ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 407, 2017-05-24 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 24 במאי 2017, כ"ח באייר התשע"ז, יום שחרור ירושלים.

יעקב מרגי: באמת השתחררנו גם מהביקור של טראמפ.

יעקב מרגי: אנחנו יכולים לנסוע חופשי ולבוא.

יעקב מרגי: דוד המלך בתהילים: "שמחתי באומרים לי בית ה' נלך, עומדות היו רגלינו בשערייך ירושלים.

יעקב מרגי: ירושלים הבנויה כעיר שחוברה לה יחדיו".

יעקב מרגי: במדרש ר' יהושע בן לוי בתלמוד ירושלמי אומר: "מה זה ש"חוברה לה יחדיו"?

יעקב מרגי: שעושה כל ישראל חברים".

יעקב מרגי: אז, הנה, קישרנו גם את ירושלים לדיון הזה.

אמיר אוחנה: דיון חברי.

יעקב מרגי: אני לא אתן שזה לא יהיה חברי.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם, ראו הוזהרתם.

יעקב מרגי: מי שמכיר את הדיונים פה – כל אחד יקבל רשות דיבור, אבל בכבוד רב ובמתינות ובכבוד הראוי.

יעקב מרגי: לכן מצאנו קישור – "כל ישראל חברים" אף על פי ש"כפי שפרצופיהם שונים כך דעותיהם שונות".

יעקב מרגי: לכן אנחנו נדע לכבד כל דעה.

יעקב מרגי: הדיון פה הוא כדי לברר.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר שהדיון היום הוא דיון מהיר שאושר על-ידי נשיאות הכנסת.

יעקב מרגי: חברי הכנסת המציעים: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', ענת ברקו ועודד פורר.

יעקב מרגי: הנושא הוא "החשש להמשך תמיכת אוניברסיטת בן גוריון בפעילות BDS", ואני מוסיף – לכאורה.

בצלאל סמוטריץ': חשש.

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: נשיאות הכנסת מאשרת לפי הנושא שמוצג על-ידי חברי הכנסת.

יעקב מרגי: לפעמים מעדנים פחות או יותר.

בצלאל סמוטריץ': או שלא.

יעקב מרגי: או שלא.

בצלאל סמוטריץ': ובצדק.

יעקב מרגי: ובצדק.

יעקב מרגי: ראשון המציעים חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברים, משתתפים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר בפתח הדיון, קודם כול, חג שמח.

בצלאל סמוטריץ': ראוי לפתוח ביום הזה, ישועה גדולה שבאה לעם ישראל בימים האלה.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שקיבלנו כל מיני ריקושטים סביב הדיון אז לי חשוב לומר שאני אישית מגיע לדיון הזה פתוח לחלוטין ובנפש חפצה מתוך מגמה אמתית לברר ולשמוע.

בצלאל סמוטריץ': מצד אחד נפרשה בפני תמונה עובדתית מטרידה מאוד.

בצלאל סמוטריץ': צבר של מרצים, אנשי סגל, פעולות וקשרים כאלה ואחרים לאוניברסיטה לאורך השנים.

בצלאל סמוטריץ': ברור שמן הצד השני יש עמדתה של האוניברסיטה.

בצלאל סמוטריץ': מן הראוי לשמוע אותה קשב רב.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני רוצה לבקש, אדוני, את עמדתי לגופו של עניין לומר אחרי שנשמע גם את הטענות וגם את התשובות.

בצלאל סמוטריץ': הרי לא באתי עם דעה מגובשת.

בצלאל סמוטריץ': באתי לשמוע.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר שרק נפרשה בפני, והיא תיפרש, כנראה, על-ידי אחרים, תמונה מטרידה בשנים האחרונות.

בצלאל סמוטריץ': הכנסת וועדת החינוך בראשותך, מן הראוי שתבקש את התשובות.

בצלאל סמוטריץ': קראתי את הדברים הכתובים שהועברו לדיון הזה גם לוועדה וגם לכלי תקשורת שונים, תגובתה של האוניברסיטה.

בצלאל סמוטריץ': התגובה הזאת תצטרך לעבור כאן את כור ההיתוך של העובדות כדי לראות האם הטענות האלה מתכתבות עם העובדות.

בצלאל סמוטריץ': אני אשמח מאוד לצאת מן הדיון הזה רגוע, ולדעת שמדינת ישראל לא מממנת דרך המערכת האקדמית שלה את מי שמייצר דה-לגיטימציה למערכת האקדמית שלה, ולמעשה כורתת את הענף שהיא יושבת עליה.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני אשמח אחרי שנשמע את הדברים להתייחס.

יעקב מרגי: חברת הכנסת המציעה, ענת ברקו.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש, אני לא יכולה לנתק את מה שקורה ואת הדיון הזה ממה שנחשפנו אליו אך שבוע קודם לגבי אי השמעת ההמנון באוניברסיטה העברית ופסטיבל הנכבה באוניברסיטת תל-אביב.

ענת ברקו: אני מקבלת פניות מחיילים משוחררים, מסטודנטים שמתלבטים - -

מנואל טרכטנברג: מה אמרת על אוניברסיטת תל-אביב?

ענת ברקו: פסטיבל הנכבה.

ענת ברקו: אה, לא נחשפת לזה?

מנואל טרכטנברג: באוניברסיטת תל-אביב?

יעקב מרגי: אתם רוצים לנהל דו-שיח ביניכם?

יעקב מרגי: אין בעיה.

יעקב מרגי: יש לי חדר יפה מאחורה.

ענת ברקו: היה פסטיבל נכבה באוניברסיטת תל-אביב.

ענת ברקו: כן.

ענת ברקו: היה שם אם אתה לא יודע.

ענת ברקו: הם מציינים את היום הזה.

ענת ברקו: עוד מעט נגיע למצב - -

מנואל טרכטנברג: ענת, אמרת משהו.

מנואל טרכטנברג: אוניברסיטת תל-אביב לא מציינת את יום הנכבה.

יעקב מרגי: מנו.

ענת ברקו: היה פסטיבל נכבה באוניברסיטת תל-אביב.

מנואל טרכטנברג: אמרת משהו.

מנואל טרכטנברג: אני מבקש ממך שתחזרי ממה שאמרת.

מנואל טרכטנברג: אוניברסיטת תל-אביב לא מציינת את יום הנכבה.

אמיר אוחנה: אחר כך אתם תטענו על סתימת פיות.

ענת ברקו: - - -

מנואל טרכטנברג: - - -

יעקב מרגי: מנו טרכטנברג, אני קורא אותך לסדר.

ענת ברקו: אמרתי שהיה פסטיבל נכבה באוניברסיטת תל-אביב, ואכן היה פסטיבל נכבה באוניברסיטת תל-אביב.

יעקב מרגי: ענת, אני מבקש לדבר לגוף הנושא.

ענת ברקו: ועכשיו אנחנו נגיע לאוניברסיטת "בן-גוריון".

מנואל טרכטנברג: - - -

יעקב מרגי: פרופ' טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: מכתימים מוסד - -

ענת ברקו: מי שלא שר את ההמנון מכתים את עצמו.

מנואל טרכטנברג: - - -

יעקב מרגי: פרופ' טרכטנברג, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

מנואל טרכטנברג: - - -

יעקב מרגי: מנו, אני אקרא אותך לסדר.

מנואל טרכטנברג: בואו נחסל את האוניברסיטאות במדינת ישראל.

ענת ברקו: יגיע התור שלך לעשות את ההבחנה.

יעקב מרגי: ענת.

מנואל טרכטנברג: וואו, לאן הגענו.

מנואל טרכטנברג: פשוט לא ייאמן.

יעקב מרגי: מנו טרכטנברג, אתה רוצה לצאת?

יעקב מרגי: תצא בלי שאוציא אותך.

ענת ברקו: הוא מגן על החופש האקדמי.

מנואל טרכטנברג: - - -

יעקב מרגי: לא, אתה לא תפריע לי.

יעקב מרגי: אני קורא לך ארבע פעמים.

ענת ברקו: - - ועל חופש הדיבור.

ענת ברקו: הוא מאוד ליברלי.

ענת ברקו: אנחנו רואים את זה - - -

יעקב מרגי: ענת, אל תפריעי לי.

יעקב מרגי: כשאני מדבר אף אחד לא יפריע לי.

יעקב מרגי: מנו, זאת הייתה הפעם האחרונה שאתה מתפרץ.

יעקב מרגי: אני אומר לך, הבית הזה מסוגל לשמוע דברים שהופכים את הקרביים.

יעקב מרגי: אז אני מבקש לתת לה לדבר, לא להפריע.

יעקב מרגי: פעם אחרונה שהפרעת.

ענת ברקו: החופש האקדמי יקר ללבי לא פחות ממה שלכל אחד מהיושבים כאן.

ענת ברקו: הוא באמת יקר ללבי.

ענת ברקו: אני מאלה שנתנו הרצאות הרבה פעמים בחו"ל, וחיכו קבוצות של טרוריסטים או אנשים שפוצצו הרצאות רק בגלל שאני ישראלית ויהודיה.

ענת ברקו: זאת הסיבה היחידה, שום דבר אחר.

ענת ברקו: הרצאות אקדמיות לחלוטין שבהחלט העשירו את הידע בתחום של טרור.

יעקב מרגי: ועכשיו לגופו של דיון.

ענת ברקו: עכשיו אני רוצה להגיד שלאחר ששזרנו את כל האירועים שהיו לאחרונה – ואנחנו כל הזמן מנסים להתמודד עם BDS בחו"ל, אנחנו מבינים שיש לנו בעיה כאן בארץ.

ענת ברקו: יש בעיה במחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון.

ענת ברקו: אנחנו רואים את זה בהתבטאויות איומות של חברי סגל, אלה שאנחנו מממנים אותם.

ענת ברקו: חופש הביטוי?

ענת ברקו: אין בעיה.

ענת ברקו: רוצים לבקר את האוניברסיטה, רוצים להעביר ביקורת על כולם – אפשר לעשות את זה בדרך מכובדת כשמאפשרים לכל הצדדים להביע את דעתם.

ענת ברקו: אבל יש השתקה, יש סתימת פיות, ויש התבטאויות שהן מאוד לא בז'רגון האקדמי.

ענת ברקו: קוראים לאנשים ולאישים "גלוחי ראש", מדינה גלוחת ראש?

ענת ברקו: אתם יודעים מה, אני לא אציין את השמות של הפרופסורים הללו כי בעיני הם בשורה האחרונה.

ענת ברקו: ככה לדבר על מדינת ישראל?

ענת ברקו: מדינה של גלוחי ראש?

ענת ברקו: או לשבור את המפרקת לפעילי הימין?

ענת ברקו: אנשים שמגיעים מאוניברסיטאות מחו"ל אחרי שהם עשו שם תקופה הם הופכים להיות אקטיביסטים נגד מדינתם.

ענת ברקו: אפשר לתת במה להרבה מאוד ארגונים, אפשר לתת במה לכל מיני אנשים, אבל אי אפשר לנצל באופן ציני את המימון הציבורי נגד מדינת ישראל.

ענת ברקו: יושב כאן מר מייקל גרוס, תורם בחבר הנאמנים באוניברסיטת בן-גוריון, שאחרי למעלה 40 שנה שהוא מימן ותרם לאוניברסיטה שהתחילה בשדה-בוקר כמדרשה, רוצים להדיח אותו מחבר הנאמנים רק בגלל דעותיו.

ענת ברקו: המכתב שהוא מקבל הוא מה פתאום הוא מכבס את הכביסה המלוכלכת החוצה כשהוא מתנגד לפעילות של BDS ושל "שוברים שתיקה".

יעקב מרגי: ענת, תסכמי.

יעקב מרגי: יש עוד דוברים.

ענת ברקו: אני רוצה לסכם – התחושה היא שיש השתקה, יש שיח שמכתים את המדינה באופן מאוד קשה, לא מאפשר להביע דעות – גישה בלתי פלורליסטית לחלוטין.

ענת ברקו: אני יודעת שפרופ' כרמי ביטלה כנס של "שוברים שתיקה", ידוע לי העניין.

ענת ברקו: אבל הקולות שנשמעים היום מאוניברסיטת בן-גוריון, האוניברסיטה של בירת הנגב שהביאה ברכה עצומה לנגב, הם לא הקולות האלה - -

יעקב מרגי: תודה.

ענת ברקו: - - הם קולות של סטודנטים שחוששים להביע את דעתם באופן חופשי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר, מציע שלישי, ונפתח דיון.

יעקב מרגי: הדיון יהיה אורח-חבר כנסת לסירוגין.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אני רוצה ראשית גם להודות לנשיאות שאישרה את הדיון הזה.

עודד פורר: עשינו פה כבר כמה וכמה דיונים בנושא הזה של BDS והמעורבות של האוניברסיטאות בתופעה הזאת.

עודד פורר: אני חייב לומר שלבצלאל ולי יצא להיות חלק ממשלחת של הסוכנות היהודית שבין היתר סיירה בקמפוסים בחוף המערבי בארצות-הברית, כולל באוניברסיטת "ברקלי" שהייתה המעוז של העניין הזה.

עודד פורר: היינו גם כדי לראות שדווקא תופעת ה-BDS שם הולכת ודועכת, בין היתר בגלל הפעילויות שנעשו כאן; אבל גם כדי להבין שהמנוע שעומד מאחורי הבסיס שנותן את הלגיטימציה לתופעה המכוערת הזאת של BDS אלה המרצים הישראלים פה.

נחמן שי: את זה לא אמרו לנו שם.

יעקב מרגי: נחמן, אתה לא מורגל בוועדה הזאת.

עודד פורר: אני שמח שאתה פה.

עודד פורר: גם אתה ראית שם - -

יעקב מרגי: אל תענה לו.

נחמן שי: - - -

יעקב מרגי: נחמן, יהיה פה דיון מתורבת.

יעקב מרגי: אין קריאות ביניים לחברי כנסת פה.

יעקב מרגי: יש ועדת אתיקה – תתלוננו.

עודד פורר: - - מה שנותן את הלגיטימציה לתנועה הזאת מעבר לים זה העובדה שיש לה מרצים ישראלים שמתהדרים בהם כעלה תאנה, ואז הם לא הופכים להיות אנטישמים.

עודד פורר: ואז ה-BDS הופך לתנועה לגיטימית.

עודד פורר: האבסורד הגדול הוא שהוא הופך להיות תנועה לגיטימית בזכות אמירות ותמיכה של מרצים מהאקדמיה הישראלית בכללה בכל מיני מוסדות, שמאפשרים את העניין הזה.

עודד פורר: לכן דווקא המלחמה שאנחנו מנהלים כאן נגד מרצים באקדמיה הישראלית שמרשים לעצמם לתמוך בחרם על מדינת ישראל היא חשובה.

עודד פורר: זאת תופעה שצריך לרדוף אותה.

עודד פורר: במילים האלה – לרדוף אותה.

עודד פורר: כל מרצה ישראלי שמרשה לעצמו לקבל שכר מאוניברסיטה ישראלית – ללכת ולקרוא לחרם על האוניברסיטאות האלה.

