרית קשה, לא מבינים, עברית קשה, יש בעיה.

<מסלה גאשאו: דיברתי עם - - - הוא גם כתב מכתב, הוא ישב איתך, דיבר איתך.

<מסלה גאשאו: אני אשמח מאוד, זה נותן להם אופק.

<מסלה גאשאו: הרבה עולים שנמצאים במרכז קליטה היום, את הוואוצ'ר הם לא מנצלים, זה מעבר, התקופות האלה, מתי הם מבינים?

<מסלה גאשאו: אחרי 15 שנה הם אומרים 'וואלה, אני רוצה ללמוד הכשרה מקצועית', אבל אין לו ואוצ'ר, יש גם קריטריון, אם הוא עלה, אם הוא מתחת ל-15 שנה הוא יכול להשתמש בוואוצ'ר.

<מסלה גאשאו: גם את זה וגם זה אין לו.

<מסלה גאשאו: זה אחת.

<מסלה גאשאו: דבר שני, יש חבר'ה שם, לא בצבא ולא בזה, אין לנו מענה להם פה.

<מסלה גאשאו: הגיל הרך, לא טופל הנושא הזה - - - יצאה מהעיר, כרגע יש לי חלון, אני גם ישבתי ב'הדרך החדשה, בתכנית הזו, גם יש חלל ענק פה.

אברהם נגוסה: למה?

אברהם נגוסה: התכנית התחילה או לא?

אברהם נגוסה: בתחום החינוך, הרווחה, הבריאות ותעסוקה והכשרה מקצועית?

אברהם נגוסה: בספורט?

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת אם זה התחיל, אם התקציבים הגיעו לפה לשטח.

<מסלה גאשאו: אני לא מקבל מידע.

<עמית קדמון: בפועל זה לא התחיל.

<עמית קדמון: אומרים שיתחיל, שלחו לכל עיר - - - כרגע אני - - - אולי בינואר.

<מסלה גאשאו: הדבר לא קורה בשטח.

<מסלה גאשאו: חבל שאנחנו בנינו את זה 10 שנים, באמת, ד"ר אברהם נגוסה, ואני עושה את העבודה כמיטב יכולתי, העולים נהנים מכל השירות.

<מסלה גאשאו: זה מעבר, אני מבין את זה.

<מסלה גאשאו: לגבי חוג לכל ילד, לדוגמה.

<מסלה גאשאו: כמה הורים מתקשרים אליי, 'גאשאו, מה קורה עם החוגים?

<מסלה גאשאו: ' בשנים קודמות עשינו שילוב, גם בקייטנות קיץ וגם בקטרגל, גם סיירת, כל התכניות עם ה - - - בשיתוף איתם ביחד, באמת הרשות, עיריית בית שמש, אתה יודע, לא בנתניה, לא באשדוד, ספטמבר מגיע, לכל ילד יש בית ספר, אין מצב שיהיו הפגנות פה.

<מסלה גאשאו: גם בנושא המשטרה, אנחנו מקבלים את הגיבוי.

<מסלה גאשאו: בשטח אנחנו עובדים קשה, אבל אנחנו רוצים את הגיבוי שלכם מלמעלה, בתקציבים שיזרמו כמו שצריך.

<מסלה גאשאו: יש כסף, אבל לרווחה נשאר - - - 'גאשאו, יש פה את הכסף בזה, תפעל', מול ראש העיר, מול סטלה.

<מסלה גאשאו: אין לי בעיה.

<מסלה גאשאו: החינוך, אנחנו מכירים את זה.

<מסלה גאשאו: דיברתי גם עם שלום במחוז, בנושא 'הדרך החדשה', הוא אומר 'אין לי מושג, מה אתה מדבר?'.

<מסלה גאשאו: בסך הכול לקבל תכלס, כי הקהילה, מכירים אותנו פה בשטח, אנחנו נמצאים בצומת.

<מסלה גאשאו: הגיל הרך, גם הצבא, כל התחומים.

<מסלה גאשאו: לא נהיה בצומת ואין לנו מענה, אנחנו גם מאוימים, למה?

<מסלה גאשאו: בנינו את כל הפעילות, באמת אני רואה את הילדים האלה, חוגים, מחפשים בחצר, מסתובבים, המתנ"ס, הם פה, הילדים מגיעים למתנ"ס, אין לנו חוגים לתת להם כרגע.

<מסלה גאשאו: יצא בתקשורת, חוג לכל ילד, אבל בשטח אין, לא קורה שום דבר.

אברהם נגוסה: האם שאלתם?

אברהם נגוסה: למשל אני אתמקד במשרד החינוך.

אברהם נגוסה: משרד החינוך קיבל 192 מיליון שקל, תכנית של ארבע שנים, מגן ילדים עד תיכון, אני רוצה לדעת האם התכנית הזאת התחילה לפעול פה בבית שמש.

אברהם נגוסה: התכנית הממשלתית החדשה, ליוצאי אתיופיה אני מדבר.

<רחל כהן: דרך מי?

אברהם נגוסה: במשרד החינוך.

<רחל כהן: מי במשרד החינוך?

אברהם נגוסה: אני חושב שזה ברור לי, גם רווחה, גם - - -

<עמית קדמון: בתור גורם מבצע אני יכול להגיד, דבר לא התחיל.

<עמית קדמון: יש תכניות, מדברים, פה בבית שמש, לצערנו, דבר מ'הדרך החדשה' לא התחיל.

<מסלה גאשאו: כרגע אנחנו מפעילים בבית ספר ברנקו וייס, הסיוע הלימודי של הפרויקט הלאומי, כרגע - - - גם של הפדרציה, של הגיל הרך - - -

<סטלה ולטר: יותר מזה, ליוצאי אתיופיה לא ברור שום דבר.

<סטלה ולטר: אנחנו נמצאים כבר בסוף דצמבר, אפשר להגיד, מ-1 בינואר.

<סטלה ולטר: אני לא מבינה מה קורה עם כוח האדם, יש?

<סטלה ולטר: מתוקצב?

<סטלה ולטר: לא מתוקצב?

<סטלה ולטר: מי מתקצב?

<סטלה ולטר: מתי מתקצב?

<סטלה ולטר: יותר מזה, בפרויקטים, פעילות, אנחנו לא יכולים לקלוט, לא רכזים, לא מדריכים, שום דבר, לא ברור איך זה יקרה, איך זה יהיה.

