ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 496, 2017-05-15 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכם, גברתי מנהלת הוועדה, חברתי חברת הכנסת שרן השכל, חבר הכנסת איתן ברושי, רשמת פרלמנטרית, מחליף הדובר, אורחים נכבדים, אדוני מנכ"ל חברת החשמל, אני שמח לראות אותך כאן, הנושא שנמצא על סדר-היום הוא נושא שאני ביקשתי להעלות אותו – גם כדי להוציא את חברת הכנסת שרן השכל מתוך העניין בטוב - - -

שרן השכל: מה זאת אומרת?

איתן כבל: אני אסביר.

איתן כבל: חברת הכנסת שרן השכל, ידידתי, הגישה לפני כמה חודשים - - -

<לאה ורון: ביום ה-4 בינואר 2017.

איתן כבל: בקשה לדיון מהיר כמדומני.

שרן השכל: לא, הגשנו בקשה לדיון במליאה, קיבלנו תשובה לא מספקת, אז ביקשנו להעביר את זה לוועדת הכלכלה ומאז היה צריך להיקבע דיון.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: ללא שום קשר, אני עצמי גם ביקשתי לקיים דיון.

איתן כבל: זו הסמכות הנתונה לי וזו הזכות המונחת לפתחי כיושב-ראש ועדת הכלכלה, לקיים כל דיון, בוודאי בוודאי בנושאים המונחים לפתחנו ונושאים שוועדת הכלכלה מפקחת עליהם.

איתן כבל: פנתה אלי קבוצת עובדים בשם "צדק עיוור", חלקם נמצאים כאן, ובוודאי ובוודאי, כמו שאני עושה בכל נושא – שאף אחד לא יחשוב שזה איזה מערוף.

איתן כבל: נכון, יש בחירות להסתדרות בקרוב ואינני מתעלם מהעניין הזה, זו זכות שנתונה לי, כמו שכל גורם יודע לנהל את זה, מראש ממשלה ועד אחרים.

איתן כבל: אז שאף אחד לא יתנשא מעלי, לא יצטדק ולא יהיה טהרן או צדקן.

איתן כבל: אני אומר זאת בצורה ברורה, מישיר מבט בצורה הכי חד-משמעית בעניין הזה כדי שהדברים יהיו ברורים.

איתן כבל: השאלות העומדות לפתחנו הן האם זה נכון, לא נכון, מצריך התייחסות, לא מצריך התייחסות, עניין אמיתי, לא אמיתי, משמעותי, לא משמעותי, פוגע בעובדים, לא פוגע בעובדים.

איתן כבל: אלה הדברים שאנחנו צריכים לתת עליהם את הדעת.

איתן כבל: אלה הדברים שאנחנו צריכים להתייחס אליהם.

איתן כבל: ברשותכם, אני אאפשר קודם כל לחברת הכנסת שרן השכל, לאחר מכן אני אאפשר לחבר הכנסת איתן ברושי להתייחס, אם ירצה בכך.

איתן כבל: אני מניח שחברתי שנכנסה, שהפסידה את נאום הפתיחה שלי, שלי יחימוביץ, שותפתי, תרצה בוודאי להתייחס, וחבר הכנסת חאג' יחיא.

איתן כבל: לאחר מכן אאפשר לעו"ד להציג את הדברים ונפתח את הדיון.

איתן כבל: נציגי העובדים נמצאים כאן?

איתן כבל: מי נציג עובדים?

<יעקב חי: דווקא המיעוט בוועדה.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: עשה לי טובה – יש גם דברים שהם גדולים עלי.

איתן כבל: אני לא נכנס כבר לעניינים הפנימיים.

איתן כבל: נמצא כאן סגן הממונה על השכר, שנכנס ברגע זה, אפי מלכין.

איתן כבל: חברים יקרים, אנחנו מתחילים.

איתן כבל: בבקשה, שרן.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: קודם כל, איתן, מזל שיש בחירות.

שרן השכל: אני מאוד מרוצה.

שרן השכל: סוף כל סוף באמת מסתכלים על העובדים, דואגים להם.

שרן השכל: כל מקום שאנחנו יכולים לנצל אותו בשביל לדאוג לעובדים אנחנו נעשה זאת בשבילם.