עודד פורר: אני קיבלתי לידי מחקר שעשתה תנועת "אם תרצו", שמפרט אמירות כאלה ואחרות של מרצים.

עודד פורר: הדיון כאן הוא הזדמנות מצוינת גם לקבל תשובות על המחקר הזה מהאוניברסיטה באופן ישיר.

יעקב מרגי: מעניין ש"אם תרצו" לא מצאו לנכון לשלוח ליושב-ראש הוועדה, אבל לא נורא.

עודד פורר: קחו את ההערה הזאת לתשומת לבכם.

<אלון שוורצר: נשלח.

עודד פורר: אני גם רוצה לציין מחקר של ה-מ.מ.מ שאני ביקשתי בנושא אחר שאני מוביל – קורסי בחירה בתחום הציונות באוניברסיטאות.

עודד פורר: ה-מ.מ.מ שפנה ל-7 אוניברסיטאות ול-12 מכללות מתוקצבות כדי לדעת האם הסטודנט יכול לקבל קורס בחירה בתחום הזה.

עודד פורר: הוא יכול לקבל קורס בחירה באקזיסטנציאליזם, והוא יכול לקבל קורס בחירה בנושאים גלובליים, אבל בנושא ההגות הציונית, מסתבר שמתוך 7 אוניברסיטאות ו-12 מכללות מתוקצבות ברובן לא ניתן ללמוד קורס בחירה בנושא.

עודד פורר: התשובות שהתקבלו מאוניברסיטאות אחרות זה שיש להן את זה בתחום כזה ובתחום אחר, ומאוניברסיטת בן-גוריון התשובה שהתקבלה ב-מ.מ.מ היא שאין קורס מוגדר בנושא.

עודד פורר: רק אם תלמד קורס מבוא לארץ-ישראל ומחשבה מדינית – שם קצת נוגעים בנושא הזה.

עודד פורר: זאת עדות לתפיסה הקלוקלת במובן הזה.

עודד פורר: משיחות שהיו לי עם נשיא האוניברסיטה העברית בן-ששון בזמנו על הצעת החוק הזאת זה משהו שצריך לבוא מהאוניברסיטאות, לא משהו שצריך לבוא מאתנו.

עודד פורר: לדעתי, צריך להיות קורס בחירה אקדמי - -

יעקב מרגי: זה החופש האקדמי.

יעקב מרגי: הם קובעים.

עודד פורר: - - שרוצה ללמוד לא על אקזיסטנציאליזם, אלא על ז'בוטינסקי ועל אחד העם ועל פינסקר ועל ההגות הציונית, ראוי שתהיה לו האפשרות הזאת.

עודד פורר: חופש הבחירה האקדמי צריך שיהיה מונח בפניו.

עודד פורר: אני רוצה לסיים בשאלות שעולות לפחות מהמחקר שמונח לפני, ואני חשבתי שהוא הועבר לכל חברי הוועדה, אבל אני אבקש שהוא יועבר.

עודד פורר: לגבי מרצים כמו פרופ' גורדון שקרא לתמיכה ב-BDS או פרופ' אורן יפתחאל או פרופ' יצחק נבו שפרסם שהוא ישתף פעולה עם פעילי BDS – האם הם עדיין נהנים מתקציבי האוניברסיטה שכמובן גם היא נהנית מכסף ציבורי מה שמוביל בעקיפין לכך שאנחנו מממנים תמיכה ב-BDS?

יעקב מרגי: רבקה, את רוצה עכשיו או לשמוע קודם?

יעקב מרגי: אם את שואלת אותי, נפתח את הדיון ותוכלי להגיב פעם אחת.

<רבקה כרמי: אני לרשותך.

יעקב מרגי: אני ממליץ.

יעקב מרגי: זה לטובת הדיון.

יעקב מרגי: אלון שוורצר, תנועת "אם תרצו".

<אלון שוורצר: תודה רבה, יושב-ראש הוועדה.

<אלון שוורצר: חג שמח.

<אלון שוורצר: אני גם מתנצל אם הדוח לא נשלח לכל חברי הוועדה.

יעקב מרגי: לא נורא.

יעקב מרגי: הערתי את זה.

<אלון שוורצר: יושב לידי מנכ"ל התנועה, אבל אני ראש אגף מדיניות, ואני בוגר אוניברסיטת בן-גוריון.

<אלון שוורצר: אני ביקשתי להציג את הדברים.

<אלון שוורצר: הייתי סטודנט באוניברסיטה בשנים 2011-2009.

<אלון שוורצר: כשהייתי סטודנט העלו אותי לוועדת משמעת בגלל שהפגנתי בעד מדינת ישראל לאחר אירועי משט ה"מרמרה".

<אלון שוורצר: בזמנו דיקן הפקולטה למדעי הרוח והחברה פרופ' דיויד ניומן פרץ למערכת המחשוב של האוניברסיטה כדי לשלוח לי ולסטודנטים נוספים מיילים אישיים על כך ששלחנו מכתב לנשיאה נגד החרם של אוניברסיטת יוהנסבורג נגד בן-גוריון – אירוע שעבר ללא תגובת האוניברסיטה.

<אלון שוורצר: היו לי עוד מקרים רבים כסטודנט במחלקה לפוליטיקה וממשל, אבל ניגש לעניין, לדוח.

יעקב מרגי: אני אכוון אותך.

יעקב מרגי: מכיוון שחברי הכנסת הגישו הצעות לדיון מהיר בעקבות הפנייה שלכם, הדוח שלכם או המחקר שלכם אתם לכאורה עם אצבע מאשימה.

יעקב מרגי: עד עכשיו טענות של מרצה כזה או אחר, אבל האם האוניברסיטה כממסד תומכת בפעילות BDS?

יעקב מרגי: תתייחסו לזה.

יעקב מרגי: אולי באתם מהאקדמיה אז אתם לא יודעים, אבל אמירה כזאת של מרצה כזה או אחר היא בתוך הגדרה של חופש הביטוי.

יעקב מרגי: יושבים פה מחוקקים אקטיביסטיים.

יעקב מרגי: זה לא בחוק.

יעקב מרגי: אתם רוצים למנוע את זה?

יעקב מרגי: אתם באים ואומרים להם שיש בו גוף רציני, מוסד אקדמי מכובד שנתמך על-ידי מדינת ישראל ומבוקר ומפוקח על-ידי מדינת ישראל שמממן פעילות BDS ותומך בה.

יעקב מרגי: תתמקדו בזה.

<אלון שוורצר: תודה על החידוד.

יעקב מרגי: אנחנו ביום רביעי שזה יום חקיקה.

יעקב מרגי: עוד מעט הצלצול העלום יבוא.

<אלון שוורצר: הצלצול בשביל התלמידים, כמו שאומרים בקמפוס.

<אלון שוורצר: בדוח שלנו אנחנו הראינו את המעורבות של כלל האוניברסיטה.

<אלון שוורצר: כשאנחנו אומרים "אוניברסיטה" זה גם המוסדות שלה: זה הכיתות, זה השכר למרצים והמשאבים.

<אלון שוורצר: אני אתן כמה דוגמות מהדוח – אני לא אומר בעל-פה.

<אלון שוורצר: אנחנו יודעים שתופעת ה-BDS זה לא רק אמירה "אני תומך בחרם", אבל אני אתן תמיכות של חרם.

יעקב מרגי: זאת דעתך.

<אלון שוורצר: פרופ' יצחק יאני נבו כתב רק לפני חודשיים ב-21 במרס בהתכתבות של 10,000 אקדמאים: "אני מצהיר כי אוסיף לעודד אחרים, בין ישראלים ובין זרים, לנקוט עמדה דומה, ואשתף עמם פעולה ככל שאוכל, בכלל זה פעילי BDS וגופים אחרים".

<אלון שוורצר: כלומר יש פה שיתוף פעולה של מרצה באוניברסיטה עם פעילי BDS.

<אלון שוורצר: את הציטוט של פרופ' ניב גורדון שהוא אמנם מ-2009 כשאני הייתי סטודנט, אני לא מכחיש, אבל מה לעשות – הבן אדם עדיין מרצה באוניברסיטה, אמנם בשנת שבתון - -

ענת ברקו: והוא ממשיך להשמיץ אותנו שם.

יעקב מרגי: ענת, אני הגנתי עלייך.

<אלון שוורצר: - - אבל גם הוא אמר, ב"לוס אנג'לס טיימס" שהוא קורא ל-boycott Israel; פרופ' לב גרינברג חתום על עצומה – שוב, הכול בדוח – שהוא פונה יחד עם עוד אנשי סגל, לאו דווקא מאוניברסיטת בן-גוריון, לסנאט באוניברסיטת "ברקלי" – האוניברסיטה המדוברת בחוף המערבי בארצות-הברית, אחד ממעוזי ה-BDS – והוא אומר להם, כל הכבוד על ההחלטה שלכם, של סנאט האוניברסיטה, לתמוך ב-BDS; פרופ' אורי רם מהמחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה מוביל את האגודה הסוציולוגית לחרם על אוניברסיטת אריאל, קורא להטיל חרם על אוניברסיטת אריאל.

יעקב מרגי: תודה.

<אלון שוורצר: זה רק דוגמות של המרצים.

<אלון שוורצר: בנוסף באוניברסיטה יש תכניות אקדמיות בשם: "תכנית עמיתי אברט לצדק חברתי של הקרן החדשה ושתיל"; וכן תכנית עמיתי זכויות אדם במחלקה לפוליטיקה וממשל שבתוכם ניתן לעשות התמחות בארגונים שממש לוקחים חלק - -

יעקב מרגי: היה ויכוח ציבורי על הסוגיה הזאת.

<אלון שוורצר: אבל כשאתה מקבל 4 נקודות זכות אקדמיות - -

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לראות - -

ענת ברקו: לחיילי צה"ל לא נותנים נקודות זכות.

עודד פורר: נתנו 4 נקודות זכות לקורס - - -

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: ענת, תודה.

נחמן שי: אני רוצה לראות את אותה אנרגיה כמו שדיברת אלי.

יעקב מרגי: תודה.

<אלון שוורצר: אני אתן שתי דוגמות, ובזה אני אסיים: ארגון אחד שאפשר להתמחות בו: ארגון "בלדנא" שמרבית הכסף שלו מהאיחוד האירופי.

<אלון שוורצר: זה ארגון שקורא לאזרחי ישראל לסרבנות.

<אלון שוורצר: זה ארגון שלגיטימי להתמחות בו כקורס אקדמי שמוכר על-ידי האוניברסיטה.

<אלון שוורצר: עוד ארגון שאפשר להתמחות בו – "פורום דו-קיום בנגב".

עודד פורר: אצלכם מותר - - -

יעקב מרגי: עודד.

עודד פורר: רק לדעת אם מותר או אסור.

עודד פורר: זה הכול.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני משתיק.

יעקב מרגי: אני רק מזכיר לחברי הכנסת – ואני לא רוצה תגובה – שהתקיים כאן דיון בכנסת בסוגיה הזאת, ולא ראיתי שזה הוכרע.

יעקב מרגי: ברמה האישית כחבר כנסת וכאזרח במדינת ישראל אני מתקומם שיש בתוכנו אנשים כאלה.

יעקב מרגי: אבל אני יושב-ראש ישיבה, ואני צריך לומר – אני, יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, צריך לדעת האם הנושא הזה בתוך החוק, מחוץ להגדרת החוק.

יעקב מרגי: אני לא רוצה תשובות, אני שואל שאלות לפרוטוקול, והפרוטוקול אחר כך עונה לי.

יעקב מרגי: אולי בעוד 50 או 60 שנה הוא יענה לי.

יעקב מרגי: אני שואל – אם אנחנו כחברה רוצים שלא יהיו אמירות כאלה שקוראות לחרם – ומי שקורא לחרם פוגע במדינת ישראל, וצריך לטפל בו.

יעקב מרגי: איך לטפל בו?

יעקב מרגי: זה דיון ציבורי שצריך להתקיים.

יעקב מרגי: היה דיון בסוגיה הזאת שאוניברסיטאות נותנות נקודות זכות.

יעקב מרגי: זה היה בכנסת אם זיכרונכם לא בגד בכם, ואני לא זוכר שהייתה הכרעה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: בוקר טוב.

אמיר אוחנה: חג שמח.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: הניחוש המושכל שלי הוא שבקרוב נשמע את המילים "סתימת פיות" כאילו חופש הביטוי האקדמי, להבדיל מחופש ביטוי של חברי כנסת ולהבדיל מחופש ביטוי של כל אדם אחר, הוא בלתי מוגבל.

אמיר אוחנה: זה שטויות.

אמיר אוחנה: כל חופש בכל דמוקרטיה הוא מוגבל, בוודאי חופש הביטוי: דיבה, סודות מדינה.

אמיר אוחנה: אנחנו יודעים שבהקשר להיותנו חברי כנסת יש לנו סעיף 7א.

אמיר אוחנה: גם חופש הביטוי האקדמי הוא מוגבל.

אמיר אוחנה: אלא שאפילו בכך לא היינו דנים, אלא אם היה מדובר במוסדות שבאים לציבור ומבקשים את כספו.

אמיר אוחנה: באים לכאן ומבקשים מאתנו, נציגי הציבור: העניקו את כספי הציבור.

אמיר אוחנה: אילולא היה מדובר בכספים שגם אמא של לירן ברוך שיושב כאן, ואיבד את עינו השמאלית באירוע של השלכת אבנים – אילו לא היה מדובר בכספים שלה – לא היינו מנהלים את הדיון הזה.

אמיר אוחנה: אדם פרטי, בין אם הוא פרופסור או דוקטור או אפילו הדיוט יכול להתבטא איך שהוא רוצה וכמה שהוא רוצה במסגרות שדיברנו עליהן קודם, מסגרות החוק.

אמיר אוחנה: אבל כאן מדובר בכספי ציבור.

אמיר אוחנה: אנחנו מאפשרים להעביר את הכספים האלה למוסדות כדי שיפעלו למען מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: למען העקרונות שכולנו מסכימים עליהם – ימין-שמאל - עקרונות חינוכיים.

אמיר אוחנה: אני רוצה לומר מילה על ה-BDS.

אמיר אוחנה: אני נמצא במקומות הללו.

אמיר אוחנה: אני נכנס למפעלים הללו ביהודה ושומרון שאותם רוצים להחרים.

אמיר אוחנה: כשאני נכנס לשם מה שאני רואה זה יהודים וערבים עובדים יחד, אוכלים צהריים יחד, חיים יחד.

אמיר אוחנה: ואת זה רוצים להחרים בשם השלום.

אמיר אוחנה: את דו-הקיום הזה, את השלום בעשייה – כי אין דרך אחרת, למעט שנלמד לחיות יחד במקום להרוג זה את זה – את זה רוצים להחרים בשם השלום.

אמיר אוחנה: הדבר האחרון שאפשר להגיד על מי שתומך ב-BDS זה שהוא מעוניין בשלום.