<סטלה ולטר: טוב מאוד שיש את עיריית בית שמש, אבל אנחנו לא - - -

אברהם נגוסה: הבנתי.

<דוד יאסו: אדוני היושב ראש, לגבי כוח אדם, ב-2015 וב-2016 הייתה אפשרות לרשות לקלוט ישירות רק את מנהל המוקד.

<דוד יאסו: הרשות לא קלטה, לא את רכז הנוער, לא את רכז התעסוקה, לא מזכירה.

<דוד יאסו: סתם לדוגמה, אני אומר לכם, ב-2015 - - -

אברהם נגוסה: תציג את עצמך.

<דוד יאסו: דוד יאסו, מנהל אגף קליטת עולי אתיופיה.

<דוד יאסו: רק ב-2015 הרשות החזירה למשרד 246,000 שקל.

<דוד יאסו: מתוך 667, ביצעה רק 420,000 שקל.

<דוד יאסו: זה בגלל כוח אדם שלא קלטתם אותם.

<דוד יאסו: אז אני מבקש - - -

<סטלה ולטר: איך אפשר לקלוט בן אדם אם אין שום אסמכתא, אם אין הסכם?

<דוד יאסו: יש.

<סטלה ולטר: לא, לא היה שום דבר.

<סטלה ולטר: קיבלנו באיחור, איך אפשר לקלוט?

<סטלה ולטר: זו אותה שאלה שאני שואלת מה יקרה ב-1 בינואר.

<סטלה ולטר: סליחה, אני יכולה?

<סטלה ולטר: ממש כמה שניות.

אברהם נגוסה: לא, אני רוצה שתעני, 420,000 שקל חזרו.

<סטלה ולטר: אז אני אומרת לך.

<סטלה ולטר: לא היינו יכולים לקלוט בן אדם כשאין לנו התחייבות.

<סטלה ולטר: זה מה שקורה עכשיו.

<סטלה ולטר: שיטת התקצוב, יש פה איזה שהיא בעיה, איזה שהוא ליקוי, אנחנו צריכים לתת פתרון לזה.

<סטלה ולטר: מה שקורה, אנחנו בעצם ועדת היגוי, עכשיו אנחנו צריכים להביא, עד 8 בינואר, רק במרץ יש ועדת רשויות שהם מחליטים איזה פרויקטים כן מקבלים ומה לא מקבלים, והסכמים, אנחנו במקרה הטוב נקבל בחודש יוני.

<סטלה ולטר: אז בעצם אין לנו - - - אנחנו לא מדברים על הכסף, אנחנו מדברים על איזה שהיא אסמכתא, משהו.

<סטלה ולטר: אנחנו צריכים לדבר עם הגזבר, אנחנו לא נמצאים בעיריית בית שמש במצב כזה, אנחנו באשכול 2, אתה יודע, אז אין לנו לוקסוס כזה, לקלוט כל מה שבא לנו ולעשות כל מה שבא לנו.

<סטלה ולטר: תנו לנו פתרון, זו בעיה מאוד קשה.

<סטלה ולטר: וזה חוזר כל שנה, משנה לשנה זה חוזר וחוזר וחוזר.

<סטלה ולטר: אין פתרון.

משה אבוטבול: ברשותכם, היות שבאמת שמחתי לשמוע את כולם, אני עוד אשמע עוד אנשים אבל לפני זה אני רוצה לבוא ולומר, הבעיה הזאת שמוצגת כאן זו אחת הבעיות הקשות ביותר לרשויות ואדוני, יושב ראש הוועדה, חייב למצוא את הפתרון יחד עם משרד הקליטה.

משה אבוטבול: כל שנה זה חוזר על עצמו, אין לנו מספיק את הביטחון העצמי לקלוט כל מיני אנשים שמחר-מחרתיים יגידו לנו 'כן, כן, רק תפטר אותו, תעשה את זה'.

משה אבוטבול: היות שחלק מהדברים נעשים דרך המתנ"ס, גם המתנ"ס אומר לי 'תשמע, אני לא יכול לתת קדימה כספים כשאני חי מהיד לפה'.

משה אבוטבול: אתם חייבים להבין, אנחנו רשויות חלשות.

משה אבוטבול: אתם יודעים, ואדוני יודע ודאי, נדמה לי שאולי אפילו הצטרפת לזה, לכל המחאה, על הנושא הדיפרנציאלי, שהעיר בית שמש נמצאת באשכול כזה.

משה אבוטבול: אם אתם לא תיתנו את הדעת, אל תבואו בטענות, אנחנו נחזיר עוד הרבה תקציבים.

משה אבוטבול: כל זמן שאתם לא תבינו שיש הפרש בין תל אביב או ראשון לציון לבין בית שמש, בית שמש צריכה לקבל הכרה אחרת.

משה אבוטבול: אני לא צריך לספר לכם, תראו איזה יופי של עשייה, ראיתם בסרטים, ואני אומר לכם את זה בצורה ברורה ביותר, זה רק חלק מהדברים.

משה אבוטבול: אם אני רק יושב ומדבר, אני דווקא אומר את זה לך, כי אני יודע שהנושא גם קרוב ללבך, כמו כל שאר הדברים, אבל אם זה הנושאים של הקהילה האתיופית בעיר בית שמש, כולם יודעים את זה, לא רק מנהל המוקד, אלא כל ציבור התושבים של בית שמש מהקהילה האתיופית, יודעים שזה קרוב ללבי, הנושא הזה, ואני איתם בקשר הדוק.

משה אבוטבול: בנינו להם מועדון מאוד יפה, שאדוני היה, בינתיים נתנו לזה כבר שם 'מבצע משה', על שם העלייה הראשונה של קהילת אתיופיה לתוך ארץ ישראל, ואנחנו עושים איתם המון פעילויות, הרבה דברים, גם קורסים של מציאת עבודה, עכשיו עשינו יחד עם שיקום שכונות קורס, אנחנו מלמדים אותם איך לכתוב קורות חיים, כדי להגיע למצב כזה שהם יקבלו עבודה, אם זה הנושא של טורניר שאנחנו עושים איתם וכל מיני דברים שאנחנו עושים איתם.

משה אבוטבול: טיולים, נמצא פה ידידי, בשעה שבע בבוקר פקאל הוא אומר לי 'תגיע, תתייצב ליד האוטובוסים לבוא לברך אותם', להוציא אותם, פעם לחמי יואב ולכל מיני מקומות שהם יוצאים בארץ, אנחנו עושים להם הכרת הארץ.