איתן כבל: רק תודי שכל בקשה שאת מבקשת ממני אני מיישם.

שרן השכל: זה כן.

שרן השכל: כמה דברים: המקרה הזה הגיע אלי לפני שישה חודשים על-ידי צוות העובדים ואני לא ידעתי אם לתלוש את שערותי ממה ששמעתי.

שרן השכל: שמענו הרבה מאוד סיפורים על חברת חשמל, אני בטוחה שכולכם גם כן שמעתם, לא צריך להרחיב, גם מהבחינה של חובות של מיליארדים שנמצאים בחברת חשמל, שקרו מסיבות כאלה ואחרות, לא בהכרח בגלל הבכירים, מהרבה מאוד סיבות שונות.

שרן השכל: הגיעה קבוצה של עובדים – קבוצה, לא משנה באיזו רמה – ואמרה: בואו ניקח חצי מיליארד שקל שלא שלנו וניקח אותו לעצמנו כתוספת שכר.

שרן השכל: חצי מיליארד.

שרן השכל: משהו לא מהעולם הזה.

שרן השכל: למרות המצב שבו חברת חשמל נמצאת.

שרן השכל: בא משרד האוצר, מנסה להגיע להסכמות, להבנות – הרי מי שקיבל שכר מנופח קיבל לפי אחוזים, לקח גם מהקופה של החצי מיליארד לפני אחוזים, מי שקיבל שכר קטן קיבל גם כן לפי אחוזים.

שרן השכל: כולם קיבלו איזשהו אחוז מסוים ולכן אלה שקיבלו הרבה גם לקחו הרבה משם, אלה שלקחו מעט מהמשכורת שלהם גם לקחו מעט.

שרן השכל: בא האוצר, ניסו לתבוע בבית משפט, אמרו: בסדר, אתם יודעים מה?

שרן השכל: נחליק לכם, נחליק, על חשבון הציבור נוריד לכם איזה 350 מיליון שקל של כל הציבור, שלנו.

שרן השכל: החליקו.

שרן השכל: בסדר.

שרן השכל: אחר כך נשאר סכום מועט, פחות מ-50% של מה שהם צריכים להחזיר – נכון?

שרן השכל: אני צודקת עד כאן?

שרן השכל: מה קרה עכשיו?

שרן השכל: אני לא יודעת באיזו מדינה אנחנו חיים.

שרן השכל: משרד האוצר בא ביחד עם ועד העובדים – שאמור לדאוג לעובדים שלנו – ביחד עם הבכירים של חברת החשמל ואמרו: אנחנו מחלקים שווה בשווה, או מעט קצת לפה, קצת לשם.

שרן השכל: איך אנחנו מחזירים את זה?

שרן השכל: מה קורה היום?

שרן השכל: עזוב שלפני כן בכלל רצו לחלק את זה לגמרי שווה בשווה, והעובדים – מזל שלפחות הם מגנים על עצמם – לקחו עורך דין בשביל שתהיה איזושהי חלוקה.

שרן השכל: אבל נוצר מצב אבסורד, שהעובדים החלשים, או הזוטרים יותר, צריכים לשלם, חלקם אפילו 100% ממה שנלקח, והבכירים אולי 20% ממה שהם לקחו.

שרן השכל: לא הגיוני.

שרן השכל: אולי זה נשמע כאילו העובדים הזוטרים, נקרא להם כך, צריכים להחזיר רק שתי משכורות מהשכר שלהם ואולי העובדים הבכירים שלוש, אבל אין שום קשר בין מה שנלקח לבין מה שהם צריכים להחזיר.

שרן השכל: אין שום היגיון בזה.

שרן השכל: זה לא הוגן.

שרן השכל: אני זימנתי את הוועדה.

שרן השכל: קיבלתי תשובה לקונית ופשוט לא מתקבלת על הדעת במליאה ובגלל זה החלטתי להעביר את זה לפה, לוועדה.

שרן השכל: הגיע הזמן שאנחנו נעשה בזה סדר.

שרן השכל: אני שמחה שזימנת את הדיון הזה, הוא דיון חשוב, ואני מקווה מאוד שנוכל לצאת מכאן עם תוצאות.