אמיר אוחנה: הם לא תומכים בהקמת מדינה ערבית, 22 במספר, אלא בהחרבת המדינה היהודית האחת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מייקל גרוס, בבקשה.

<דוד גרוס: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, חברי הכנסת, אני מדבר בשם אבא שלי מייקל גרוס.

<דוד גרוס: שמי דוד.

<דוד גרוס: לפני 54 שנה אבא שלי ישב עם דוד בן גוריון ז"ל, והתחייב והבטיח לו שהוא יתמוך במדרשה בשדה בוקר, ואחרי 6 שנים כשזה הפך להיות האוניברסיטה שנשאה את שמו, אוניברסיטת בן-גוריון בבאר-שבע.

<דוד גרוס: בחצי המאה האחרונה אבא שלי פעל בחבר הנאמנים.

<דוד גרוס: כל שנה הוא מגיע לכנס של חבר הנאמנים אף על פי שרוב חברי חבר הנאמנים לא מגיעים.

<דוד גרוס: בשבוע שעבר בוועדה פיננסית בקושי שבעה חברים טרחו להגיע.

<דוד גרוס: במשך השנים אבא תרם יותר ממיליון דולר מכסף אישי וגם הביא תורמים רבים לאוניברסיטה.

<דוד גרוס: שני יושבי-הראש האחרונים של האוניברסיטה, אבישי ברוורמן ורבקה כרמי, באופן שיטתי פירקו את חבר הנאמנים מהשפעתו ומאחריותו, ובשבוע שעבר עבר בהצבעה ובתקנון שהייתה הצבעה פגומה, כנראה, בלי קוורום, בלי פרוטוקול.

<דוד גרוס: היה תאטרון חצי חשוך בלי לוודא שיש קוורום כפי שצריך ושכל אדם בעל זכות הצבעה השתמש בזה.

<דוד גרוס: בדרך זאת הם העבירו הצבעה, וכרגע אין לחבר הנאמנים עצמו החלטה או פיקוח על עצמו, וכל הסמכות עברה לוועד המנהל שהוא גוף שהחברים בו ממנים את עצמם, ואינם כפופים לדווח דין וחשבון לאף אחד.

<דוד גרוס: זה תוכנן באופן ספציפי למטרת הדחה של אבא מחבר הנאמנים מכיוון שבאופן גלוי ופתוח הוא מתנגד להסלמה של פעילות BDS שקורית ונמשכת באוניברסיטה ובפקולטה בהנהלת רבקה כרמי.

<דוד גרוס: אני אתן כמה דוגמות: לפני כשנתיים אבא נכח בהרצאה באנגלית של פרופ' אורן יפתחאל שניתנה לסטודנטים ישראלים וזרים.

<דוד גרוס: הוצגה מפה של המזרח התיכון בלי שהופיע מדינת ישראל - -

<דוד גרוס: - - התוכן העיקרי של ההרצאה היה מאוד ברור – שלישראל אין זכות קיום - -

יוסי יונה: אוי.

יעקב מרגי: מי נאנח?

יוסי יונה: אני.

ענת ברקו: אה, אוקיי, טוב.

יעקב מרגי: הפחדת אותי.

יוסי יונה: שאורן יפתחאל טוען שאין לישראל זכות קיום?

ענת ברקו: הוא לא אמר.

ענת ברקו: הוא אמר שהיא לא הופיעה על המפה.

עודד פורר: הוא רק מציג מפות בלי מדינת ישראל.

יעקב מרגי: ענת.

יעקב מרגי: אתם רואים - - -

עודד פורר: הוא לא חושב שאין לה זכות קיום, הוא רק מציג - - - רק לא על המפה, יוסי, זה הכול.

יעקב מרגי: עודד, אין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<דוד גרוס: - - שלישראל אין זכות קיום כיוון שהיא כבשה ארץ ששייכת לאנשים אחרים, דהיינו הפלסטינים.

<דוד גרוס: מה אמרו לעשות?

<דוד גרוס: שהמזרחים צריכים לחזור לגן עדן של מדינות ערב, והאשכנזים לאירופה ולארצות-הברית.

<דוד גרוס: זאת כמובן אקדמיה מופרכת - -

יעקב מרגי: אתה אמור לסיים?

<דוד גרוס: אני אתן עוד דוגמה.

<דוד גרוס: לפני כמה שבועות פורסם על סדנה באוניברסיטה לאימון אנשים איך להסית ולעשות פרובוקציות לחיילי צה"ל - -

<צבי הכהן: שקר.

יעקב מרגי: מי זה צעק "שקר"?

יעקב מרגי: פרופ' צבי הכהן, למה?

יעקב מרגי: אסור לך.

<צבי הכהן: "מדבר שקר תרחק".

יעקב מרגי: אתה אמור לקבל זכות דיבור.

ענת ברקו: תגיד את זה למרצים שלך.

יעקב מרגי: ענת.

ענת ברקו: תגיד למרצים שלך שמדבר שקר ירחקו.

יעקב מרגי: ענת, אני מבקש, אני לא רוצה להוציא אותך.

נחמן שי: קודם תדעי על מה את מדברת.

יעקב מרגי: סליחה, צבי הכהן, אני אוציא אותך.

<צבי הכהן: מה זה?

<צבי הכהן: מה זה?

יעקב מרגי: פרופ' צבי הכהן, אני אוציא אותך.

עודד פורר: אתה אמור לחנך סטודנטים?

ענת ברקו: בבקשה, הנה, זאת ההצגה.

יעקב מרגי: ענת, תודה.

עודד פורר: חצוף.

ענת ברקו: חצוף זה לא מילה.

עודד פורר: מהכסף שלו הוא יודע - - -

ענת ברקו: הליברל הגדול.

<דוד גרוס: יש שני דברים שהוועדה יכולה לעשות.

<דוד גרוס: יש בכוחכם, ועדה נכבדה, לפעול לסגור את הוועדה שמעסיקה, מממנת, מקדמת ושולחת סביב העולם גם לשנת שבתון וגם לדברים יותר קצרים, לתת גב לאנטישמיות שהולכת ובוערת בקמפוסים ומסכנים אלפי סטודנטים יהודים בעולם.

<דוד גרוס: דבר אחרון – אני אומר את זה אזרח: למה אנחנו כמדינה משקיעים מיליונים נגד BDS ב"ברקלי", ב"הרווארד" וב-SOAS בלונדון ולא עושים דבר פה ומממנים אותו דבר פה בארץ?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פרופ' מנואל טרכטנברג, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, התאריך הפורמלי שבו קם ה-BDS הוא ב-2005.

מנואל טרכטנברג: מאז וללא הפסקה עד עצם היום הזה אני משקיע מאמצים אדירים להיאבק ב-BDS, אבל אני חותר למגע.

מנואל טרכטנברג: אני לא מסתתר פה בבונקר ומגיש הצעות לסדר בכנסת ישראל.

מנואל טרכטנברג: פה זה קל, פה כולם גיבורים גדולים.

מנואל טרכטנברג: אני מתמודד איתם שם יותר מכל אחד אחר בחדר הזה, בטח מחברי הכנסת.

מנואל טרכטנברג: עשרות רבות של כנסים ועימותים קשים ביותר כדי להעלות על נס את מדינת ישראל נגד האויבים שלנו מבחוץ.

מנואל טרכטנברג: אבל הנה, מה קורה כאן?

מנואל טרכטנברג: יש ציד מכשפות בתוך מדינת ישראל לא כדי ה-BDS, אלא נגד עצמנו.

מנואל טרכטנברג: צריך לסמן פה אויבים פנימיים.

מנואל טרכטנברג: זה מה שאתם עושים.

מנואל טרכטנברג: לכו להתמודד שם כפי שאני עושה.

מנואל טרכטנברג: אמירה שנייה: כשאני מתמודד שם אחד הדברים שאני מתגאה בהם, וזה קלף מנצח כל פעם.

מנואל טרכטנברג: אני אומר להם, אתם קמים נגדנו?

מנואל טרכטנברג: תראו מה קורה בתורכיה.

מנואל טרכטנברג: בתורכיה כשיש כאלה שמתנגדים למשטר של ארדואן שם מעיפים אותם מהאקדמיה, שמים אותם בכלא.

מנואל טרכטנברג: כאן במדינת ישראל אני גאה שיש כאן קומץ של אנשי סגל שקשה לי איתם, אני לא יכול לשמוע אותם, זה עושה לי צמרמורת, אבל אני גאה בכך שמדינת ישראל נותנת להם פתחון פה, שאפשר לדבר במדינת ישראל, ואפשר להביע דעה.

מנואל טרכטנברג: כשאני אומר את זה, אין להם תשובה.

מנואל טרכטנברג: זה הארגומנט הכי חזק שלנו כמדינה, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

מנואל טרכטנברג: אני גאה בזה.

מנואל טרכטנברג: אם מישהו ינסה לפגוע בזה אתם עוזרים ל-BDS, עוזרים לאויבינו.

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: כי הם יגידו, הנה, זה מה שקורה במדינת ישראל, הם משתיקים כל ביקורת.

מנואל טרכטנברג: אתם נותנים סימוכין לאויבים שלנו.

מנואל טרכטנברג: רבותי, צריך לבחור בשכל, לא להצטדק בדברים האלה.

מנואל טרכטנברג: ועוד אמירה אחת: אני שומע את הדברים שנאמרו מהקצה ההוא של השולחן.

מנואל טרכטנברג: אני שומע לא מעט יהודים טובי לב שתורמים למדינת ישראל ובאים ומטיפים לנו מוסר.

מנואל טרכטנברג: אני שואל אותם, האם אתם פניתם לממשלת ארצות-הברית, וביקשתם מממשלת ארצות-הברית להפסיק את המימון לנועם חומסקי ב-MIT, ל"ברקלי" שבאים ואומרים דברים קשים ביותר - -

<מייקל גרוס: - - -

מנואל טרכטנברג: אל תענה לי.

<קריאות: - - -

מנואל טרכטנברג: - - לאלה שאומרים דברים הכי קשים נגד ממשלת ארצות-הברית?

מנואל טרכטנברג: האם בארצות-הברית אתם עושים מה שאתם עושים כאן או שזה כאן נוח לכם לבוא משם ולהטיף לנו מוסר.

יעקב מרגי: הם בריטים.

מנואל טרכטנברג: בריטים או מה שלא יהיה.

יעקב מרגי: תודה.

ענת ברקו: הוא ישראלי.

ענת ברקו: הוא עשה עליה.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאות: - - -

עודד פורר: הם גם עשו עלייה וגם תורמים מדי שנה או שנתיים לאוניברסיטת בן-גוריון.

יעקב מרגי: ענת ברקו, פעם שנייה.

עודד פורר: קודם כול להגיד את דעתה.

עודד פורר: השאלה אם אין חופש ביטוי.

עודד פורר: חופש הביטוי הוא רק צד אחד.

יעקב מרגי: עודד, פעם ראשונה.

מנואל טרכטנברג: מטיפים לנו מוסר.

יעקב מרגי: מנו, מי שלא יקשיב לי, אני אקרא אותו לסדר.

יעקב מרגי: טל לביא, האוניברסיטה העברית.

<טל לביא: אני מבקש לדבר בסוף.

יעקב מרגי: זאת לא תככנית כבקשתך.

<לירן ברוך: אני אדבר?

יעקב מרגי: ביקשת רשות דיבור?

עודד פורר: כן, הוא רשום.

יעקב מרגי: בבקשה.

<לירן ברוך: שמי לירן ברוך.

<לירן ברוך: אני מתרגש להיות פה, בייחוד ב-50 שנה לשחרור ירושלים.

<לירן ברוך: פעם זה לא היה דבר מובן מאליו להגיע לעיר הספר הזאת.

<לירן ברוך: שלא נשכח ששחרור העיר התחיל בגלל מתקפה ירדנית על ישראל.

<לירן ברוך: אני אומר גם שלא נשכח ששחרור העיר התחילה במתקפה ירדנית על ישראל.

<לירן ברוך: אני שומע את הדיון פה, ואני מתפחלץ מההאשמות שמטיחים בנו לוחמים.

<לירן ברוך: אני אישית נפצעתי במחנה פליטים קלנדיה ב-2002 מכיוון ששמרתי על טוהר הנשק ולא יריתי לעבר מיידי אבנים למרות שחשתי סיכון.

<לירן ברוך: אני שומע את כל הפרופסורים האלה שממציאים המצאות על חיילי צה"ל – אם זה "שוברים שתיקה" שמשקרים ברוב הדברים שלהם.

<לירן ברוך: אפשר לקחת גם את המנכ"לית שלהם – שאני לא יודע מתי היא עשתה איזה קו.

<לירן ברוך: אני פשוט מאוד עצבני, ובגלל זה אני מדבר ככה.

<לירן ברוך: לגבי אוניברסיטת בן גוריון – איך דוד בן גוריון מתהפך בקברו בגלל שרצה להפריח את הנגב, ואתם נותנים במה לארגונים שבאים ומספרים שקרים ומעשיות על מדינת ישראל - -

יעקב מרגי: תודה.

<לירן ברוך: - - על הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון; מדינה שנותנת פתחון פה לאנשים שרוצים להשמיד אותה כמו הפרופסורים ההזויים האלה, אם אני יכול להגיד ככה.

יעקב מרגי: לירן, תכבד.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, גילוי נאות – אני איש סגל של אוניברסיטת בן-גוריון.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לי.

יוסי יונה: אוניברסיטה שאני מאוד אוהב, ומאוד גאה להיות איש סגל שלה.

נחמן שי: בצדק.

יוסי יונה: אני מעיד: אוניברסיטה פתוחה, פלורליסטית, סובלנית.

יוסי יונה: לפי חזונו של דוד בן גוריון היא מפריחה את הנגב.

יוסי יונה: יש לה תפקיד מאוד משמעותי בהפרחתו של הנגב.

יוסי יונה: חלק מהיכולת שלה לעשות זאת זה בגלל האווירה הפתוחה, בגלל האווירה האינטלקטואלית הסובלנית, הפתוחה, הדיאלוגית.

יוסי יונה: אני רוצה להעיר שתי הערות בקשר לדיון בוועדה הזאת.

יוסי יונה: אני כן אומר – יש כאן דברי הכפשה נוראים כי בבקשה לדיון נכתב הדבר הבא: "על מדיניות האוניברסיטה בהגנה על ה-BDS".

יוסי יונה: לאוניברסיטת בן-גוריון יש מדיניות הגנה על BDS?

יוסי יונה: תגידו – התחרפנתם?

יעקב מרגי: אחרי זה תוקן, וטוב שתוקן.

יוסי יונה: התחרפנתם?

יוסי יונה: אוניברסיטת בן גוריון כמדיניות?

יוסי יונה: אין מדיניות כזאת.

יוסי יונה: דבר נוסף – אני פונה אליכם, אם תרצו, בשביל ההגינות.

יוסי יונה: הגשתם את הדוח, והדוח הזה בעצם הובא לעיניהם של חברי הכנסת בלבד שהגישו את הבקשה לדיון.