משה אבוטבול: אבל תבינו דבר אחד, שאם אתם תבינו, בית שמש היא עיר קולטת עלייה.

משה אבוטבול: אני לא אשכח את הסיטואציה המביכה שהייתה לקהילה האתיופית בקרית מלאכי שהיה שם ראש עיר שדיבר בגסות ואמר שהוא לא רוצה אתיופים ודברים מהסוג הזה, אני עליתי לרשת ב' ואמרתי 'אני קורא לכל מי שרוצה מהקהילה האתיופית לבוא לגור בעיר בית שמש', שמעו את זה אולי חצי מיליון תושבים, לא יודע כמה מאזינים לרשת ב', אבל זה אמיתי, כי אני וסטלה יודעים דבר אחד, כולם רצויים, כולם אהובים, זה הקו שלנו.

משה אבוטבול: כנ"ל אנחנו גם עושים עם הצרפתים, מיניתי את ד"ר סמי בן עדי, כי אני יודע שיש לו קשר הדוק איתם.

משה אבוטבול: עכשיו באו אליי מהקהילה הצרפתית ואמרו לי 'קשה לנו בבתי הספר, תפתח לנו בית ספר', המנכ"ל הלך, ארגן להם מקום, אדוני היושב ראש, בית ספר לצעירים הצרפתים שהם עכשיו לומדים שם.

משה אבוטבול: נתנו להם כמה חדרים 'תשבו תלמדו', בית ספר לאלה שקשה להם עם השפה, נתנו להם את הנושא הזה.

משה אבוטבול: יש בית כנסת 'נווה אשר' ברמת בית שמש, עושים שם הרבה פעילות, כמו מועדון קליטה.

משה אבוטבול: כנ"ל לעולים מארצות הברית.

משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לך, דיברתם פה על נושא של עבודה, לפני חודש וחצי, סטלה יודעת את זה, במתנ"ס של בית שמש, הבאתי יריד עלייה לכל אותם אלה דוברי אנגלית.

משה אבוטבול: חיברנו את כולם יחד ועשינו את הכול בתוך המתנ"ס.

משה אבוטבול: הנה נמצא פה מנכ"ל המתנ"ס.

משה אבוטבול: זו ישיבה שנערכה אצלי, הבאתי אותם מירושלים, תעשו גם להם, ועשרות מצאו שם עבודה.

משה אבוטבול: אנחנו מנסים לעשות כל מיני רעיונות.

משה אבוטבול: נושא של דיור לעולים.

משה אבוטבול: אני מצטער, אני בעבר הקציתי שני מקומות, הייתה פה הגברת, לא התקדם הנושא הזה.

משה אבוטבול: הייתה איזה רוח במשרד הקליטה אולי כן לעשות, הצעתי שני מקומות, אחד בגבעת שרת, עוד אחד בעוד מקום, ליד רחוב הגפן, לא התפתח כלום.

משה אבוטבול: אבל גם עכשיו אני מודיע לכם כאן, בצורה החביבה ביותר, אני בונה כעת 30,000 יחידות דיור בעיר בית שמש, אם יש מישהו שמוכן, אני מוכן לקחת את אותם קבלנים, להושיב אותם עם מישהו, פרטנר מצדכם, שיבוא ויישב איתם, אם יוכל לתת להם 200, 300, 400, 500, דירות, אבל מישהו צריך לשבת, כי לי אסור כראש עיר להתערב בנושאים מסחריים.

משה אבוטבול: אבל בהחלט יש עם מי לדבר, בפרט אם מדובר בקהילות דוברי אנגלית.

משה אבוטבול: היו פה, במקום שאתה יושב פה, כמעט 40 חבר'ה מדרום אפריקה, ישבנו ודיברנו על הנושא הזה, הושטתי להם את היד.

משה אבוטבול: הייתי בצפון אפריקה - - -

<קריאה: דרום אפריקה.

משה אבוטבול: הייתי שם בדרום אפריקה, סליחה, גם לצפון אפריקה אני אגיע.

<קריאה: מצפון אפריקה הבאת את אלמליח.

משה אבוטבול: אני אגיע גם לשם.

משה אבוטבול: הם היו אצלי פה, מדרום אפריקה, ישבנו איתם פה לפני שבועיים, הצענו להם את הנושא הזה.

משה אבוטבול: אני הייתי אצלם בקייפטאון וביוהנסבורג.

משה אבוטבול: היינו גם בצרפת ביריד עלייה, יחד עם סמי, סמי זוכר את זה טוב, הייתי באנגליה יחד עם תמי.

משה אבוטבול: אנחנו הולכים לכל העולם.

משה אבוטבול: בשבוע שעבר הייתי בניו יורק לדבר גם על עלייה, אנחנו הולכים לכל המקומות, מדברים, 'תבואו אלינו', אבל זה חד צדדי.

<סטלה ולטר: וגם עכשיו יוצאים.

משה אבוטבול: גם עכשיו יוצאים.

משה אבוטבול: אבל לצערי, לצערי, ואני אומר את זה דווקא לאוזני משרד הקליטה, כל זמן שלא תקבלו החלטה אמיתית שאתם יוצאים בקול רם ואומרים שבית שמש זה עיר קולטת עלייה, לתת לה את כל המשאבים, את כל הדברים, אנחנו נרגיש שזה פידבק.

משה אבוטבול: אבל אם זה רק כשאנחנו צועקים, קול קורא במדבר, אבל שם לא מרימים את הכפפה, אדוני היושב ראש, אז זה נחמד, אז נקלוט עוד 100, עוד 200, אבל זה לא יהיה באלפים.

משה אבוטבול: כשאני העיר היחידה שאומר לכם 'תביאו אליי מכל המקומות בעולם', מכל מקום שאתם רוצים, יש פה גם תימנים שהגיעו מתימן.

משה אבוטבול: מכל המקומות שאדוני רוצה אנחנו מוכנים לקלוט את כולם, בית שמש שמחה ותעשה את הכול, אבל צריכים גם שותפים.

משה אבוטבול: אנחנו מתמודדים עם בעיות.

משה אבוטבול: הבעיה שהיום הייתה פה האמא הזאת, זו בעיה קשה, כואבת, אבל זה בגלל שאין לנו הרבה מזומנים.