שרן השכל: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, גברתי, אני מאוד מעריך גם את המיקוד ואת הקיצור של הדברים.

איתן כבל: בוקר טוב, חבר הכנסת יעקב פרי, אני תמיד שמח לפגוש בך כאן.

<יעקב חי: בנסיבות משמחות.

איתן כבל: תמיד.

איתן כבל: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אני מאזין.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': קודם כל, תודה לך, אדוני היושב-ראש, על זימון הישיבה הזאת שהיא מאוד חשובה בעיני.

שלי יחימוביץ': אני אקדים ואומר שאמנם בעניין הזה חברת הכנסת שרן השכל ואני מסכימות אבל אנחנו באות ממקומות הפוכים מבחינה אידאולוגית, כלכלית וחברתית.

שלי יחימוביץ': אני מתנגדת להפרטת חברת חשמל.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שאם בסופו של יום חברת חשמל תופרט יהיו לנו כמה בעלי הון שירוויחו ממנה הון עתק.

שרן השכל: אני לא אמרתי הפרטה, אבל צריך יעילות.

שרן השכל: אי אפשר לבזבז כך כספים, לקחת חצי מיליארד - - -

שלי יחימוביץ': אני לא פותחת כאן את העימות הזה.

שלי יחימוביץ': זה בסדר, פה אנחנו מסכימות.

שלי יחימוביץ': אבל כן חשוב לי לציין שאנחנו מגיעות באמת ממקומות הפוכים לחלוטין מבחינת השקפת עולם כלכלית, וזה לגיטימי, זכותו של כל אחד להחזיק בעמדתו.

שלי יחימוביץ': בסופו של יום, אם התהליכים האלה יימשכו אנחנו נמצא את עצמנו עם 10,000 עובדי קבלן, עם שכר בכירים שהוא לא 60,000 אלא מיליון שקלים בחודש, וגם עם חברת חשמל פחות טובה, כי צריך לציין, אחרי כל ההשמצות, שחברת חשמל הישראלית היא מהטובות בעולם מבחינת תפקוד על פי כל סולם ועל פי כל מדד.

שלי יחימוביץ': את הדברים האלה חשוב לי לומר לפני שאני אומר את דברי בעניין ההסכם הזה.

שלי יחימוביץ': מדובר כאן באמת בקיצוניות כל כך גדולה.

שלי יחימוביץ': אני מאוד לא אוהבת להתערב בהחלטות כאלה, ובטח בהחלטות שוועד סמך עליהן את ידיו יחד עם ההסתדרות, אבל כאן העוול הוא כל כך קיצוני שזה נראה כמו איזה מערכון.

שלי יחימוביץ': באמת, לא סתם נחמן כינה את הקבוצה הזאת "צדק עיוור".

שלי יחימוביץ': לפתע פתאום השתרר שוויון בין כל העובדים.

שלי יחימוביץ': ברגע שזה הגיע להחזרי שכר שבהם באופן ברור מי שנושא בעיקר החזרי השכר הם בעלי המשכורות הגבוהות, כמה מאות אנשים שמשתכרים שכר גבוה, לפיכך גם באופן יחסי – אני לא אכנס לכל החישובים הפנימיים של סוגי התוספות שהם התבקשו להחזיר – אבל ברגע שהדבר הזה חל בראש ובראשונה ובעיקר על העובדים הבכירים, לפתע פתאום השתרר צדק, וגם העובדים הרגילים, אני אפילו לא אגיד חלשים, שלא השתכרו משכורות עתק - - -

<יעקב חי: שלי, סליחה שאני קוטע אותך.

<יעקב חי: אני הבנתי – יכול להיות שלא הבנתי נכון, רציתי לשאול את זאת – שהטענה של חברת הכנסת השכל היא דווקא שהעומס נופל על כלל העובדים ולא על הבכירים.

שלי יחימוביץ': נכון, זה מה שאני אומרת גם.

שלי יחימוביץ': כאן אני מסכימה אתה.

שלי יחימוביץ': ציינתי את המחלוקות שבינינו ואז ציינתי את הסיבה שלשמה הוועדה התכנסה ושכאן אנחנו מסכימות.