יוסי יונה: לנו לחברי כנסת אחרים שרצינו לעיין בו כדי להיות מוכנים להשיב למה שהעברתם, לא.

יוסי יונה: מה פשר ההטיה הזאת?

יוסי יונה: כדי שלא נוכל להתגונן?

יוסי יונה: כדי שאנשים לא יוכל להתגונן - -

נחמן שי: לראות.

נחמן שי: אולי יש בזה משהו?

יוסי יונה: תודה, נחמן.

יוסי יונה: כמו חברי כאן פרופ' טרכטנברג, אני גם מתכווץ למול טענות כאלה ומול אלה שתומכים ב-BDS.

יוסי יונה: אני מתכווץ, לא מסכים עם הגישה הזאת, מעולם לא הסכמתי עם תומכי ה-BDS בישראל ומחוץ לישראל.

יוסי יונה: אבל אני שואל אתכם, חברי כנסת – סמוטריץ', הרי כל הצהרה שלך, גם לאחרונה, מה אתה חושב על ערביי ישראל בעתיד, גורמת לאלף ואחת תמיכות ב-BDS מאשר איזשהו מרצה באוניברסיטה כזאת או אחרת אומר.

יוסי יונה: אז אתם מחפשים את האבדה תחת הפנס במקום ללכת לסמטה האפלה שבה אנשים מתוכנו נותנים את התמיכה הזאת.

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: לא, אדוני, לא סיימתי.

יעקב מרגי: אאפשר לך.

יוסי יונה: נשמת אפה של אקדמיה זה חופש אקדמי.

יוסי יונה: היכולת שלנו כדמוקרטיה תוססת ופלורליסטית היא לאפשר דעות שאנחנו גם לא אוהבים ולא רוצים לשמוע.

יוסי יונה: זה הכוח שלה.

יוסי יונה: אנא, אל תפגעו באוטונומיה של האוניברסיטאות, אל תפגעו בחופש הביטוי של האוניברסיטאות כי זאת תהיה כליה של המוסדות המופלאים האלה שהוציאו מתוכם חוקרות וחוקרים שתורמים יום-יום לחוסנה ולאיתנה של החברה הישראלית.

יוסי יונה: (תרגום מאנגלית): ולך מר גרוס, תודה רבה על התמיכה שלך.

יוסי יונה: המשך לתמוך בישראל, אבל אתה צריך לדעת שהעובדה שהאוניברסיטה שבה אתה תומך במשך זמן רב משגשגת בגלל הפלורליזם, בגלל הסובלנות, בגלל המוחות האדירים שאתם, כנראה, תמכת בהם ופיתחת.

יוסי יונה: אז בבקשה, תן לנו לעשות מה שאנחנו יודעים.

יוסי יונה: אנחנו יודעים הכי טוב מה הכי טוב לישראל.

בצלאל סמוטריץ': - - -

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: הערה אחרונה: אורן יפתחאל הוא מגיסט בגולני שנלחם במלחמת לבנון השנייה עם אהבה מאוד גדולה לישראל, עם ציוניות מאוד גדולה, הגם שלעיתים גם אני לא מסכים עם דעותיו.

יוסי יונה: אז, בבקשה, כשאתם תוקפים את האנשים שחלקם מופלאים, מסורים, נאמנים, אז קצת כבוד לאנשים הללו.

בצלאל סמוטריץ': אני אשאל אותך שאלה קטנה.

יוסי יונה: ברשותו של היושב-ראש.

יעקב מרגי: אם זה יתפתח לדיון אני עוצר.

בצלאל סמוטריץ': לא, שאלה קטנה.

בצלאל סמוטריץ': האם לדעתך, בהנחה שבאוניברסיטה בריטית היו קוראים הבוקר לתמוך בדעאש, האם בפרלמנט הבריטי היו מדברים על חופש אקדמי?

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: ואני אומר לך שאין שום מדיניות כזאת ודברים מסוג כזה בישראל.

בצלאל סמוטריץ': - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אלירן, בבקשה.

יעקב מרגי: אלירן: אני לא אדבר על מה שקורה בבן-גוריון, אבל אני אדבר על האקדמיה בסופו של דבר.

יעקב מרגי: אתמול התקיימה באוניברסיטה העברית הפגנה של סטודנטים מהמגזר הערבי שתומכים במחבלים ששובתים רעב בכלא.

יעקב מרגי: אנחנו, התאים הציוניים בקמפוס: תא "אם תרצו", תא "לביא" – רצינו בסך הכול להניף דגלי ישראל בסך הכול.

יעקב מרגי: באו מאבטחים מהאוניברסיטה ואמרו שזאת פרובוקציה.

יעקב מרגי: גם בחיפה בשבוע שעבר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה דיבר פה על חופש ביטוי, חופש אקדמי.

יעקב מרגי: אני לא רואה שיש חופש ביטוי בשבילנו.

יעקב מרגי: להניף דגל ישראל שהוא סמל המדינה זה אסור, אבל להניף דגל אש"ף ולקרוא לאינתיפאדה מותר?

נחמן שי: ברור שלא.

נחמן שי: אלירן: אבל זאת הנקודה.

נחמן שי: זה מה שקרה באוניברסיטה העברית.

יעקב מרגי: אתה לא שואל אותו.

יעקב מרגי: אלירן: אבל זה מה שקרה אתמול באוניברסיטה העברית.

יוסי יונה: אני אבוא אתך, ונשים את דגל ישראל, מה הבעיה?

יעקב מרגי: יוסי, תודה.

יעקב מרגי: אלירן: זה מה שקרה אתמול באוניברסיטה העברית אתמול.

יעקב מרגי: האוניברסיטה גם מנעה את שירת "התקווה" כדי לא לפגוע ברגשות של סטודנטים ממגזרים כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

עודד פורר: האוניברסיטה "העברית" הולכת להוריד את השם "העברית" כי זה פוגע בתלמידי האוניברסיטה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים בקרב על הדמוקרטיה בישראל.

נחמן שי: כשההיסטוריה תסתכל אחורה על התקופה הזאת היא תראה שהתרחשו פה קרבות גדולים שאולי הכריעו את דמותה העתידית של המדינה.

נחמן שי: והנה עוד דוגמה לקרב קטן.

נחמן שי: האקדמיה הישראלית היא מעוז הדמוקרטיה.

נחמן שי: הדמוקרטיה בישראל היא, בין היתר, בגלל האקדמיה שלה.

נחמן שי: פעם אמר מנחם בגין, מה זה כל האקדמיה?

נחמן שי: אפשר לשים אותם על חצי היציע המזרחי של "טדי".

נחמן שי: אז לא היה עדיין "טדי", אבל הוא התכוון שזה מעט מאוד אנשים.

נחמן שי: זה מעט מאוד אנשים עם משקל כבד מאוד.

נחמן שי: האקדמיה הזאת עומדת בקו הראשון של הקרב נגד ה-BDS - -

עודד פורר: גם האקדמיה באריאל, נחמן?

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: עודד.

תמר זנדברג: אריאל זה לא במדינת ישראל.

נחמן שי: - - - עומדת בקו הראשון.

נחמן שי: אם יש סיכוי לנצח בקמפוסים בכל העולם, ובעיקר בארצות-הברית ששם היינו יחד עכשיו עם חברינו זה כשמהאקדמיה מנהלים את הקרב הזה.

נחמן שי: דווקא נציגי האקדמיה בישראל יוצאים למוסדות האקדמיים ברחבי העולם - -

ענת ברקו: אתה אומר לי את זה?

ענת ברקו: אתה חושב שאני לא מרצה - - - במשך שנים?

יעקב מרגי: ענת, ברוכה השבה.

יעקב מרגי: אני אבטל את זכות השיבה לדיון.

ענת ברקו: אני מציעה שתבטל את זכות השיבה.

ענת ברקו: זה דווקא טוב.

נחמן שי: אני חוזר ואומר: דווקא נציגים מהאקדמיה בישראל יוצאים לקמפוסים בכל העולם, כולל בארצות-הברית, והם אלה שמובילים את הקרב נגד ה-BDS.

נחמן שי: וטוב הדבר ויפה כי יש להם המשקל שלהם.

ענת ברקו: גם בעד.

נחמן שי: ענת, בחייך.

יעקב מרגי: ענת, זה מפריע.

ענת ברקו: אבל זה המצב.

ענת ברקו: אי אפשר להעיר הערה?

יעקב מרגי: בדיון הזה לא, כי נשמעות פה טענות, ואנשים רוצים להתבטא ולהגיב.

נחמן שי: אוניברסיטת בן-גוריון בבאר-שבע היא אוניברסיטה מפוארת, חשובה, פורצת דרך.

נחמן שי: היא לא זקוקה למחמאות שלי, כל אחד יודע את זה.

נחמן שי: היא עשתה דברים עצומים גם בבאר-שבע וגם בדרום הארץ.

נחמן שי: אז עכשיו חברים שלמדו שם – וזה בסדר גמור, אתם צריכים להיות גאים שלמדתם בבאר-שבע.

נחמן שי: אתם צריכים להיות גאים בזה שיש לכם ההזדמנות ללמוד באחד מהמוסדות הכי חשובים במדינת ישראל.

<אלון שוורצר: מותר גם לבקר.

יעקב מרגי: אל תענה לו.

נחמן שי: לכן ההשתלחות הזאת גם באקדמיה, גם בבאר-שבע היא מעשה מכוער.

יעקב מרגי: לא משתלחים.

נחמן שי: תסלח לי.

יעקב מרגי: יש פה דיון.

יעקב מרגי: אני גאה בדיון.

עודד פורר: הוא לא מוכן שיהיה חופש ביטוי שנשאל שאלות.

עודד פורר: אסור לנו לשאול שאלות.

יעקב מרגי: יש פה בירור.

נחמן שי: הדיון הוא בסדר גמור - -

ענת ברקו: - - - השתלחות.

ענת ברקו: רק אמרת איזו השתלחות.

נחמן שי: - - - הוא חלק מהדמוקרטיה שעליה אנחנו מגִנים.

עודד פורר: שאלתי שאלות.

עודד פורר: נקבל עליהן תשובות.

עודד פורר: אולי אנחנו - -

נחמן שי: עכשיו אנחנו במיעוט, ואולי אנחנו במיעוט שהולך ומתכווץ במדינת ישראל - -

יעקב מרגי: מי זה "אנחנו"?

נחמן שי: "אנחנו" זה אלה שחושבים שלאקדמיה יש חופש דיבור, ובאקדמיה יכולים להביע דעות מגוונות.

ענת ברקו: - - -

עודד פורר: - - -

ענת ברקו: נכון – מגוונות.

נחמן שי: אנחנו מיעוט, וגם למיעוט יש זכויות.

נחמן שי: מה לעשות – חלק מהדמוקרטיה זה להגן על זכויות המיעוט; שנית, כדאי לזכור שמיעוט יודע להפוך לרוב ביום מן הימים.

יעקב מרגי: נחמן, welcome to club.

נחמן שי: עכשיו גם אתה במיעוט?

יעקב מרגי: אני תמיד הייתי במיעוט.

יעקב מרגי: אני עדיין במיעוט.

נחמן שי: מצוין.

נחמן שי: תודה.

יואל חסון: הייתי רוצה להיות מיעוט כמוך.

יעקב מרגי: יואל חסון, בבקשה.

יעקב מרגי: לאחר מכן תמר.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על קיום הדיון הזה.

יואל חסון: אני רוצה להתחיל בגילוי נאות: אני חבר יקר של מייקל גרוס ומשפחתו.

יואל חסון: אני מכיר אותו כבר - - - הוא גם תרם לי בפריימריז שלי ב-2009.

יעקב מרגי: אנחנו נתחשבן אתך רק על זה, לא על הדיון.

ענת ברקו: אם צריך להגיד, גם אני מכירה אותו, אבל הוא לא תרם לי שום דבר.

יואל חסון: כי לא היה לך פריימריז.

יעקב מרגי: יואל, אתה לא מפספס כלום.

יעקב מרגי: תמשיך.

ענת ברקו: חבר הכנסת מרגי, גם אני מכירה אותו, אבל הוא לא תרם לי שום דבר.

יעקב מרגי: אוקיי, שמענו.

יעקב מרגי: נרשם פעמיים בפרוטוקול.

תמר זנדברג: התמודדת בפריימריז?

ענת ברקו: לכן הוא לא תרם לי.

תמר זנדברג: אבל אף אחד לא תרם לך.

עודד פורר: אבל עכשיו יש לה פריימריז.

תמר זנדברג: - - - לכן היא יוזמת דיונים כאלה.

יעקב מרגי: תמר, את מפריעה ליואל.

עודד פורר: גם אני מכיר אותו, וגם לי הוא לא תרם לפריימריז.

תמר זנדברג: גם לך אין פריימריז.

תמר זנדברג: כל חסידי - - -

עודד פורר: אני מת על הפריימריז של מרצ עם כל המשפחה.

תמר זנדברג: כל חסידי - - -

עודד פורר: הפריימריז במרצ הוא באמת דוגמה לדמוקרטיה.

תמר זנדברג: תירגע, אותי ליברמן לא שם - - -

יעקב מרגי: תמר, תודה.

יעקב מרגי: פעם אחרונה שהפרעת.

יעקב מרגי: בבקשה, עודד, אל תפריע.

יואל חסון: אני אוהב את אוניברסיטת בן-גוריון.

יואל חסון: אני מכיר אותה, מכיר את פועלה, אני מכיר סטודנטים רבים שהיום שם.

יואל חסון: אני יודע שזה מקום נפלא, ואחד מהמקומות המוכרים והחשובים של מדינת ישראל בעולם.

יואל חסון: אני יותר מבעד חופש אקדמי ופלורליזם, דמוקרטיה וחופש הביטוי.

יואל חסון: אין בכלל ספק בעניין.

יואל חסון: אבל אני שואל, אם אנחנו בעד חופש ביטוי וחופש אקדמי, מדוע למייקל גרוס אסור להגיד את עמדתו כחבר חבר הנאמנים?

<רבקה כרמי: מותר לו.

בצלאל סמוטריץ': מותר לו - - -

יעקב מרגי: סליחה, בצלאל.

יואל חסון: תנו לי לסיים.

יואל חסון: אני מבקש לא להפריע לי.

יואל חסון: מדוע כאשר הוא התחיל להביע את עמדותיו לגבי אירועים כאלה ואחרים באוניברסיטה, עניינים שקשורים ל-BDS; כתב מכתבים, התראיין - התגובה שהוא קיבל – וטוב שהוועדה תדע, אוניברסיטת בן גוריון לא צריכה עזרה כלכלית – היא מחזירה תרומות של תורמים.

יואל חסון: אז היא החזירה את התרומה שלו.

יואל חסון: היא לא צריכה את זה.

יואל חסון: לא צריך מלגות לסטודנטים, לא צריך עוד מחלקה.

יואל חסון: המון כסף האוניברסיטה החזירה.

יואל חסון: היא לא צריכה.

יואל חסון: בפעם הבאה כשניפגש בוועדת הכספים נזכור את זה שאוניברסיטת בן-גוריון לא צריכה עזרה כספית, היא מחזירה תרומות.