משה אבוטבול: לקח לי קצת זמן לרכוש את הקרוונים ואת כל הדברים, אבל ברוך ה', מתמודדים עם זה.

משה אבוטבול: אבל תבינו, תכירו בנו כעיר קולטת עלייה, אז כל הבעיות ייעלמו.

אברהם נגוסה: הגיעה אליי גם בעיה של בית כנסת פה, אני רוצה שהרב של בית הכנסת יציג את הבעיה.

משה אבוטבול: בבני דן אתה מדבר?

משה אבוטבול: סידרתי להם שם בית כנסת ברחוב בני דן.

אברהם נגוסה: זה של הקרוון.

משה אבוטבול: כן, זה הודות לשר הדתות דאז, אשר אוחנה, שאז בזמנו נתן את זה, לפני כמה שנים.

משה אבוטבול: שני קרוונים.

משה אבוטבול: ברוך ה' אחד פה ואחד ליד קייס הקייסים, הרב הדנה.

אברהם נגוסה: טוב, זה לא אותו בית כנסת.

משה אבוטבול: כן, זה שניים.

משה אבוטבול: יש אחד שלו, בבני דן.

משה אבוטבול: אתה בבני דן, נכון?

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: ושם ברחוב ביאליק, באזור שם, יש שם.

משה אבוטבול: שם הם גם הרחיבו את זה עכשיו.

אברהם נגוסה: מה הבעיה?

<עלמיהו אסנאו: הבעיה, אנחנו מ-2004, התחלנו להתפלל שם בבית הכנסת, על יד בית הכנסת יש קרוון, המבנה הוא ישן, עכשיו הציבור הוא גדל, אנחנו נכנסים בכל השכונה ומלמדים שיעורים, אנשים באים לבית הכנסת ומתפללים.

<עלמיהו אסנאו: זה מספר - - - מהציבור, אז עכשיו בחורף הקרוון - - -

אברהם נגוסה: נוזל.

<עלמיהו אסנאו: כן, יש נזילה, וגם אנשים, הציבור שמגיע, חלק שמתפללים בחוץ, כאילו מהצפיפות.

<עלמיהו אסנאו: גם בקיץ וגם בחום חלק מהציבור בחוץ.

<עלמיהו אסנאו: אז עכשיו הציבור צועק, שבית הכנסת ייבנה שם, אבל עד שייבנה מה אנחנו יכולים לעשות.

<עלמיהו אסנאו: אז אנחנו, הציבור צועק, מה נעשה, מה יכול להיות, מה אפשר לעשות.

<עלמיהו אסנאו: היום שלחו אותי להציג את הבעיה.

<עלמיהו אסנאו: אז הציבור מאוד רוצה להתקרב לרוחניות ולשיעורים, אבל איפה?

<עלמיהו אסנאו: צריך - - - בחורף רוצים שיהיה חם, בקיץ שיהיה להם צל, לכן אנחנו צריכים את הפתרון של הבעיה של הציבור.

משה אבוטבול: יפה, אני רק אגיד לגבי הנושא הזה.

משה אבוטבול: קודם כל, בשביל הידיעה הכללית.

משה אבוטבול: כפי שציינתי, חשוב לי שיידעו את זה, כי לא בכל עיר קיים הנושא הזה.

משה אבוטבול: אני הקמתי ארבעה בתי כנסת לקהילה האתיופית.

משה אבוטבול: בית כנסת אחד זה בבני דן, שנמצא שם, וחשוב שיידעו שאני הקמתי את זה.

משה אבוטבול: כך שהבעיה שלך היא משמחת אותי, לפתור אותה, אבל זה אני הקמתי את זה.

משה אבוטבול: זה דבר אחד.

משה אבוטבול: דבר שני, הקמנו עוד אחד ברחוב בר אילן, אצל קייס הקייסים, הרב הדנה, עוד בית כנסת בתוך קרוון.

משה אבוטבול: דבר שלישי, לקייס הקייסים נתתי עוד שטח, לא רחוק מהבית שלו כדי שיבנה שם מרכז רוחני תורני.

משה אבוטבול: הוא ביקש, קיבל.

משה אבוטבול: זה דבר שלישי.

משה אבוטבול: דבר רביעי, בתוך המועדון של 'מבצע משה', ביקשו ממני התושבים ברחוב הנרקיס, הקהילה האתיופית, שהם רוצים לעשות שם גם בתוך זה בית כנסת והקציתי להם שם חדר בתוך המועדון, כך שהם עושים בית כנסת.

משה אבוטבול: אני אשמח לשמוע איפה יש עיר פה בארץ שיש כבר ארבע קהילות כאלה.

משה אבוטבול: אני מאוד שמח שיש לנו בבית שמש, כן ירבו ואני שמח בזה.

משה אבוטבול: לגבי עצם הבעיה.

משה אבוטבול: עצם הבעיה שם, קודם כל המקום שהם נמצאים שם הוא מקום מאוד קטן, בין בתי ספר, אין מקום שם מי יודע מה להתרחב, אבל דבר ראשון שאני מורה פה למנכ"ל העירייה, היות שיש שם נזילה, והנזילה לדעתי קרתה בגלל שהם הרחיבו את הקרוון, הוסיפו עוד קצת חלק, אז כנראה בתפרים שם נכנס קצת מים.

משה אבוטבול: אני אבקש מהמנכ"ל בעזרת ה' להיות איתם בקשר, אולי נבקש מאגף שפ"ע שיעשו איזה משהו לתקן את הנושא הזה.

משה אבוטבול: לעצם הבעיה שאתם אומרים שאתם קבוצה יותר גדולה, אני צריך לשבת לחשוב.

משה אבוטבול: יש ועדת הקצאות, תגישו בקשה למנכ"ל, הוא יושב ראש הוועדה, יצטרכו לדבר.

משה אבוטבול: אברהם הוא חבר טוב, זה טוב שהעברת דרכו, אבל אתה יודע, לפעמים מה שקורה בעיר שלנו, כשיש דליקה, לפני שמתקשרים למכבי אש מתקשרים אליי, 'מה אתה מציע לעשות?' הוא מכבי אש, הוא איך שאומרים חבר כנסת, אבל קודם כל תפנה ליושב ראש הוועדה, שהוא צריך לקבל מכם מכתב, עם השמות של המתפללים, מה אתם מצפים, אבל בהחלט אנחנו נשמח לעזור.

<מתתיהו חותה: אני יכול להוסיף משהו?