<יעקב חי: זאת אומרת שהעומס נופל לאו דווקא על הבכירים?

שלי יחימוביץ': זה לא שמי שקיבל את השכר שמחזירים עכשיו משלם את כל - - -

<יעקב חי: לא ביחס לחריגה.

שלי יחימוביץ': בדיוק, לא ביחס לחריגה.

איתן כבל: השוויוניות עשתה פתאום איזה "טוויסט".

שלי יחימוביץ': "טוויסט" מרתק במיוחד, שבו לפתע החלשים והרגילים צריכים במסגרת השוויון לשאת בהחזר של החזקים כי הרי יש שוויון פתאום בין החזקים והחלשים.

שלי יחימוביץ': וגם, אני לא רוצה שתהיה אי הבנה, אני בעד שכר גבוה וטוב לכל העובדים במשק, זו צריכה להיות השאיפה שלנו, לא להוריד את כולם לשכר נמוך אלא בדיוק להפך, אבל כאן באמת יש עוול כל כך גדול עד שבאמת זה היה יכול להיות מצחיק אלמלא זה היה עצוב.

שלי יחימוביץ': מהרגע שקמה הקבוצה הזאת, "צדק עיוור", קרה דבר חסר תקדים בחברת החשמל – הצטרפו אליה אלפי עובדים.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שמי שמכיר את תולדות חברת חשמל עם יו"ר הוועד מיתולוגי, יורם אוברקוביץ, ואת העוצמה שהיתה לוועד המרכזי, מבין את עוצמת המרי, המרד והזעקה על העוול שהיתה כאן.

שלי יחימוביץ': לכן גם נשברו מחיצות, קצת השתנו הכללים הפנימיים ואלפי עובדים הצטרפו לעניין הזה כי הם לא יכלו לשאת את העוול הזה, כי זה היה יותר מדי.

שלי יחימוביץ': אפשר עוד ועוד להעמיס על הגמל אבל בסוף יהיה הקש האחרון שישבור את גב הגמל, וזה היה הקש ששבר את גב הגמל ובצדק.

שלי יחימוביץ': החל מהרגע שקמה הקבוצה הזאת אז ראשיה, ובראשם נחמן – אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל נחמן הוא עובד בכיר למדי, מוערך מאוד בחברה.

שלי יחימוביץ': אני גם אציין עליו פרט אישי – אני לא יודעת אם הוא רוצה אבל אני אעשה זאת למרות זאת – הוא גם אבא של הפצוע הקשה ביותר מלוחמי השייטת שהיו על ה"מרמרה", אדם מוערך ורציני, ופתאום לפתע, מאז שהוא הקים את הקבוצה הזאת, הוא הפך גם ליעד לרדיפה באופן שמאוד מאוד מאפיין רדיפה אחר חושפי שחיתויות.

שלי יחימוביץ': יש קודקס שלם איך תנהג בחושף שחיתויות – אתה מתחיל להוריד לו משמרות, אתה שולח אותו למשימות מוזרות, אתה מרחיק אותו מהמקום שהוא נמצא בו כדי שלא ישפיע "לרעה", במירכאות כפולות ומכפולות, על עובדים אחרים, אתה מתחיל להגניב אליו איומים מרומזים שימיו ספורים בחברה ועוד אלף ואחת שיטות שונות ומשונות.

שלי יחימוביץ': אני פניתי גם למבקר המדינה, ביקשתי שיוציא צו הגנה לחושפי שחיתויות על נחמן, זה נמצא עכשיו בטיפול.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לציין לשבח שלא רק העובדים החלשים נזעקו פה.

שלי יחימוביץ': למשל, יעקב חי, שהוא בכיר מאוד בחברה – הוא גם יו"ר ועד המהנדסים הארצי – התייצב לצד הקבוצה הזאת פשוט מתוך תביעה לצדק ולא כי הוא דואג לפגיעה אישית שנעשתה בו.

שלי יחימוביץ': הוא לא נפגע אישית אבל הוא זועק כאן את זעקתה של קבוצה שלמה.

שלי יחימוביץ': אני שמחה, איתן, שזימנת את הישיבה הזאת, זאת ישיבה חשובה והגיע הזמן שהעוול הזה באמת יקבל את הבולטות המתאימה שלה הוא זכאי.