תמר זנדברג: כל הכבוד שהחזירה תרומה - -

יעקב מרגי: תמר, תודה.

תמר זנדברג: - - - חופש הביטוי - - - אנחנו מצדיעים לכם.

יעקב מרגי: תמר, תודה.

תמר זנדברג: אדרבה.

יואל חסון: חבר חבר הנאמנים ביקש להגיד את עמדותיו ואת דעותיו.

יואל חסון: הוא חבר פעיל שתרם וחשוב לו.

יואל חסון: אגב, העזרה שלו למדינת ישראל היא לא רק זאת, אלא הוא גם חי פה.

יואל חסון: הוא ומשפחתו.

מנואל טרכטנברג: בסדר גמור.

יעקב מרגי: אני התאפקתי לא להגיב למנו בעניינים אחרים על אלה שיושבים שם ומתערבים לנו פה.

יעקב מרגי: אז עזוב.

עודד פורר: - - -

יואל חסון: להרבה אנשים לא אכפת מההתערבויות האלה.

יואל חסון: אבל בואו נדבר שוב.

יואל חסון: אני פונה לאוניברסיטת בן-גוריון.

יואל חסון: אתם בעד חופש אקדמי, פלורליזם, דמוקרטיה.

יואל חסון: יש לכם חבר חבר נאמנים שחושב אחרת מכם - -

יעקב מרגי: תודה.

יואל חסון: - - אל תגרשו אותו, אל תדיחו אותו כי זה מה שאתם רוצים לעשות, אלא אם כן תתחייבו שלא תעשו את זה.

יואל חסון: אני ראיתי את המכתבים שאתם הוצאתם ואת המיילים שהוצאתם, והחזרתם תרומה שלו, ואתם מבקשים להדיח אותו.

יואל חסון: אז אני אומר לכם ולכל הוועדה – זה שכולנו נגד BDS זה ברור, ונלחמים נגד BDS – זה ברור.

יואל חסון: אני גם בטוח שאוניברסיטת בן-גוריון נגד BDS ולא רוצה שזה יצליח כי היא תהיה הקורבן הראשון שלו.

יואל חסון: אבל הוועדה צריכה לקבל פה החלטה ברורה: גם אם יש חבר חֶבר נאמנים שאינו מסכים עם עמדה פורמלית של אוניברסיטה הוא לא יודח, הוא לא יושפל, לא יחזירו את תרומותיו, ולא יבנו חבר נאמנים כפי שההנהלה רוצה כי זה לא המטרה של חבר הנאמנים, ולקחת כסף רק ממי שרוצים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להתחיל בגילוי נאות – גם אני בוגרת של אוניברסיטת בן-גוריון, אני גם בוגרת של האוניברסיטה "העברית" ובוגרת אוניברסיטת תל-אביב וירושלים, ואני גאה בכל שלושתן.

יעקב מרגי: תמר, בנימה אישית – ממרומי גילי כבאר-שבעי כשהיו שואלים אותי איפה אני גר, והייתי אומר שבבאר-שבע, היו מקשרים את זה או לשבטה או לקציעות.

יעקב מרגי: אז סוף סוף כשאני שומע שהקישור הוא לאוניברסיטת בן-גוריון לבי מתמלא.

יעקב מרגי: הריאות מתמלאות אוויר, ואני שמח.

תמר זנדברג: אז אני בוגרת גאה של כל האוניברסיטאות שעומדות כאן על המוקד.

תמר זנדברג: אני רוצה להתחיל בברכה ליוזמי הדיון, ארגון "אם תרצו".

תמר זנדברג: קודם כול המנכ"ל, מזל טוב.

תמר זנדברג: נולד לך בן.

<מתן פלג: תודה.

תמר זנדברג: המון מזל טוב ורק בריאות.

תמר זנדברג: אני גם רוצה לברך אתכם על עוד דבר.

תמר זנדברג: זאת תקופה ארוכה שאתם מטרטרים כאן את כל הכנסת.

תמר זנדברג: יש כאן חברי כנסת שעובדים אצלכם למרות שהתרומות שלכם הן תרומות חסויות - -

ענת ברקו: את עובדת אצל "שוברים שתיקה" ו"בצלם".

יעקב מרגי: ענת, את לא חייבת להגיב לכל אחד.

ענת ברקו: לא, אני לא מוכנה שהיא תדבר ככה על חברי כנסת.

יעקב מרגי: אני מוכן שהיא תדבר.

יעקב מרגי: אני מנהל את הדיון.

ענת ברקו: היא עובדת אצל "שוברים שתיקה" ו"בצלם".

יעקב מרגי: את לא מוכנה, תצאי מהחדר עד שהיא תסיים את הדברים.

יעקב מרגי: אני מוכן שהיא תדבר איך שהיא רוצה, ובלבד שזה יהיה בכבוד.

תמר זנדברג: התרומות שלכם חסויות.

תמר זנדברג: אתם לא מסכימים לגלות לציבור מה מקור הכסף שלכם.

תמר זנדברג: תחקירים עיתונאיים מראים שמדובר על גורמים אנטישמיים בחו"ל - -

מנואל טרכטנברג: אוונגליסטים.

תמר זנדברג: - - ולמרות זאת אתם מצליחים לבוא לכאן לכנסת, ולנהל ציד מכשפות שמובל על-ידי חברי כנסת, ולצערי, על-ידי הוועדה הזאת, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך, שבעוד כמה שנים אנחנו נתבייש בדיון כזה.

תמר זנדברג: כשנקרא את הפרוטוקול זה כתם על ספר הפרוטוקולים של הכנסת.

אמיר אוחנה: את לא צריכה לחכות.

אמיר אוחנה: תתחילי מעכשיו.

תמר זנדברג: אנחנו נתבייש שדיון כזה בכלל התקיים.

תמר זנדברג: אני רוצה להתחיל קודם בהתנצלות כלפיכם, ראשי האוניברסיטאות, שאתם צריכים לבוא לכאן ולהצטדק ולעמוד על המוקד בפני חבורה של פרחחים - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: תמר, או שאת חוזרת בך או שאת מפסיקה לדבר.

תמר זנדברג: אני לא חוזרת בי.

יעקב מרגי: לא חוזרת?

יעקב מרגי: אין לך זכות דיבור.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: הדיון יהיה בכבוד.

תמר זנדברג: לא, לא, סליחה.

יואל חסון: אני חבר כנסת בדיוק כמוך.

יעקב מרגי: הדיון יהיה בכבוד.

תמר זנדברג: זה דיון מאוד מכובד.

יעקב מרגי: הוא לא מכובד.

יעקב מרגי: לא "פרחחים" - -

<קריאות: - - -

יואל חסון: - - -

תמר זנדברג: יואל, עם כל הכבוד, אתה כרגע הגנת כאן על התורם שלך בפריימריז.

תמר זנדברג: אתה לא מתבייש?

יואל חסון: - - - כנסת ישראל - - - דין וחשבון- -

יעקב מרגי: יואל, אתה מפריע לי.

יואל חסון: - - בוודאי שהם יבואו.

יואל חסון: את צריכה להתנצל.

יואל חסון: זה לא מתאים.

תמר זנדברג: לא, לא, אני רק רוצה להבהיר.

יעקב מרגי: תקשיבו.

יעקב מרגי: מאותה חברת כנסת שצופה שאנחנו נתבייש מהדיון פה - -

תמר זנדברג: לא אתם.

יעקב מרגי: אני לא אוהב את המוסר הכפול הזה.

יעקב מרגי: בהרבה מקרים את יוזמת דיונים על אמירה של איש כזה או אחר שאמר - -

תמר זנדברג: שאתה לא מקיים, דרך אגב.

תמר זנדברג: אבל לא הזכרתי את זה.

יעקב מרגי: - - פתאום חופש הביטוי.

תמר זנדברג: לא, למה?

תמר זנדברג: הכול יכול להיאמר פה.

יעקב מרגי: אני לא אאיץ בך לחזור בך - -

תמר זנדברג: לא, אני לא אחזור.

יעקב מרגי: - - את יודעת למה?

יעקב מרגי: שיישאר בפרוטוקול שאת צופה אות הקלון הזה.

תמר זנדברג: מאה אחוז.

תמר זנדברג: לפחות שהדברים ייאמרו.

יעקב מרגי: אוקיי, בבקשה.

תמר זנדברג: לפחות שהדברים ייאמרו.

יעקב מרגי: אז הם נאמרו על-ידי ועל ידך.

יעקב מרגי: ההיסטוריה - - -

תמר זנדברג: לגופו של עניין: לא BDS ולא נעליים.

תמר זנדברג: זה הכול קשקוש.

תמר זנדברג: אם אתם קוראים לקריאה להצלה של מדינת ישראל, חרם; ואם אתם קוראים לדיון הפוליטי הכי משמעותי שהתקיים - -

עודד פורר: אז את תומכת ב-BDS?

עודד פורר: ה-BDS לשיטתך, הוא הצלה של מדינת ישראל?

יעקב מרגי: עודד, תן לה לסיים.

עודד פורר: אני רוצה להבין.

יעקב מרגי: אני מעדיף שהיא תסיים את דבריה.

תמר זנדברג: אתה מיד תבין.

עודד פורר: אני פרחח, כנראה, אני לא מבין מהר.

תמר זנדברג: - - -

יעקב מרגי: תמר, משפט סיכום.

עודד פורר: תסבירי קצת יותר לפרחחים.

עודד פורר: אנחנו לא מבינים כל כך מהר.

יעקב מרגי: משפט סיכום.

עודד פורר: תסבירי לנו יותר לאט כדי שנבין למה את אומרת בהצלה.

תמר זנדברג: אני מנסה.

יעקב מרגי: את לא מנסה.

תמר זנדברג: אני מנסה להגיע לסיכום דברי.

יעקב מרגי: יש לך משפט סיכום.

תמר זנדברג: אני מנסה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אם אתם קוראים לביקורת לא רק לגיטימית, אלא חיונית על מדיניות הכיבוש וההתנחלות של מדינת ישראל "חרם" ו-BDS - -

עודד פורר: השאלה אם BDS זה לגיטימי.

עודד פורר: זאת השאלה שלי אלייך.

תמר זנדברג: זה לא BDS.

עודד פורר: אני כפרחח לא מבין את זה – האם BDS לגיטימי בעינייך?

תמר זנדברג: החרמה של התנחלויות - -

יעקב מרגי: תודה, סיימת.

תמר זנדברג: לא סיימתי.

יעקב מרגי: אני עצרתי.

יעקב מרגי: מה לעשות – הרבה זמן לא התלוננו עלי בוועדת אתיקה.

תמר זנדברג: מה היה קורה אם אני הייתי מפסיקה אותו?

יעקב מרגי: אז הפסקתי אותו, והוא שתק.

תמר זנדברג: לא - - -

יעקב מרגי: הפסקתי אותו, ואת לא שותקת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אפשר להמשיך את הפינג-פונג הזה - -

<מתן פלג: אפשר להגיב?

ענת ברקו: תגיד: "אנחנו לא פרחחים".

יעקב מרגי: איש הארגון שלך לא סיפק תגובה?

<מתן פלג: כן, אבל הדברים - - -

יעקב מרגי: משפט אחד או שניים.

תמר זנדברג: אתה יכול להסביר למה התרומות שלכם חסויות?

יעקב מרגי: רגע, את לא מפריעה לי.

יעקב מרגי: פעם ראשונה.

יעקב מרגי: אתה לא פונה אל חברי הכנסת.

יעקב מרגי: דבר אלי ולפרוטוקול.

<מתן פלג: אני רוצה להבהיר נקודה אחת שהיא מאוד חשובה.

<מתן פלג: BDS זה חרם, משיכת השקעות וסנקציות.

<מתן פלג: Boycott the investments and sanctions.

<מתן פלג: "אם תרצו" מתעסקת עם הרבה אוניברסיטאות.

<מתן פלג: אין לנו אהבה יתרה לאוניברסיטת בן-גוריון, חוץ מלאלון.

<מתן פלג: לאוניברסיטת בן-גוריון יש משהו מוזר עם "שוברים שתיקה".

<מתן פלג: המחלקה למזרח התיכון פה-אחד בחרה לתת פרס ל"שוברים שתיקה".

<מתן פלג: אין שום נושא באקדמיה שאנשים מסכימים עליו פה-אחד.

<מתן פלג: החד-גוניות המחשבתית הזאת במחלקה הכי תוססת בעולם - מזרח תיכון - -

יעקב מרגי: תקשיב.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה: כשאתה אומר לי שמחלקה מסוימת בחרה פה-אחד אתה רוצה להגיד לי במילים אחרות שפרופ' רבקה כרמי וכל צוותה נתנו הנחיה?

בצלאל סמוטריץ': מתקבלים לשם תלמידים רק מזן מסוים.

<מתן פלג: לעניות דעתי, הרבה מאוד שנים יש עצימת עין וחוסר יכולת להתמודד עם מרצים שיוצרים אווירה - -

יעקב מרגי: תקשיבו - -

אמיר אוחנה: הוא עונה לפרופ' טרכטנברג ולפרופ' יונה שמדברים על פלורליזם וחופש מחשבתי.

אמיר אוחנה: הנה הפלורליזם.

אמיר אוחנה: פה-אחד – "שוברים שתיקה".

אמיר אוחנה: זה הפלורליזם.

<קריאה: אני רוצה להגיד משהו קטן.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להגיד משהו קטן ולא גדול.

יעקב מרגי: אתה תקבל רשות דיבור כשאני אתן לך.

תמר זנדברג: מה עם התרומות שלכם?

תמר זנדברג: למה התרומות הן חסויות?

יעקב מרגי: תמר, פעם שנייה.

תמר זנדברג: למה הן חסויות?

יעקב מרגי: תמר, פעם שנייה.

תמר זנדברג: שאלה פשוטה.

יעקב מרגי: לא עומדת לך הזכות.

<מתן פלג: - - -

יעקב מרגי: אני שוב אומר לפרוטוקול.

יעקב מרגי: אף אחד לא צריך לענות לי.

יעקב מרגי: אני זוכר את השיח הזה גם בתקשורת.

יעקב מרגי: תמיד ייללנו שבערוץ ממלכתי, בשידור הציבורי היה גוון אחד של דעות.

יעקב מרגי: מה לעשות.

יעקב מרגי: יש שאלה שצריך לשים אותה על השולחן עם סכין חדה.

יעקב מרגי: רוב רובו של הסגל באקדמיה, כנראה חושב דעות שלא מתאימות לי.

יעקב מרגי: לפעמים גם הופכות לי את הקרביים ומכווצות לי את המעיים.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: לא נוח.

יעקב מרגי: אבל זה המצב.

יעקב מרגי: עכשיו, מה אתם רוצים?

יעקב מרגי: שיהיו תנאי סף למרצים?

יעקב מרגי: נבחן את הדעות שלהם?

יעקב מרגי: מהפכות מתחילות מלמטה.