משה אבוטבול: כן, תוסיף, כמה מילים רק, כי הוא המנכ"ל.

<מתתיהו חותה: כל הקהילות בעיר לא מקבלות מהעירייה שום דבר, רק נותנים להם קרקע, רק ליוצאי אתיופיה אנחנו עוזרים.

<מתתיהו חותה: זה לא בהתאם לכללים, אנחנו נותנים להם מה שאנחנו יכולים, זה לא מתוקצב, כי אנחנו לא נותנים לבתי כנסת.

<מתתיהו חותה: עכשיו אני אומר, נכון ראש העיר אמר שנתנו שטח לבנייה לקייס הקייסים.

<מתתיהו חותה: כבר הרבה מאוד שנים, ד"ר אברהם נגוסה, הקהילה האתיופית אומרת 'תביאו לנו קרקע ואנחנו נבנה' ולצערי - - -

אברהם נגוסה: עם השמות של המתפללים, שיעבירו למנכ"ל.

משה אבוטבול: יפה מאוד, צריך להעביר את זה עם מכתב.

משה אבוטבול: לתת מכתב נוסף.

משה אבוטבול: אני אדריך אותך אחר כך.

<מתתיהו חותה: שיבוא אלינו.

<מתתיהו חותה: לצערי, אני חושב שהקהילה האתיופית צריכה להתאחד ולבנות בית כנסת מכובד.

<מתתיהו חותה: אני מבטיח לך, בשם ראש העיר, שאם תצליחו לאסוף כסף במישור הארצי או העולמי אנחנו נביא לכם את הקרקע ונעזור לכם.

<מתתיהו חותה: אבל העירייה לא בונה בתי כנסת.

<מתתיהו חותה: אולי משרד הקליטה יעשה מבצע מיוחד, באמת.

משה אבוטבול: כמו שהם בונים מועדונים, שיבנו גם את זה.

אברהם נגוסה: גם יש את משרד הדתות.

משה אבוטבול: לא, הדתות נתן קרוון.

משה אבוטבול: הדתות נתן את הקרוון ואתם תיתנו בניין.

<קריאה: אנחנו ניתן את הקרקע, אבל לבניין, לא לקרוון.

<קריאה: בבקשה, תרימו את ה - - -

<מתתיהו חותה: אני מוכן להיות שותף איתכם.

משה אבוטבול: בוא נתחיל עם קייס הקייסים.

משה אבוטבול: הוא קיבל קרקע לפני שנה, בואו נראה שאתם בונים לו משהו.

משה אבוטבול: הלוואי.

אברהם נגוסה: ולדימיר ואחר כך רוני.

<ולדימיר שקלאר: אדוני ראש העיר, ראשית אני באמת רוצה לברך אתכם על כל העשייה למען העולים החדשים, אני מאוד שמחתי לראות את המצגת וגם לשמוע.

<ולדימיר שקלאר: עכשיו לנושא עיר קולטת עלייה, זה לא החלטה של משרד הקליטה, זו החלטה של שר הפנים.

<ולדימיר שקלאר: אמנם אנחנו באותו בניין, אבל זה צריך לפנות לשר הפנים.

משה אבוטבול: תמליצו עלנו.

משה אבוטבול: זה מה שאני צריך, לא יותר מזה.

משה אבוטבול: אם הוא ישמע שאנחנו מבחינת

משה אבוטבול: כם מספר 1 וזה חשוב לכם, אני מבטיח לכם שהוא ישנה את הקטגוריה, לא רק בגלל הארנונה של עיר קולטת עולים, אלא כללית, ל - - -

אברהם נגוסה: אני גם אוסיף.

אברהם נגוסה: אני קיימתי דיון בוועדה בנושא הזה, גם העיר נתניה וגם בית שמש, אלה שקולטים, הכדור נמצא - - -

משה אבוטבול: הוא אמר לי, השר אריה דרעי אמר לי, אם אתה תכתוב מכתב, כלומר השרה שלכם וגם אתה תצטרף למכתב, הוא ישנה את הקטגוריה.

<מתתיהו חותה: איך אפשר להשוות אותנו לנתניה?

<מתתיהו חותה: זה עשירים ועניים.

משה אבוטבול: הם יש להם כסף, עיר היהלומים אלה.

אברהם נגוסה: לא, מבחינת ההגדרה כעיר קולטת עלייה.

משה אבוטבול: לנו זה משמעותי יותר.

<ולדימיר שקלאר: זו נקודה אחת.

<ולדימיר שקלאר: נקודה שנייה זה הנושא התקציבי.

<ולדימיר שקלאר: השנה אנחנו עשינו מאמצים רבים ולמרות ש - - - אולי אני לפני זה אסביר לכם איך מורכב התקציב.

<ולדימיר שקלאר: התקציב מורכב, חלק תקציבים של המשרד וחלק מהחלטת הממשלה 2446, החלטה של לפני שנתיים לקליטת עולי צרפת, בלגיה ואוקראינה.

<ולדימיר שקלאר: השנה אנחנו לא קיבלנו תקציב למימוש ההחלטה, אבל מצאנו כסף נוסף וכאן אני הולך לבשר שהתקציב לרשויות, בנוהל הרשויות שאני כבר ציינתי, הוא אותו תקציב של שנה שעברה.

<ולדימיר שקלאר: אז אתם לא תקבלו פחות כסף.

<ולדימיר שקלאר: אני לא יודע כמה אתם תקבלו בדיוק, כי יש את התמיכות ואתם צריכים להגיש תכניות, אבל להערכתי פחות או יותר סדר גודל אותם הסכומים שקיבלתם בשנה שעברה.

<ולדימיר שקלאר: זה חשוב לדעת.

<ולדימיר שקלאר: נכון ששיטת התקצוב היא לא אידיאלית, אני מסכים פה עם סטלה, נכון, אנחנו עכשיו עובדים חזק לשנות את השיטה.

<ולדימיר שקלאר: אני מסכים עם סטלה שזה לא פשוט כשאתם רק בחודש אפריל, לפעמים מאי, יודעים על גובה התקציב, אבל כאן אתם צריכים לקחת סיכונים כי אנחנו משלמים רטרואקטיבית והכי חשוב לציין שכבר שנתיים רוב התקציב שלנו הוא בבסיס התקציב, אז הכסף יהיה.

<ולדימיר שקלאר: אין כבר סיכון שבעודפים לא נקבל כסף.