שלי יחימוביץ': משפט אחרון, ברשותכם, והוא לא קשור לחברת חשמל.

שלי יחימוביץ': הייתי אתמול בקריית מלאכי, ישבתי שם עם ראש ועד העובדים שסיפר לי שהממונה על השכר באוצר הגיע עכשיו לקריית מלאכי כדי לגבות את העודפים, במירכאות כפולות ומכופלות, כמו שנעשה בחברת חשמל, את עודפי השכר שהעובדים קיבלו.

שלי יחימוביץ': שם מדובר באמת – פשוט כואב הלב – עובדים סוציאליים, כל מיני אנשים שלפתע גילו בדיעבד שלפני 10 שנים הם קיבלו תוספת, כאילו הם גנבו מאיפשהו, קיבלו אותה במסגרת השכר שלהם, אנשים שמרוויחים שכר נמוך, שכר ממוצע מאוד.

שלי יחימוביץ': אז מסתבר שמקום אחרי מקום, עירייה אחרי עירייה, רשות אחרי רשות, חברה ממשלתית אחרי חברה ממשלתית, עושים את זה ותופסים את הגנבים הגדולים, וזה באמת העובדים הכי זוטרים ברשויות בפריפריה.

שלי יחימוביץ': אז גם הדבר הזה, והוא לא קשור לפה, דורש עיון מחודש, לא קשור לדיון הזה.

איתן כבל: אני כבר אומר, אני מנצל את ההזדמנות שגברתי מעלה את העניין הזה, נמצא כאן אפי מלכין, הסגן, ואני מבקש ממך לתת התייחסות לוועדה בהמשך לדברים שהועלו כאן על-ידי חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

<יעקב חי: אני רק רוצה לשאול שאלה, איתן.

איתן כבל: כן, בבקשה, חבר הכנסת יעקב פרי.

<יעקב חי: לפי הנתונים, כפי שאני הבנתי – יכול להיות שלא הבנתי את הכול – נחתם הסכם בין הנהלת חברת חשמל להסתדרות ב-11 בדצמבר 2016, ושם החליטו על 174 מיליון שקל, לא חשוב כרגע הסכומים.

<יעקב חי: אחר כך הוענקה איזו תוספת של 7.25% לכל העובדים, חמש פעימות, לא חשוב כל הפרטים.

<יעקב חי: אחר כך היה הסדר, או מיני הסדר, בין ההסתדרות למזכירות הארצית להפחית את הסכום מ-174 ל-153, ובסוף, לטענת משרד עורכי הדין ספקטור, ההסתדרות וועד העובדים בחרו להפחית את סכום החריגה רק של הבכירים.

<יעקב חי: אני קצת לא מבין את התהליך – מישהו יכול להסביר לי?

<דלית כסלו ספקטור: אני אשמח לשפוך אור.

איתן כבל: שניה.

איתן כבל: הוא רק שאל, אני מנהל.

איתן כבל: כדי שנעשה סדר ולשם התבנית אני עכשיו אאפשר לך להכניס את הדברים לקונטקסט.

איתן כבל: אני בטוח שבהצגת הדברים על ידך גם תינתן התשובה לשאלתו של חבר הכנסת יעקב פרי, פשוט נסדר לנו את סיפור הדרך בתהליך הזה.

איתן כבל: לאחר מכן אנחנו כמובן נפתח את הדיון.

איתן כבל: המנכ"ל, אתה רשאי מתי שתרצה לקבוע את ההתייחסות שלך, בוודאי נרצה לשמוע אותה.

איתן כבל: אני בוודאי ארצה לשמוע, אפי, את התייחסות הממונה על השכר.

איתן כבל: יש כאן מישהו מהוועד או שכולם בישיבת החירום שהוכרזה לפתע פתאום?

איתן כבל: יש משהו שאנחנו לא יודעים?

איתן כבל: יש פריצה לחדשות?

<נחמן כהן: יש את יעקב חי.

איתן כבל: יעקב ודאי יישא על כתפיו, ודאי.

איתן כבל: חוץ מזה, יש כאן נציג של ההסתדרות?