יעקב מרגי: אני צריך להגיע בדיון הזה למסקנה האם פרופ' רבקה כרמי יחד עם צוות הסגל הבכיר שלה מנווטים את הספינה באוניברסיטת בן-גוריון לכיוון תמיכה ממוסדת ב-BDS.

יעקב מרגי: זה הדיון שצריך להיות פה.

יעקב מרגי: אם פרופ' כזה אמר ככה, וההוא אמר ככה – היו דברים מעולם.

יעקב מרגי: אמרו בעבר דברים יותר קשים, וגם ייאמרו בעתיד דברים יותר קשים.

יעקב מרגי: רק אני שמח שלפחות הפלורליזם והסובלנות יותר בצד שלנו.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי אנחנו מסוגלים לשמוע.

יעקב מרגי: אבל, תאמינו לי, אלה שתוקפים בלהט, שאם היה רב שהיה אומר דעה - -

בצלאל סמוטריץ': אז דרשו להדיח אותו.

יעקב מרגי: תן לי לדבר.

יעקב מרגי: למה אתה מפריע לי?

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

יעקב מרגי: או איזה מתנחל או אפילו חבר כנסת שהחסינות עומדת לו, בר מינן – אומר דעה שהופכת את הקרביים למישהו אחר, היו פה נאומים בלהט, ולא היית שומע בכלל את החשש למזבח חופש הביטוי והדמוקרטיה.

יעקב מרגי: זה לא היה מאיים על הדמוקרטיה.

יעקב מרגי: תהיה גאה שכרגע הפלורליזם והסובלנות והיכולת לשמוע ולהכיל דעות נמצאת, לפחות מבחינתך, בצד הנכון.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל את עצמי רק האם ראשי האוניברסיטאות שחתמו על מכתב עכשיו היו חותמים על מכתב שקורא להשאיר את הרב שמואל אליהו בתפקידו כראש העיר צפת - -

יעקב מרגי: אני לא יודע.

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': - - -

יעקב מרגי: לא שמעתי.

יעקב מרגי: אני אמרתי לפרוטוקול באוויר.

יעקב מרגי: פרופ' רבקה כרמי, בבקשה.

יעקב מרגי: עומדת לך רשות הדיבור.

יעקב מרגי: אני לא אתן לאף אחד להפריע לך גם אם זה יעצבן כמה אנשים.

יעקב מרגי: הבטחתי לך שיהיה פה דיון מכובד, ויהיה מכובד.

יעקב מרגי: חברי כנסת או אורח שיפריע, אני אוציא אותו.

יעקב מרגי: בלי קריאות ביניים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רבקה כרמי: תודה רבה.

<רבקה כרמי: ברשותך, נכבדי, אדוני היושב-ראש, אני אקרא את דברי מן הכתב - -

יעקב מרגי: עומדת לך הזכות.

<רבקה כרמי: - - לפני כן אני רוצה להעיר לסיפור האחרון שלך, מתן פלג.

<רבקה כרמי: במעט יושרה יכולת להוסיף שנשיאת האוניברסיטה ביטלה את הפרס הזה ל"שוברים שתיקה".

<מתן פלג: - - -

יעקב מרגי: מתן, אתה לא עונה.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

<מתן פלג: סליחה.

יעקב מרגי: טוב שזה נאמר לפרוטוקול.

<רבקה כרמי: בכוונתי כאן להביא לוועדה הנכבדה הזאת עובדות המדברות כולן בעד עצמן.

<רבקה כרמי: אני מבקשת להביא עובדות בלבד.

<רבקה כרמי: ביום העצמאות ה-69 של מדינת ישראל קיבלתי מכתב מארגון "אם תרצו" הקורא להתפטרותי מתפקידי כנשיאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

<רבקה כרמי: את המכתב המאשים אותי בתמיכה ב-BDS בהובלת האוניברסיטה ב-BDS קיבלתי למחרת יום הזיכרון שבו אני מבכה אישית את סבה של בתי שנהרג על כיבוש צפת, את בן-דודי כאח לי שנהרג במלחמת יום כיפור ועוד חברים טובים ויקרים.

<רבקה כרמי: קיבלתי אותו ביום שבו אני צופה בגאווה ובאהבה גדולה מאוד במטס חיל האוויר, בחידון התנ"ך, באירוע חיילים מצטיינים בבית הנשיא ובחלוקת פרסי ישראל.

<רבקה כרמי: ככה אני השבתי לכתוב במייל קצר מאוד באופן מידי: "ביום בו חוגגת מדינת ישראל 69 שנים של פריחה אדירה שכל כולה נובעת מפתיחות המחשבה, מכבוד הדדי, משיח ציבורי מפרה ומרובד, מאומץ ומהקרבה ולא פחד ורדיפה, מכתבכם מבייש את כותביו".

<רבקה כרמי: בדיוק אותו מכתב שנשלח אלי ביום העצמאות שימש לפניית חברי הסגל לבקש דיון מהיר בדיוק ביום פתיחת המושב השנתי של חבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ואני אגיע גם לסיבה שלדעתי הטיימינג הזה נבחר.

<רבקה כרמי: הדיון הנוכחי שמתקיים תחת כותרת מבזה וגם מלווה בהסתה פרועה ואלימה מאוד מאוד נגדי ברשת – ומי שלא יודע, יתכבד לחפש ולמצוא – לא מוסיף כבוד ליוזמים שלו.

<רבקה כרמי: בעידן של חדשות מומצאות ומניפולציות מכוערות של האמת, שאגב, לא אחת מכשילות גם חברי כנסת בפעולת הציבורית – ואני לא מאשימה אותם – מוטלת עלי וגם עלינו אחריות יותר מאשר אי פעם להביא את העובדות כפי שהן, וזה מה שאני רוצה לעשות עכשיו.

<רבקה כרמי: אין לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב לאותו קורס צילום שהיווה עילה אקטואלית כביכול לקריאת הדיון המהיר הזה.

<רבקה כרמי: הנה העובדות: הקורס פורסם לפני יותר מחודש ימים בלוח מודעות אלקטרוני של עמוד מעורבות חברתית באתר אגודת הסטודנטים.

<רבקה כרמי: באתר הזה מפורסמים אירועים ופעילויות מכל הסוגים באוניברסיטה ובדרום הארץ, ובלבד שהם עומדים בשני פרמטרים – ורק שניים: שהפעילות אינה מסחרית או כרוכה בתשלום וכי הפעילות היא חוקית.

<רבקה כרמי: שנית אין לקורס הצילום המדובר כל קשר לאוניברסיטה או לאגודת הסטודנטים של האוניברסיטה, והוא גם לא התקיים כלל בשטחי האוניברסיטה.

<רבקה כרמי: אלה העובדות בקשר לדיון הנוכחי.

<רבקה כרמי: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב היא חוד החנית במאבק נגד תנועת BDS.

<רבקה כרמי: עובדות: רקטור האוניברסיטה, אנוכי וחברי סגל רבים מגויסים באופנים רבים ומגוונים למאבק נגד BDS.

<רבקה כרמי: פעילות זאת נגד BDS היא עקבית ומתמשכת, ואנחנו מקיימים אותה בהתמדה משנת 2005 ועד היום, כפי שאמר פרופ' טרכטנברג.

<רבקה כרמי: דוגמאות: ב-2005 שנתיים לפני לידת "אם תרצו" הוביל רקטור האוניברסיטה בתפקידו אז כיושב-ראש ארגון הסגל האקדמי באוניברסיטאות משלחת הסברה אשר הצליחה במשימתה נגד החלת חרם אקדמי בבריטניה.

<רבקה כרמי: ב-2007 נאמתי בלונדון למען חופש אקדמי ונגד החרם; ב-2012 יצאתי במאמר דעה נגד החרם ב-Jewish Canadian news; ב-2013 הופעתי בריאיון אצל שלומי אלדר על המעבר של החרם מאירופה לארצות-הברית; ב-2013 יצאתי במאמר דעה נגד החרם ב-Times of Israel; ב-2013 יצאתי במאמר דעה ב- YNET נגד החרם אשר יפגע גם באוכלוסייה הפלסטינית; ב-2014 הופעתי בריאיון נגד BDS בפרשת "סודה סטרים"; ב-2015 אירחנו הרצאה של פרופ' קרי נלסון מארצות-הברית על תנועת BDS ודרכי פעולתה והדרכה לסגל וסטודנטים כיצד לפעול נגד החרם; ב-2016 הופעתי בריאיון נרחב ל-Jerusalem Post נגד החרם; ב-2017 – במהלך מבצע "צוק איתן" פרסם עיתון Lancet, כתב העת המוביל בעולם לענייני רפואה מאמר מכפיש נגד מדינת ישראל.

<רבקה כרמי: יחד עם עמיתים, ואחרי שיצאנו חוצץ נגד המאמר הזה הבאנו לביקור בישראל את ריצ'ארד הורטון, עורך כתב העת, כדי להציג לו מקרוב את ההישגים העצומים של מערכת הבריאות בישראל ואת היותה מובילה בקנה מידה בין-לאומי במתן שירותים שוויוניים לכל אזרחי המדינה; לפני שבוע בדיוק השלמנו את המהפך בגישתו של העורך למדינת ישראל כאשר התארחנו אצל נשיא המדינה כדי להציג את ההישג העצום של הוצאת גיליון מיוחד, ראשון מסוגו, של עיתון ה-Lancet אשר הוקדש כולו למערכת הבריאות בישראל עם מיליוני קוראים ברחבי העולם.

<רבקה כרמי: אוניברסיטת בן-גוריון הייתה מרכזית.

<רבקה כרמי: חבר סגל שלנו היה עורך העיתון הזה; נושא המלחמה בחרם האקדמי הוא מרכזי עבור אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

<רבקה כרמי: האוניברסיטה הזאת היא המוסד האקדמי היחיד בארץ אשר הסנט שלו קיבל החלטה המתנגדת לקריאות לחרם אקדמי.

<רבקה כרמי: האוניברסיטאות בארץ, ביניהן גם אנחנו, הן הנפגעות העיקריות מפעילות תנועת ה-BDS, והן אלה שעוסקות שנים רבות בפעילות הסברה מתמשכת בכל החזיתות.

<רבקה כרמי: במקום לסייע ולתמוך בהן כאן מוסט הדיון נגדן.

<רבקה כרמי: דרך אגב, יושב כאן מנכ"ל "הילל" אלון פרידמן.

<רבקה כרמי: ארגון "הילל" נמצאים בחזית המאבק ב-BDS.

<רבקה כרמי: הוא יכול להעיד על מקומה של אוניברסיטת בן-גוריון במלחמה ב-BDS.

<רבקה כרמי: אני מוחה בתוקף על הניסיון לביזויו של אחד המפעלים הציוניים הכי מובהקים המתקיים בפעילותה היומיומית של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

<רבקה כרמי: עובדות: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, כפי שידוע לך אישית היטב, אדוני היושב-ראש, בהיותך אחד האישים היותר מזוהים ויותר פעילים בדאגתם ובמסירותם לבאר-שבע ולדרום כולו.

<רבקה כרמי: הפרחת הדרום, קירוב לבבות, פעילות חברתית, דאגה לחלש, פיתוח יוזמות ומקומות עבודה וקיום מחקר ולימוד ברמה הבין-לאומית אינם סיסמאות ודיבורים.

<רבקה כרמי: אלה מתקיימים בלהט עשייה יום-יומית.

<רבקה כרמי: זאת אוניברסיטה שנטלה לעצמה מנדט נוסף למחקר והוראה, והוא העצמה ופיתוח אזורי שהיום הפך למנוע צמיחה לאומי ובין-לאומי.

<רבקה כרמי: זאת האוניברסיטה היחידה שהקימה יחד עם עיריית באר-שבע בשותפות עסקית פארק הייטק שהפך בתוך שנים בודדות לסיפור הצלחה בין-לאומי – פקטור מחולל שינוי בכל הנגב.

<רבקה כרמי: רק לפני שלוש שנים היו באזור הדרום מאה עובדי הייטק, ויש היום אלפיים עובדי הייטק.

<רבקה כרמי: בשלוש השנים הבאות מתכוונים להכפיל את המספר הזה.

<רבקה כרמי: מתוך הבנה והכרה שתפקידה המרכזי של האוניברסיטה כפקטור מחולל שינוי החליט ראש הממשלה מר ביבי נתניהו, להקים את המרכז הלאומי לחקר הסייבר בפארק ההייטק שלנו בתוך האוניברסיטה.

<רבקה כרמי: כ-20 אלף סטודנטים יש לנו באוניברסיטה, ויש לנו מספר זהה – 20 אלף תלמידים: מבוגרים, ילדים, עולים חדשים, אסירים, אנשים לקויי למידה ובעלי פיגור שכלי – כולם באים בשערי הקמפוס מדי שנה ללמוד ולהתפתח ומקבלים הזדמנות לחוות אוניברסיטה ולרכוש השכלה גבוהה.

<רבקה כרמי: זאת אוניברסיטה שבה שיעור משרתי המילואים ביחידות קרביות הוא גבוה ביותר במדינה.

<רבקה כרמי: לסיכום אין מקריות בזימון הדיון המהיר על-ידי שלוחי "אם תרצו".

<רבקה כרמי: זאת השנה השלישית ברציפות של ניסיונות לפגוע באוניברסיטה בשבוע שבו מתקיים מושב חבר הנאמנים שלה.

<רבקה כרמי: לא במקרה.

<רבקה כרמי: שוב ושוב עולות וממוחזרות טענות סרק שאין להן דבר וחצי דבר עם העובדות, המציאות והאמת.

<רבקה כרמי: מן האוב מועלה שוב ושוב אותו קומץ חברי סגל אקדמי מתוך למעלה מ-850 חברי סגל אקדמי באוניברסיטה, שאכן מביע דעתו האישית, הפוליטית והערכית באופן פומבי וחותם על עצומות כצפוי וכראוי במדינה דמוקרטית.

<רבקה כרמי: הם אינם עושים את זה בשם האוניברסיטה שהיא מוסד פלורליסטי רב-דעות כמו כל ארגון אחר בישראל.

<רבקה כרמי: גם אם אני אישית מסתייגת מדעות כאלה ואחרות שהופכות לי את הקרביים כמו לכל אחד מכם – אולי אפילו יותר מכם – אני, כמאמר וולטר, מוכנה להיהרג על זכותם החוקית לומר זאת.

<רבקה כרמי: אם יקרה היום השחור שבו מדינת ישראל תחוקק חוק שיאסור זאת עליו אני לא אשאר.

יוסי יונה: אז את תתפטרי.

<מתן פלג: אבל בסנט אתם העברתם - -

יעקב מרגי: סליחה, אדוני.

<רבקה כרמי: אני מסיימת.

<רבקה כרמי: יוזמי הדיון, לא תפחידו אותנו, לא תרפו את ידינו, ואיש לא ילמד אותנו ציונות ואהבת הארץ מהם.

<רבקה כרמי: המבחן של המדינה - -

<מתן פלג: - - -

יעקב מרגי: אדוני.

יעקב מרגי: מתן.

מנואל טרכטנברג: באמת.