<ולדימיר שקלאר: יש כסף.

<ולדימיר שקלאר: אנחנו ננסה לחלק אותו כמה שיותר מהר.

<ולדימיר שקלאר: באמת המנכ"ל שלנו אמר שזו המשימה העיקרית, להוציא הסכמים לעיריות השנה כמה שיותר מהר, אבל זה לא יהיה לפני חודש מרץ.

משה אבוטבול: אולי תבחינו בין ערים לערים?

משה אבוטבול: זה יעזור לנו.

משה אבוטבול: ערים שהם סוציואקונומי נמוך, לתת - - - הנה נמצא פה המנכ"ל של המתנ"ס, הוא אומר לי 'אדוני, זה שותה לי את התקציב', הוא לא עושה קורסים של ילדים - - - בגלל הדבר הזה.

משה אבוטבול: הנה, הוא פה לידי.

<ולדימיר שקלאר: אני רוצה לענות לך, שאם היית משווה את התקציב שלך, של שנת 2015 ושל 2016 וגם 17', פתאום היית רואה גידול ענק, למה?

<ולדימיר שקלאר: כי מלפני שנה אנחנו התחלנו לתמוך בפריפריה, במדד פריפריאלי.

<ולדימיר שקלאר: נתנו תוספת תקציבית של 15%, מדד פריפריה 1 ו-2 ואשכול סוציואקונומי 1-4 ואתם באחד מהפרמטרים נמצאים.

משה אבוטבול: אני מודה לך, אבל לא זה מה שאני אומר, אדוני.

משה אבוטבול: אני לא מדבר על גובה התקציב, אני מדבר על הנגשת התקציב, שהוא יוכל לתת להם את זה כל חודש ולא לפרפר שאם הוא נותן להם, אז הוא לא נותן לעובדים שנותנים חוג לתיאטרון.

משה אבוטבול: זה מה שקורה פה.

משה אבוטבול: אי אפשר גם וזה וגם זה, זה שותה לו את התקציב, בואו תמצאו לנו פתרון, תוריד לי מהכסף, אבל תיתן לי משהו בטוח.

משה אבוטבול: אל תעלה לי את התקציב.

<סטלה ולטר: לא להוריד, שום דבר לא להוריד.

משה אבוטבול: אל תעלה לי את התקציב.

<סטלה ולטר: לא להוריד.

משה אבוטבול: אז אם היא אומרת, תעלה, אבל תיתן את זה עם תשובה.

משה אבוטבול: סטלה, כל הכבוד.

<ולדימיר שקלאר: אוקיי, אז אני אמרתי לך, אנחנו מנסים באמת לשנות את השיטה.

משה אבוטבול: אם תהיה שיטה קלה אז נוכל לתת.

<ולדימיר שקלאר: אנחנו מנסים לשנות את השיטה, עדיין לא הצלחנו, השיטה הזו עובדת כבר הרבה שנים, אבל לפחות אני אומר לכם כאן שיש ביטחון, כי אפילו פרסמנו לראשונה בנוהל הרשויות את הסכומים.

<ולדימיר שקלאר: נגיד הפרויקט, מה שנקרא פרויקט שוטף, אמרנו שאנחנו נחלק לרשויות 23 מיליון שקל.

<ולדימיר שקלאר: אף פעם לא פרסמנו דברים כאלה, בכל פרויקט פרסמנו סכומים.

<ולדימיר שקלאר: נכון, אנחנו לא יכולים להגיד כמה בית שמש תקבל, אבל סך הכול תדעו שיש תקציב, התקציב בבסיס, אנחנו נחלק את התקציב כמה שיותר מהר.

<ולדימיר שקלאר: אני יכול להגיד לכם, אתם תקבלו סדר גודל של מה שקיבלתם בשנה שעברה, כי הקריטריונים כמעט לא השתנו וגובה התקציב גם, אז בהתאם תקבלו.

<ולדימיר שקלאר: אז בבקשה להתחיל פעילות מחודש ינואר כי אנחנו משלמים גם רטרואקטיבית.

<ולדימיר שקלאר: חשוב לדעת.

<ולדימיר שקלאר: ויש עוד דבר אחד שרציתי להגיד, זה הנושא של עמותות.

<ולדימיר שקלאר: בעוד חודש ימים אנחנו מפרסמים נוהל חדש לעמותות, עמותות שמתעסקות בנושא של קליטת עולים.

<ולדימיר שקלאר: התקציב גדל כמעט פי שניים, הקריטריונים השתנו, פעם היו ארבעה תחומים שהעמותות היו יכולות להתעסק, עכשיו יש שבעה תחומים.

<ולדימיר שקלאר: אז בבקשה, אם יש לכם עמותות שמתעסקות בקליטה בקהילה, עוד חודש נפרסם, להגיש בקשות, וזה חשוב, שגם העמותות יהיו בעסק.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: רוני אקלה.

אברהם נגוסה: גם ארגונים לא ממשלתיים עושים את חלקם ואנחנו נשמע.

<רוני אקלה: אנחנו גם ממשלתיים.

אברהם נגוסה: אתם גם ממשלה וגם לא ממשלתי.

<רוני אקלה: קודם כל תודה, אדוני היושב ראש וכבוד ראש העיר.

<רוני אקלה: אנחנו פועלים בעיר בית שמש מזה כשמונה-תשע שנים בפרויקט הלאומי, אנחנו מסייעים לאותם ילדים שנמצאים כאן בעיר בית שמש בסיוע לימודי, בהפעלת מרכז נוער ובהעצמת הקהילה.

<רוני אקלה: אלה שלושת התחומים שאנחנו פעלנו בהם עד היום ובעקבות הדיונים שהתקיימו במהלך השנתיים וחצי של הממשלה, הממשלה קיבלה החלטה בשנה הנוכחית שנתמקד בשני תחומים בלבד.

<רוני אקלה: הפרויקט הלאומי, כמו שאני רואה, גם בתיאור הדברים שהגשתם, משקיע כל כך הרבה משאבים בעיר בית שמש ובעקבות ההחלטה הזו אנחנו מתמקדים היום בנושא של סיוע לימודי.

<רוני אקלה: התחלנו בשנים הקודמות גם בסיוע לימודי יסודי, אבל בעקבות ההחלטה של הממשלה אנחנו יוצאים מהיסודי ואנחנו ממשיכים בכיתות ז' עד י"ב.