איתן כבל: אנחנו תמיד אוהבים את נציג ההסתדרות הקבוע פה בבניין אבל התכוונתי למי שאוחז בתפקידו וממונה על העניין הזה בהסתדרות.

איתן כבל: זו כוונתי.

איתן כבל: לא הגיע.

איתן כבל: לא מפתיע.

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה שאני אייצג אותם?

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

איתן כבל: כמובן, להיות ממוקדת ובקצרה, בבקשה.

<דלית כסלו ספקטור: קודם כל, אני מייצגת את קבוצת "צדק עיוור" מאז שהקבוצה הזאת התארגנה.

<דלית כסלו ספקטור: מי שיושבים לצדי הם ראשי הקבוצה ורשומים – בניגוד לתחושות אולי אנשי חברת החשמל – למעלה מ-2,000 עובדים, כ-2,200 עובדים שחתומים, מאשרים, מעבירים שכר טרחה ושותפים לכל התהליכים.

<דלית כסלו ספקטור: בנוסף, אנחנו גם הפנינו מכתבים שמיים כך שלאט לאט הקבוצה הזאת נחשפת ואפשר גם להבין את החשש של חלק מחברי הקבוצה להיחשף, הגם שהפרטים המלאים כמובן נמצאים בידינו וחלקם, כאמור, גם נחשפו בפני חברת החשמל.

<דלית כסלו ספקטור: לגופו של עניין, כפי שאמרו חברות הכנסת הנכבדות, הנושא הוא יחסית פשוט.

<דלית כסלו ספקטור: לאחר תהליך משפטי ארוך וממושך הממונה על השכר גילה חריגות שכר שנמשכו במשך שנים ארוכות בחברת החשמל.

<דלית כסלו ספקטור: הוחלט וסוכם שהחריגות האלה יוחזרו באיזשהו הסכם עלום וכאן מתחיל העניין כולו.

<דלית כסלו ספקטור: למעשה, יש הרבה מאוד שרב הנסתר על הגלוי – מה סכום החריגות הכולל, על כמה מחלו, מה הסכום שבסופו של עניין הוחזר - - -

<יעקב חי: מי, הנהלת חברת חשמל?

<דלית כסלו ספקטור: נכון, הנהלת חברת חשמל עם הממונה על השכר, ולמעשה בכל התהליכים היתה שותפה גם ההסתדרות - - -

<עופר בלוך: אדוני היושב-ראש, רק הערה קצרה.

איתן כבל: בבקשה.

<עופר בלוך: הכול מופיע בדוחות הכספיים של חברת חשמל מאז ומעולם.

<עופר בלוך: חברת חשמל היא חברה ציבורית, היא מחויבת על כל אירוע מול גורם ממשלתי, בייחוד על אירוע בסדר-גודל כזה, לדווח, גם בדיווחים מידיים וגם בדיווחים במסגרת הדוחות הכספיים.

<עופר בלוך: הכול רשום, שתנוח דעתה של עורכת הדין המכובדת, הכול רשום בדוחות הכספיים.

איתן כבל: תודה, אדוני המנכ"ל, נתתי לך את הכבוד להתפרץ.

איתן כבל: יש גם עניין של חוט מחשבה ורצף של אפשרות לומר דברים, אפשרי לך, כיבדתי אותך, מרגע זה אף אחד לא מפריע לה, לא בשאלות ולא בכלום.

איתן כבל: היא תסיים את הצגת הדברים הקצרה שלה ולאחר מכן אני אפתח את הדיון.

<דלית כסלו ספקטור: לסבר את האוזן – בגלל ההתפרצות הזאת אז אני אתייחס אליה בשני משפטים – למשל, לרשות לניירות ערך דווח סכום מסוים של 180 מיליון, ולמעשה, בניגוד לסכום הזה, דווח ברישומים לבתי משפט, בהליכים המשפטיים שאנחנו מקיימים, על סכומים אחרים, על 153 מיליון, 144 מיליון.