מנואל טרכטנברג: מה זה הדבר הזה?

מנואל טרכטנברג: איזו חוצפה, באמת.

<מתן פלג: קראו לי "פרחחים" בדיון הזה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

תמר זנדברג: זה מה שאתה.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אדוני, אל תפריע לי.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

<רבקה כרמי: אני אומרת ליוזמי הדיון, אתם לא תפחידו אותנו, לא תרפו את ידינו, ואיש לא ילמד אותנו – בוודאי לא אותי – ציונות ואהבת הארץ מהן.

<רבקה כרמי: המבחן של המדינה ושל כולנו הוא לא לתת לאיומים ולסחטנות, לפחד ולצרות העין ולמניפולציות להזיז אותנו מהמשימה המרכזית – וזאת המשימה שלי – להפריח את המדינה, להוביל אותה לשיאים חדשים בראש ובראשונה על-ידי מחקר אקדמי ופיתוח טכנולוגי – זה מה שאנחנו עושים כל יום.

יעקב מרגי: תודה.

<רבקה כרמי: אני עוד לא סיימתי.

<רבקה כרמי: יש לי עוד שני דברים קטנים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רבקה כרמי: יש הידרדרות במדרון החלקלק, ואנחנו כבר נמצאים בה.

<רבקה כרמי: אני קוראת לוועדה החשובה הזאת, ועדת החינוך, לברך ולתמוך במקומה של האוניברסיטה במאבק ב-BDS, ולמנוע את הניסיונות החוזרים האלה לבזות אותה בצורה קיצונית תוך שימוש באיומים, בסחיטה רגשית נוראית.

<רבקה כרמי: הסרטון האחרון עם ההורים השכולים שלבי יוצא אליהם בצורה שאני לא יכולה לבטא אותה – לא יודעת איך להגדיר את הדבר הזה.

יעקב מרגי: אל תגדירי.

<רבקה כרמי: עוד מילה אחת בכל זאת כיוון שדיברו על מייקל גרוס, חבר חבר הנאמנים של האוניברסיטה.

<רבקה כרמי: לא הייתי מעלה על דעתי להזכיר אותו למרות שהוא יושב כאן.

<רבקה כרמי: אני מזכירה ועונה לך, חבר הכנסת חסון, ואני אעשה דברים שאני לא עושה בדרך כלל.

יעקב מרגי: תחשבי פעמיים.

<רבקה כרמי: לחשוב פעמיים?

יעקב מרגי: כן.

<רבקה כרמי: אני אחשוב פעמיים.

<רבקה כרמי: אני לא אומר מה שרציתי לומר, אני אומר - - -

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך.

יואל חסון: אבל למה - - -

<רבקה כרמי: חבר הכנסת מרגי, נאמר שאנחנו כאוניברסיטה – במירכאות – סותמים את פיו של מייקל גרוס.

<רבקה כרמי: אנחנו התייחסנו לכל הערה שהיא.

<רבקה כרמי: תמיד ענינו למייקל גרוס.

<רבקה כרמי: מייקל גרוס הוא זה שאיחל לחבר סגל שימות, שקרא לפרופ' שמעון גליק, אביו של חבר הכנסת יהודה גליק, "יודנראט"; שקרא לי באופן עקיף "קאפו".

<רבקה כרמי: זאת הדרך שבה מר מייקל גרוס מתייחס לאוניברסיטה – בצורה המכפישה ביותר.

<רבקה כרמי: אני לא הייתי אומרת את זה אלמלא זה עלה.

יעקב מרגי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש לך חופש ביטוי.

<רבקה כרמי: אני לא יכולה להתייחס לאדם שמתבטא גם אם הוא אומר את הדברים הכי נכונים שאליהם התייחסנו, באופן הזה שבו הוא אומר.

אמיר אוחנה: אבל לדברים שהופכים לך את הבטן את מתייחסת בסובלנות.

יעקב מרגי: אז אתה רואה, גם - --

<קריאה: ואם מלכלכים על לוחמי צה"ל.

יעקב מרגי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה .

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על האמנות המקצועית שלך לנווט דיון רגיש וטעון.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי בהתחלה באתי לדיון הזה הכי פתוח בעולם, ואיכשהו תחושתי מהדברים הנכונים שקראת עכשיו מן הכתב, פרופ' כרמי, היו בהם הרבה פחות התייחסויות לגופו של עניין וקצת יותר דמגוגיה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה במחילה.

בצלאל סמוטריץ': הרי אף אחד לא ביקש לקחת לאוניברסיטת בן-גוריון את זכויותיה הגדולות.

בצלאל סמוטריץ': אין ספק שהיא מפעיל ציוני חשוב שתורם בצורה יוצאת מגרד הרגיל - -

<צבי הכהן: חחחח.

יעקב מרגי: מי זה עשה "חחח"?

<קריאה: זה הפרופסור המכובד.

<קריאה: אם סטודנט היה מתנהג ככה אליו - -

יעקב מרגי: לא מכובד, אדוני.

אמיר אוחנה: הפרחחים פה, ואלה אנשי האקדמיה – חחחח.

אמיר אוחנה: .

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבל שלא ראיתי.

יעקב מרגי: כדאי שתחזרו בכם.

יואל חסון: אבל הציבור ראה.

בצלאל סמוטריץ': אם עשו את זה לי זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אני בחור צעיר, אין לי אגו, הכול טוב.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא בא לקחת לבן-גוריון את זכויותיה הרבות - -

יעקב מרגי: הדיון יסתיים ב-10:30, לידיעתכם.

בצלאל סמוטריץ': - - שמפריח את השממה בנגב ועושה דברים גדולים ונצורים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא היה הדיון.

בצלאל סמוטריץ': הדיון היה על כמה עובדות ספציפיות שלשתיים מהן התייחסת – אחת מהן זה שאלת המרצים שהגדרת אותם כ"קומץ מרצים עם התבטאויות מקוממות", השנייה היא אותו קורס צילום שאגיד על זה משהו; והדבר המרכזי שלא התייחסת אליו הם אותם קורסים שמעניקים נקודות זיכוי, ומאפשרים התנדבות של סטודנטים וגופים שסימן שאלה צריך להתנוסס מעל הלגיטימיות שלהם.

בצלאל סמוטריץ': שוב, לא על הלגיטימיות שלהם לפעול – תכף אני אעשה הבחנה אקדמית בין חופש אקדמי לבין חופש ביטוי.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני יכול להניח שסטודנטים שיבקשו להתנדב ב"אם תרצו" או בתנועת "רגבים" שאני בא ממנה או בעוד כמה תנועות מהצד השני – כנראה, לא יקבלו הכרה כנקודות זיכוי במסגרת התואר.

בצלאל סמוטריץ': הלוואי.

בצלאל סמוטריץ': אני אבחן אתכם, חבר'ה.

בצלאל סמוטריץ': אתם זורקים לי כדור, ואני מבטיח לכם לבחון את זה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אמרת נכון – צריך לעשות הבחנה ברורה בין התבטאויות של מרצים שעל זה אפשר לטעון שהאוניברסיטה לא צריכה לקחת אחריות.

בצלאל סמוטריץ': אני כן חושב שכשיש צבר מאוד גדול מותר שזה ידליק לנו נורה אדומה, למה למקום אחד מתנקזים כל כך הרבה אנשים עם דעות כאלה, אבל אני כן עושה את ההבחנה בין זה לבין פעולות שהאוניברסיטה נותנת להם את החסות הרשמי כמו אותם קורסים שמעניקים נקודות זיכוי למי שמתנדב בארגונים שהם בוודאי שוללים את עצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית בניגוד לסעיף 7א לחוק יסוד: הכנסת וכדומה.

יעקב מרגי: יש הצעת חוק שמונחת לפתחה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': אני במחילה חלוק עליך, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': לא מקובלת עלי ההגדרה שכל מה שחוקי הוא כשר, וגם לא הצד השני של המטבע שאנחנו צריכים היום לחוקק נגד כל תופעה פסולה.

יעקב מרגי: אני אתך, אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: מה לעשות, אין לי זכות דיבור, אז אני גונב מכל אחד ואוכל יותר מכולם.

יעקב מרגי: נכון שלא כל דבר זה חקיקה ומה שלא בחוק לא.

יעקב מרגי: אבל מה מצופה בהכרעה?

יעקב מרגי: זה בית המחוקקים.

יעקב מרגי: אתה אומר בצדק שארגונים שחותרים תחת קיומה של מדינת ישראל צריכים להיות ארגונים מחוץ לחוק.

בצלאל סמוטריץ': לזה אני לא מסכים.

יעקב מרגי: אתה משאיר את זה לחופש הביטוי?

יעקב מרגי: תשאיר את זה לחופש הביטוי.

יעקב מרגי: אתה לא רוצה לגעת בזה בחקיקה?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אני בא לעשות הבחנה דקה אבל קריטית ביחס שבין חופש ביטוי לבין חופש אקדמי לבין תמיכה של המדינה או של מוסד שנתמך על-ידי המדינה.

בצלאל סמוטריץ': חופש הביטוי בהחלט מאפשר לאדם פרטי לומר כמעט – לא הכול, אבל בעיני גבולות חופש הביטוי צריכים להיות מאוד רחבים ולהכיל ביטויים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אנחנו זקוקים להגנת חופש הביטוי דווקא על ביטויים מקוממים.

בצלאל סמוטריץ': הרי ביטויים שכולנו מסכימים איתם לא זקוקים להגנה משפטית של חופש הביטוי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו זקוקים להגנה, ואני בעד שלאורן יפתחאל יהיה חופש ביטוי מלא לומר את עמדותיו המקוממות.

בצלאל סמוטריץ': חופש ביטוי הוא דבר אחד.

בצלאל סמוטריץ': חופש אקדמי הוא דבר אחר בכלל.

בצלאל סמוטריץ': חופש אקדמי נוגע למה שהוא חלק מהעבודה האקדמית.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אתה יודע את זה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': לנו יש חסינות.

בצלאל סמוטריץ': חסינות חברי הכנסת לא מאפשרת לי להיכנס למכולת ולגנוב.

בצלאל סמוטריץ': היא קיימת לי רק במידה שאני בטעות עובר על החוק כחלק ממילוי תפקידי כחבר כנסת.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע יפה מאוד שהחסינות שלנו צומצמה בשורה של פסקי דין בבית המשפט העליון - -

יעקב מרגי: וטוב שכך.

בצלאל סמוטריץ': בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': אבל רק מה שממש מוגדר כחלק אינהרנטי מהתפקיד שלנו וטעות שנעשה תוך כדי התפקיד.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר להגן על אותם ביטויים מקוממים שאין להם דבר וחצי דבר עם העבודה האקדמית של אותם פרופסורים בשם החופש האקדמי.

בצלאל סמוטריץ': וכאשר אותם הפרופסורים חותמים על עצומה עם הטייטל של "מרצה באוניברסיטת בן-גוריון", והם רותמים את האקדמיה ואת התואר שלהם באקדמיה לטובת העניין, אפשר לדבר על חופש ביטוי שלהם כאדם פרטי, אבל אי אפשר לדבר על זה בהקשר של חופש אקדמי מכיוון שזה לא חלק מעבודתם האקדמית.

בצלאל סמוטריץ': לכן לא חל על זה החופש האקדמי.

בצלאל סמוטריץ': חופש ביטוי – מצוין.

בצלאל סמוטריץ': האם אני חייב לתקצב את האמירות האלה?

בצלאל סמוטריץ': ודאי שלא.

בצלאל סמוטריץ': יש עוד כמה סוגיות שעולות כאן על הפרק בכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אני הגשתי חוק ששולל סעיף 46 מגופים כאלה - -

עודד פורר: חבל שנפתלי התנגד להצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבקש להוציא אותם מחוץ לחוק, אני לא מבקש לסתום להם את הפה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש שאני ואתה וכולנו לא נהיה חייבים לתמוך בהם כשתקציב המדינה יתקצב אותם.

בצלאל סמוטריץ': אוניברסיטת בן-גוריון היא מוסד - -

יעקב מרגי: - - - נשמעה פה היום טענה שלכאורה המדיניות שאתה מוביל ומאמין בה מחזקת את תנועת ה-BDS.

יעקב מרגי: יבוא מישהו מהשורה פה ויגיד, למה אני צריך לממן אותו?

יעקב מרגי: הוא מזיק למדינת ישראל.

יעקב מרגי: אז איפה אתה מותח את הקו?

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, אתה שואל שאלה טובה.

בצלאל סמוטריץ': אני אענה לך תשובה.

בצלאל סמוטריץ': לא בגלל שיש לי אולי דילמות קיצון שאני לא כל כך יודע להכריע בהן, אז אני לא מקבל את הכלל.

בצלאל סמוטריץ': הכלל הוא כלל, והכלל אומר - -

יעקב מרגי: יש לך מתחרה.

יוסי יונה: הוא עושה עבודה טובה.

בצלאל סמוטריץ': - - שיש הבחנה בין חופש ביטוי שגם לו יש גבולות, אבל אני מוכן למתוח אותם רחב מאוד, לבין חופש אקדמי לבין תמיכה ומימון של המדינה, של גוף שנתמך במישרין על-ידי המדינה בהרבה מאוד כסף, בצדק בגלל הדברים הטובים שאתם עושים - -

אמיר אוחנה: - - - על התרבות.

אמיר אוחנה: אותו דבר.

בצלאל סמוטריץ': - - אני לא חייב לתמוך בכל אחד.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חייב לתת לו את הבמה לא להתהדר בתואר שהוא מקבל כאן

בצלאל סמוטריץ': מהאוניברסיטה - -

יעקב מרגי: למי שלא מבין.

יעקב מרגי: בצלאל היה מציע, והוא ביקש להתבטא בסוף כי הוא בא בראש פתוח לדיון.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת אומר שאני ציפיתי לשמוע התייחסות שלך, פרופ' כרמי, לקורסים, אותם הדברים שהאוניברסיטה נותנת עליהם חסות, ובעיני הם מאוד בעייתיים.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון – אני רוצה לשאול, האם יש מהלך להדחתו של מר גרוס מחבר הנאמנים?

<רבקה כרמי: אין.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מבקש רק להקריא כאן מייל שנשלח ב-13 באוקטובר 2016 על-ידי יושב-ראש חבר הנאמנים מר אלכס גורן.

בצלאל סמוטריץ': אני לא קורא.

בצלאל סמוטריץ': המייל הוא ארוך, הוא באנגלית.

בצלאל סמוטריץ': בסופו – אני מתרגם בתרגום חופשי שלי לעברית: "אנחנו עדים לכך שהוא לא מתכוון לחזור בו ציבורית מהערותיו המעליבות.

בצלאל סמוטריץ': לכן נפעל בהתאם.

בצלאל סמוטריץ': בכל מקרה אין לי ספק שעלינו לתפוס את השור בקרניו ולהצביע על מנת להוציאו מחבר המנהלים בפגישת חבר הנאמנים בנובמבר.

בצלאל סמוטריץ': זהו מצב מלוכלך, ובכל מקרה אני מעדיף להתעסק בלכלוך - - - בחבר המנהלים".