<רוני אקלה: אני גם שולח כל שנה, בתחילת שנה, לכבוד ראש העיר, על החשיפה התקציבית וגם מספר התלמידים שמשתתפים בתכנית העבודה שלנו.

<רוני אקלה: השנה אנחנו שלחנו גם בפעימה הראשונה שכ-179, בשנה שעברה היו לנו 159.

<רוני אקלה: כבוד ראש המינהל, שיושב פה, וגם ידוע לו וגם אנחנו מקיימים דיון באחריותו, על מה שמתרחש כאן בבית שמש.

<רוני אקלה: אני רואה את הפעילות של הפרויקט הלאומי בכל הארץ, במיוחד בבית הספר.

<רוני אקלה: קודם כל כשמנהל בית הספר לוקח אחריות הפרויקט מצליח, ככל שמנהל בית ספר לא לוקח אחריות הפרויקט לא מתרומם.

<רוני אקלה: גם פה, אני חושב שאם אני משקיע בסביבות 2 מיליון פלוס משאבים כאן בעיר בית שמש, אפילו לא הוזכר השם של הפרויקט הלאומי, זה קצת בסימן שאלה.

משה אבוטבול: דיברנו על האגף, לא דיברנו על הארגונים.

משה אבוטבול: מה שאתם עושים זו עבודה ברוכה, יש פה עוד שתיים-שלוש עמותות.

<רוני אקלה: כבוד ראש העיר, אני מייצג גם חלק שחלקו ממשלתי, הפרויקט הלאומי הוא שני גופים, הנציג של הפדרציות יושב כאן, יש את הפדרציות היהודיות בצד אחד, ממשלת ישראל בצד שני ואני המוציא לפועל של ההחלטות.

<רוני אקלה: לכן גם כשאני שולח, בשם של משרדי הממשלה וגם בשם של הפרויקט הלאומי.

<רוני אקלה: זה המכתב שהופנה אליך גם ב - - -

משה אבוטבול: אתם עושים עבודה טובה ואנחנו משתפים גם עם גב' מקונן פעולה.

משה אבוטבול: ואני גם רוצה לומר לך - - -

<רוני אקלה: מקונן?

משה אבוטבול: כן, גב' מקונן.

משה אבוטבול: היא גם הייתה ב - - -

<רוני אקלה: אל תכניס אותי למעורבות של פעילות שאני לא אחראי לה, אני יכול להגיד שהשותפים האמיתיים שלי זה משרד החינוך, משרד העלייה והקליטה, משרד האוצר, משרד ראש הממשלה - - -

משה אבוטבול: העבודה שלכם בתוך בתי הספר ידועה לי ושיבחנו את זה מספר פעמים.

משה אבוטבול: גם בחוברת שהוצאתי לפני זמן לא רב ציינו את כל הפעילות שלכם בתוך החוברת.

משה אבוטבול: רק משפט אחד אני רוצה להגיד לך, מאותה סיבה אני גם לא התייחסתי לתכנית הלאומית לנוער בסיכון, שגם פה היא עושה הרבה מאוד מאוד עם הקהילה האתיופית.

משה אבוטבול: לא הזכרתי את 'עיר ללא אלימות' שעושים עבודה נהדרת עם הקהילה האתיופית.

משה אבוטבול: לא הזכרתי עוד הרבה דברים, אני דיברתי פה על האגף שלנו, ועל הדברים שאתם נותנים אתם תשבחו את עצמכם ואנחנו נגיד אמן, כי זה נכון.

משה אבוטבול: אבל אני לא אמור לבוא ולהגיד את הדברים היפים שאתם עושים.

<רוני אקלה: כבוד ראש העיר, אתה מכיר אותי, אני בא לעיר בית שמש לא להכתיב לכם, אלא אתם אלה שמכתיבים ואנחנו עושים את העבודה בשיתוף פעולה - - -

משה אבוטבול: ועובדים יפה.

משה אבוטבול: בלי ספק, עושים יפה.

משה אבוטבול: אבל לא נגענו בכול, גם אברהם התקמצן בזכות הדיבור, לא נתן לי הרבה לדבר.

<רוני אקלה: השנה הפרויקט הלאומי, בעקבות החלטת הממשלה, אנחנו נסייע בעיר בית שמש לכ-343 תלמידים ומתוכם אנחנו התחלנו ב-20.11, בעקבות אי חתימה על חוזה ושהוא התעכב, בעצם התחלנו ב-20.11 את הפעילות שלנו, במיוחד בארבעה בתי ספר, ברנקו וייס, דביר, שחר ואמי"ת, אלה בתי הספר שאנחנו ניכנס אליהם.

<רוני אקלה: שלושה בתי ספר הם חדשים לנו, בית ספר ברנקו וייס, אנחנו מפעילים את זה.

<רוני אקלה: הפרויקט הלאומי לא מפעיל באופן ישיר, שתדעו, הפרויקט הלאומי מפעיל את הפרויקט דרך חברת המתנ"סים.

<רוני אקלה: חברת המתנ"סים זה לא חברת המתנ"סים המקומית.

<רוני אקלה: חברת המתנ"סים המקומית, לשמחתי הרבה, כשמרכז נוער שהפעלנו בגפן, בשני המרכזים האלה, אז בעקבות הפעילות הענפה שלכם הועברו אליכם, אז גם העברנו את האחריות התקציבית אליכם ואנחנו יוצאים מזה ולכן אנחנו נשתף פעולה, גם ילדים שמגיעים אלינו, נשלח אותם אליכם ונשמח שתהיה עשייה ענפה בנושא.

<רוני אקלה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני יודע שיש אנשים שרוצים לדבר, אבל לפי התכנית שלנו אנחנו צריכים לסכם בשלוש.

אברהם נגוסה: אני חושב שמספיק אנשים דיברו, אני יודע שאת רצית לדבר, אבל ולדימיר דיבר, האם יש נקודה שהוא לא דיבר עליה שאת רוצה להעלות את זה?

<קטיה טוב: כן.

אברהם נגוסה: דקה אני נותן לך.

<קטיה טוב: שני עניינים ממש בקצרה.

<קטיה טוב: אני רוצה להגיד שיש לנו שיתוף פעולה מאוד יפה עם עיריית בית שמש ואנחנו במשרד מייחסים חשיבות רבה מאוד לקליטת עולים בעיר.

<קטיה טוב: דוגמה פשוטה, בערים כמו מעלה אדומים, שאני גם אחראית עליהם, אין סניף ובבית שמש יש לנו סניף.

<קטיה טוב: אנחנו מממנים פה שלושה פרויקטורים שהם הזרוע המקשרת בין הפעילות שלנו לבין העירייה.

<קטיה טוב: בקשר לתעסוקה, חשוב לי להזכיר עוד שני כלים שלא דיברו עליהם וכדאי שכולם ייזכרו בזה ויזכרו את זה.

<קטיה טוב: זה ואוצ'רים, שהמשרד שלנו נותן לעולים, לרכישת מקצוע חדש, ולפי הנתונים שלנו, לפי הסטטיסטיקה, 50% מהעולים בוגרי הוואוצ'רים מוצאים מקום עבודה במקצוע החדש.

<קטיה טוב: והכלי השני, מאוד חשוב שאתם גם תזכרו את זה ותפרסמו, זה נושא של קידום השמה שאומר שאנחנו מממנים 50% משכר מינימום למעסיקים פוטנציאליים שמוכנים להעסיק את העולים.

<קטיה טוב: אז אלה הדברים שהיה לי חשוב להזכיר ושיהיה בהצלחה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני אסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: קודם כל אנחנו מאוד מודים לך, אדוני ראש העיר, שקיבלת אותנו וגם על העשייה שאתם עושים.

אברהם נגוסה: העיר בית שמש, כידוע, היא מודל לחיקוי בקליטת עלייה ואדוני ראש העיר, גם אתה מודל לחיקוי של כל ראשי הערים, כשאמרת 'בואו אליי', כשאחרים אמרו 'אל תשלחו אלינו'.

אברהם נגוסה: על זה ממש יישר כוח.

אברהם נגוסה: אנחנו שמענו מכל הצדדים, גם נציגי משרדי הממשלה, ארגונים לא ממשלתיים וכמובן העירייה.

אברהם נגוסה: העבודה בשיתוף פעולה מקדמת את המשימה הלאומית שלנו בקליטת העלייה, זה מאוד חשוב ואני מאוד מברך ואני משבח את הפעילות של עיריית בית שמש בקליטה ובשילוב של העולים החדשים.

אברהם נגוסה: חברי הכנסת החברים בוועדה, היום זה יום ראשון, לא היה נוח להם, פעם אחת ביטלנו, לא רצינו לבטל את זה פעם שנייה ואנחנו קיימנו היום את הדיון, אבל אני מבטיח לכם שכל חברי הכנסת החברים בוועדה יקראו את הפרוטוקול.

אברהם נגוסה: הם יקבלו את הפרוטוקול, זה חשוב.

אברהם נגוסה: חשוב לי להגיד, אנחנו מסכימים שבית שמש, ההגדרה שלה כעיר קולטת עלייה, זה חשוב מאוד, אני אפנה לשר הפנים בנושא הזה כדי לשנות את הסטטוס, את ההגדרה של בית שמש כעיר קולטת עלייה.

אברהם נגוסה: והדבר השלישי שאני רוצה להדגיש פה, לפני שנה, לאחר הפגנות של יוצאי אתיופיה ראש הממשלה הקים ועדת שרים בראשותו.

אברהם נגוסה: זו פעם ראשונה במדינת ישראל שראש הממשלה עומד בראש ועדת שרים מיוחדת בנושא שילובם של יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: הוועדה הזו אישרה עשר תכניות יחד עם תקציבים של מעל 600 מיליון שקל.

אברהם נגוסה: אני אמרתי קודם, משרד החינוך, רווחה, בריאות, עבודה, בטחון פנים, כדי למנוע את שיטור היתר וכדי להתמודד עם אלימות משטרתית.

אברהם נגוסה: כל זה, אני מבין שהדבר לא ירד לשטח.

אברהם נגוסה: אני יודע שאנחנו לוחצים בכיוון הזה ואני מקווה שזה יגיע, אבל אני גם אומר את זה כדי שאתם גם תדרשו את התכנית הזו.

אברהם נגוסה: זו תכנית של ארבע שנים, זה לא כסף קטן.

אברהם נגוסה: המטרות הוגדרו באופן ברור, יש משרד הקליטה, שחלק עליהם, יש משרד החינוך וכל המשרדים, אתם בהגדרת ה - - -

<דוד יאסו: משרד מלווה שמעבירים את האחריות לכל משרדי הממשלה, אבל אין לו תקציב שהוא - - -

אברהם נגוסה: לא, לא מבחינת התקציב, אבל אני אומר שפה יש הגדרה של 10 שנים לעולים כללית ו-15 שנה ליוצאי אתיופיה, זו ההגדרה של מי זה עולה חדש.

אברהם נגוסה: אבל התכנית הממשלתית שאני מדבר עליה זה לבני עולים, לא עולים.

אברהם נגוסה: גם לעולים, אבל אין הפרדה בתחום הזה.

אברהם נגוסה: זה חשוב מאוד.

אברהם נגוסה: אני מברך על שיתוף הפעולה וחשוב מאוד להמשיך בשיתוף הפעולה, לעבוד ביחד.

אברהם נגוסה: אנחנו, ועדת העלייה והקליטה, לרשותכם והדלת שלנו פתוחה, תבואו, תשתתפו בדיונים, תביעו את עמדתכם, אנחנו איתכם ביחד נקדם את קליטת העלייה במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: תודה לכולם.

משה אבוטבול: אני רוצה שוב פעם להודות בשם כל העיר בית שמש, בשם עיריית בית שמש, לך, אדוני יושב ראש ועדת הקליטה, על זה שירדת לשטח.

משה אבוטבול: זה חשוב.

משה אבוטבול: דברים נפתרים רק כשמגיעים לשטח, לא למעלה.

משה אבוטבול: אנחנו בעזרת ה' כמובן לשירותכם, לפתרון בעיות, ניתן את הדעת לגבי האולפן שדיברנו על זה, ניתן את הדעת לגבי בית הכנסת, שעכשיו אני נזכר שכמעט שנתיים-שלוש נתתי להם מבית הכנסת שלי ספר תורה עד שהם התארגנו.

משה אבוטבול: כך שאני קשור אליהם, זה בסדר.

משה אבוטבול: אנחנו בעזרת ה' נמשיך הלאה את שאר הדברים שיש פה לפתור אותם, אתם רק תביאו לנו כמה שיותר עולים וכסף.

משה אבוטבול: תודה רבה.