בצלאל סמוטריץ': שאלתם מדוע ביקשנו את העיתוי?

בצלאל סמוטריץ': אני לא עובד אצל אף אחד.

בצלאל סמוטריץ': אני ביקשתי את העיתוי מכיוון שנודע לי שבישיבת חבר הנאמנים שלכם בשבוע שעבר לשנות את התקנון באופן שבו לקבל חבר או להוציא חבר מחבר הנאמנים לא יצטרך החלטה של כל חבר הנאמנים, אלא של גוף קטן מצומצם יותר שבו, כנראה, יש לכם רוב לקדם את מה שאתם רוצים.

בצלאל סמוטריץ': לכן ביקשתי את הדיון לפני כן.

בצלאל סמוטריץ': אני לא ידעתי באיזה יום יהיה הדיון - -

יעקב מרגי: לא בטוח שהוא היה מקבל אישור לדיון.

בצלאל סמוטריץ': אני מגיש בקשה לדיון מספיק זמן מראש, הנשיאות מאשרת את הדיון, ואז בתוך עשרה ימים צריך לקבוע.

בצלאל סמוטריץ': זה נקבע בטעות, כנראה, על-ידי היומן של הוועדה ליום שאתם כינסתם את חבר הנאמנים.

בצלאל סמוטריץ': אני בהחלט רציתי את הדיון הזה לפני כן כי אי אפשר לדבר ולבוא עם רוממות חופש הביטוי – ואני לא תומך באף אחד מהביטויים שציטטת בשמו של מר גרוס – אם הוא אמר אותם.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע אם הוא אמר אותם או לא, אבל ככל שהוא אמר אותם אני, כמובן, מסתייג מהם מאוד- -

יואל חסון: גם אני.

בצלאל סמוטריץ': - - ועדיין דיברנו קודם – כולם דיברו על המעיים – אז אם חופש הביטוי שמור לאותם המרצים הוא בוודאי ובוודאי שמור גם למר גרוס על זכויותיו הרבות באוניברסיטה החשובה על זכויותיה הרבות כפי שציינת את.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום – אין לי ספק שאת באופן אישי ואולי אנשים אחרים מתנגדים ל-BDS.

בצלאל סמוטריץ': אני כן חושב – ולא שמעתי תשובות שהניחו את דעתי בדיון הזה – שיש פעולות שמבוצעות בתוך האוניברסיטה – זה קצת טובל בשרץ בידו – שבסופו של יום תורמות ומעצימות את פעילות ה-BDS נגד מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה משהו שראוי שתשקלו אותו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא עניין להתנצח עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': אני אמרתי את מה שיש לי לומר.

בצלאל סמוטריץ': תשקלו אותו, ותראו איך אתם מה שצריך לתקן מתקנים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לידיעת חבר הכנסת והאורחים, בדצמבר 2016 היה כאן דיון ביוזמתו של חבר הכנסת עודד פורר לגבי תכניות אקדמיות נגד מדינת ישראל המספקות נקודות זכות ומלגות.

יעקב מרגי: היה דיון.

יעקב מרגי: בסוף כל מי שהיה בדיון, גם המל"ג והות"ת, הודיעו שאין בידיהם למנוע את זה במסגרת החופש האקדמי.

יעקב מרגי: מה שכן עלה בדיון – שאלת שאלה – האם יאפשרו.

יעקב מרגי: הוועדה קראה למל"ג ולמוסדות להשכלה גבוהה "כי כל עוד אין חקיקה שקובעת אחרת עליהם לוודא שלא תהיה מסננת חד-צדדית כנגד עמותות, ולכן יש לאפשר למגוון הדעות לקבל ביטוי בקורס העוסק בזכויות - - -".

בצלאל סמוטריץ': אני מבטיח לבחון את זה באמצעות - - - שאני קשור אליהם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעמיד את זה למבחן.

יעקב מרגי: אלה שלא זוכרים כי יש להם זיכרון קצר או לא מכירים את הדיונים האיכותיים של ועדת החינוך, מדי פעם צריך לרענן את זיכרונם.

תמר זנדברג: לארגונים שהתרומות שלהם חסויות – זה מקובל עליכם?

<קריאות: - - -

תמר זנדברג: אה, עם זה אין בעיה.

תמר זנדברג: שקיפות זה לצד אחד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

ענת ברקו: יהיה דיון המשך?

יעקב מרגי: אנחנו נסכם עוד כמה דקות.

תמר זנדברג: להמשיך לרדוף.

תמר זנדברג: להמשיך בציד המכשפות.

ענת ברקו: - - -

יעקב מרגי: תודה, תמר זנדברג.

ענת ברקו: חופש הדיון.

ענת ברקו: אני בהחלט רוצה - - -

תמר זנדברג: חופש הדיון.

ענת ברקו: פרופ' כרמי אמרה - -

יעקב מרגי: ענת, אני נועל את הדיון.

ענת ברקו: משפט אחד.

יעקב מרגי: את רוצה שנעשה דיון בלי סיכום?

ענת ברקו: - - - מה אני אגיד לך.

יעקב מרגי: מה אני אעשה?

יעקב מרגי: תסתכלי על השעון, ואם את רוצה את השעה המדויקת – זה כבר 10:31.

יעקב מרגי: יש לנו התחייבויות אחרות.

יעקב מרגי: שעה וחצי דיון לא מספיק?

נחמן שי: זה יפה מאוד.

נחמן שי: אתה יכול לסכם.

יעקב מרגי: מייקל גרוס, אתה ביקשת רשות דיבור.

יעקב מרגי: נתתי לך אותה, נתת לבן שלך, והוא הקריא את התגובה - -

בצלאל סמוטריץ': כי הוא לא יודע עברית.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: הבן קרא, לכן אני מדלג.

יעקב מרגי: מאוניברסיטת בן-גוריון ביקש צבי הכהן לדבר.

יעקב מרגי: לא הסתפקת בתגובה של פרופ' כרמי?

יעקב מרגי: אני מקווה שלא תתחרט על רשות הדיבור.

יעקב מרגי: בבקשה, יש לך דקה וחצי.

<צבי הכהן: אדוני היושב-ראש, כשזומנו לישיבה נזכרתי במאמר חז"ל.

<צבי הכהן: אחד הסימנים שיבשרו את בואו של המשיח זה שהחוצפה תשגה.

<צבי הכהן: נושא הדיון שאליו זומנו שקול לשאלה האם אתה עדיין מכה את אשתך.

<צבי הכהן: לשאול האם אוניברסיטת בן-גוריון עדיין תומכת ב-BDS?

<צבי הכהן: - -

בצלאל סמוטריץ': רק עומד לי על הלשון.

בצלאל סמוטריץ': אחד הביטויים שם זה: "חכמת סופרים תסרח".

יעקב מרגי: אמרתי לך, אני מקווה שלא תתחרט על רשות הדיבור.

יעקב מרגי: אם אתה שואל אותי, אני חושב שפרופ' רבקה כרמי היטיבה להציג את הדברים.

<צבי הכהן: בכל זאת.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<צבי הכהן: בשנת 2005 עמדתי בראש משלחת שנסעה לאנגליה להילחם בחרם.

<צבי הכהן: שנה אחרי זה הנשיאה עמדה בראש משלחת דומה, ואותנו מאשימים בתמיכה ב-BDS.

<צבי הכהן: אכן, החוצפה תשגה.

<צבי הכהן: אני שקלתי רבות האם לבוא לדיון, אם לאו, והחלטתי לבוא בגלל המלצתו של מחבר ספר משלי שאמר: "ענה כסיל כאיוולתו פן יהיה חכם בעיניו" - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תסתפק בהשמצה אחרונה.

<קריאות: - - -

<צבי הכהן: אם הרדיפה אחר כותרות - -

יואל חסון: - - - זה לא עושה את זה יותר מנומס.

<צבי הכהן: אם הרדיפה אחר כותרות - -

יעקב מרגי: פרופ' צבי הכהן, אמרתי לך שאתה תתחרט.

ענת ברקו: פרופסורה היא לא דרך ארץ.

ענת ברקו: הוא לא מדבר על דרך ארץ.

<צבי הכהן: - - -

יואל חסון: אבל אתה אדם מתנשא.

יעקב מרגי: תודה, יואל.

ענת ברקו: - - -

יואל חסון: זה שאתה מבין במקורות זה לא עושה אותך יותר חכם - -

יעקב מרגי: יואל.

יעקב מרגי: תודה.

יואל חסון: - - זה עושה אותך איש קטן מאוד שמדבר לאנשים בצורה כזאת.

יעקב מרגי: רבותי, תודה.

יעקב מרגי: אני מסכם את הדיון.

יואל חסון: אני מכבד אותך הרבה יותר, ואתה קורא לי כסיל.

יואל חסון: תתבייש לך.

יואל חסון: אתה צריך להתבייש.

תמר זנדברג: אין לו מה להתבייש - - -

יעקב מרגי: גברתי.

תמר זנדברג: - - -

יואל חסון: אתם צריכים להתבייש - - - פרופסורים כאלה.

תמר זנדברג: לא יודעת, אני שמעתי אותך פה.

תמר זנדברג: הדברים שלך היו מאוד מוזרים, בלשון המעטה.

יעקב מרגי: פרופ' צבי הכהן, חבל שהתפתיתי והרשיתי לך את רשות הדיבור.

יואל חסון: - - -

תמר זנדברג: אני אגיד את זה על מי שאני - - -

יעקב מרגי: רבותי, אני מסכם את הדיון.

יעקב מרגי: קודם כול אני שמח שהדיון התקיים.

יעקב מרגי: כשיש טענה צריך לברר אותה, וטוב שהיא התבררה.

יעקב מרגי: תארו לכם שהחשש הזה היה נשאר באוויר.

יעקב מרגי: הדיון הזה כמו דיונים אחרים שסובב סביב - -

תמר זנדברג: מה היה קורה אם חשש - - - לא היה קורה כלום.

יעקב מרגי: תמר, את מפריעה לי.

יעקב מרגי: חוצפה.

יעקב מרגי: ואת לא פרחחית.

תמר זנדברג: יכול להיות שאני כן.

יעקב מרגי: יכול להיות שאת חוצפנית ופופוליסטית.

יעקב מרגי: את מפריעה לי באמצע הדיבור.

יואל חסון: למה שתהיה פרחחית?

נחמן שי: היא אנרכיסטית.

יעקב מרגי: את מפריעה לי באמצע הדיבור.

יעקב מרגי: עלו טענות, וטוב שהתבררו.

יעקב מרגי: זה טוב גם לאוניברסיטה כי היה אסור שזה יישאר באוויר.

יעקב מרגי: לא היה לי ספק שאוניברסיטת בן-גוריון לא תומכת ולא מעודדת פעילות BDS לא בתוך הקמפוס ולא מחוץ לקמפוס.

יעקב מרגי: אבל מרגע שהנשיאות אישרה דיון מהיר, כדרכי בקודש בוועדה הזאת – בשונה מוועדות אחרות – אני מקיים את הדיונים.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: אני בא מחברה שהקיצונים שבה אמרו, השמים ייפלו, שומו שמים, הזדעזעי ארץ.

יעקב מרגי: ואני תמיד אומרים להם, אל תאיימו עלינו, ואל תהלכו עלינו אימים, השמים אף פעם לא נופלים - -

נחמן שי: הנה, טראמפ בא והלך, והשמים לא נפלו.

יעקב מרגי: - - מקסימום אנחנו מחזירים אותם לקרקע.

יעקב מרגי: מסכנה הארץ שמזדע

יעקב מרגי: זעת שקולטת אותם אחרי כמה שנים.

יעקב מרגי: אז אל תאיימו עלינו.

יעקב מרגי: חופש הביטוי הוא קדוש לכולם.

יעקב מרגי: חבל שהחשש לגורלו של חופש הביטוי נשמע לעיתים בבית הזה רק מצד אחד.

יעקב מרגי: תנועת "אם תרצו", אתם עושים עבודה טובה, תנועת המילואימניקים עושים עבודה טובה, אבל אני קורא לכולם - -

נחמן שי: אבל נגד BDS - - -

יעקב מרגי: רגע, תנו לי לסיים.

יעקב מרגי: אף אחד לא מלין על העבודה שלכם אבל רק לעשות את זה בחרדת קודש, ולא לפגוע באנשים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני יותר מבוגר מכם – שמעתם, ואתם שומעים בהווה ותשמעו בעתיד עוד דעות כאלה קשות.

יעקב מרגי: יש אי הסכמה, אבל השמים לא נופלים.

יעקב מרגי: הייתה פעם אחת בהיסטוריה שהיה ניסיון לעשות שפה אחת ודברים אחדים.

יעקב מרגי: מה נהיה שם?

יעקב מרגי: בלבול אחד גדול.

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: יהיו דעות.

יעקב מרגי: כפי שאמרו חז"ל: "כשם שפרצופיהם שונים כך דעותיהם שונות".

יעקב מרגי: כן – מי שקורה לפגוע במדינת ישראל צריך להילחם בו ולהיאבק בו.

יעקב מרגי: אוי ואבוי, לא לטשטש את הגבולות.

בצלאל סמוטריץ': לא לתת לו נקודות זיכוי.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: הסוגיה הזאת של ארגונים שקוראים לחרם על מדינת ישראל מי שצריך לבחון זאת קשה למי שיושב פה – גם חברי הכנסת המציעים – לא היו רוצים לפגוע בחופש האקדמי.

יעקב מרגי: לא צריך ואסור לפגוע בחופש האקדמי, אבל אין ספק שיש הסכמה כוללת שצריך להילחם בתנועות ה-BDS.

יעקב מרגי: נקודות זכות לקורסים שמהותם לקרוא נגד ישראל – זאת שאלה שנדונה פה.

יעקב מרגי: אין דרך למנוע את זה בלי לפגוע - -

בצלאל סמוטריץ': הם יכולים.

בצלאל סמוטריץ': להם יש חופש אקדמי, והם יכולים לאשר או לא לאשר.

בצלאל סמוטריץ': חופש אקדמי עובד - - - אף אחד לא מכריח אותם לעשות את זה.

יעקב מרגי: אין דרך להתמודד עם זה בלי לפגוע בחופש האקדמי.

יעקב מרגי: לכן קראנו למל"ג ולות"ת לבחון את הדרך שבה מגוון הדעות יושמעו בקורסים.

יעקב מרגי: אני מודה לאוניברסיטה שאמרה את דעתה, שאין כוונה להדיח את מייקל גרוס.

יעקב מרגי: אני מודה גם לפרופ' רבקה כרמי שיכלה לשלוח כל איש סגל, והיא באה בעצמה והציגה את הדברים.

בצלאל סמוטריץ': ראוי להערכה.

יעקב מרגי: אני לא מתרגש מקולות כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: זאת חוזקה של הדמוקרטיה, זאת חוזקה של הכנסת.

יעקב מרגי: כאן נעשה בירור, ואני לא מתרגש מאלה שמטיפים לנו מוסר.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.