<דלית כסלו ספקטור: הסכומים משתנים מפעם לפעם ולמעשה בשביל זה אנחנו כאן.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו נמצאים בעצם באיזשהו מאבק שאנחנו מנהלים אותו באפלה.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו לא יודעים מה הסכום שהוא סך החריגות, אנחנו לא יודעים מה הסכום המוחזר, ובעיקר אנחנו לא יודעים על איזה סכום מחלו ולמה.

<דלית כסלו ספקטור: מה זה אומר?

<דלית כסלו ספקטור: זה אומר שבסופו של יום, כאשר החליטו על אותה נוסחה מורכבת – שגם אליה נגיע – כמה כל עובד צריך להחזיר, למעשה זה איזושהי נגזרת של אותה מחילה.

<דלית כסלו ספקטור: אני מעריכה ומקווה שהממונה על השכר, כאשר הוא בא למחול על הסכומים, לא היתה לו כוונה שהמחילה תבוא אך ורק משכר הבכירים.

<דלית כסלו ספקטור: זאת אומרת, שהבכירים, כשהם מחזירים, יחזירו אחוז נמוך ושאר העובדים יחזירו אחוז גבוה.

<דלית כסלו ספקטור: זאת אומרת, אם הוא מחל על - - -

<יעקב חי: או ההפך.

<דלית כסלו ספקטור: או ההפך.

<דלית כסלו ספקטור: אני מעריכה שהיה איזשהו צדק שליווה אותו.

<דלית כסלו ספקטור: אם הוא מחל, נאמר, על 50%, אז שכל אחד יפחת ב-50%.

<דלית כסלו ספקטור: בוודאי לא היתה כוונה – ואת זה כבר הוכחנו ואנחנו יודעים את זה בוודאות מוחלטת – שרוב העובדים, ומדובר על סדר-גודל של 12,500 עובדים, מחזירים סדרי-גודל של בין 80%, ויש עובדים שמחזירים בגלל אותה נוסחה, שאני אקרא לה תכסיסנית, לא פחות, למעלה מ-100% מהחריגה.

<דלית כסלו ספקטור: זאת אומרת, כאשר בהסכם הקיבוצי רשום שעובד יחזיר 42% לא מסך החריגה שלו אלא מסך רכיב השכר שחלקו חורג וחלקו לא חורג, נוצר עיוות חשבונאי שהוא מאוד מאוד קל ופשוט, שלמעשה עובד עלול להחזיר סכום גבוה מסכום החריגה שלו.

<דלית כסלו ספקטור: איך אפשר לפתור את זה?

<דלית כסלו ספקטור: בקלות יחסית ובגלל זה אנחנו כאן.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו רוצים את הפרטים, מה נכלל באותה נוסחת השבה.

<דלית כסלו ספקטור: כל עובד קיבל מכתב: אתה תחזיר 17,832.

<דלית כסלו ספקטור: 40 – זאת אומרת, הסכום נקוב ברמת האגורות.

<דלית כסלו ספקטור: כאשר ביקשנו לקבל הסבר – ההסבר חסוי.

<דלית כסלו ספקטור: בית המשפט בסופו של עניין הורה בהליך אחר לגמרי לפרט, אז התקבלו ראשי פרקים: הוצאות חוץ - אש"ל, או שעות נוספות, אבל בתוך כל רכיב כזה יש תתי רכיבים, חלקם הוגדרו כחורגים, חלקם הוגדרו כלא חורגים.

איתן כבל: זה כמו דמי שימוש קבועים של חברת חשמל.

<דלית כסלו ספקטור: נכון.

<דלית כסלו ספקטור: לכן בעצם בלחיצת כפתור אפשר לקבל את כל הנוסחה.

<דלית כסלו ספקטור: קיבלנו הסברים מיני הסברים, חוברות, למה אי אפשר, למה זה מורכב ולמה המידע הזה לא צריך להיות חשוף, אבל בסופו של יום נלקח מהעובד כסף.

<דלית כסלו ספקטור: לא יכול להיות שקודם נלקח ממך כסף וכשאתה מבקש הסבר, בעצם ההסבר הזה חסום בפניך, ועל זה אנחנו נמצאים כאן.

<דלית כסלו ספקטור: זאת אומרת, על כל עוולות העבר בעצם באים ולוקחים מאתנו מבלי להסביר לנו למה, כשאנחנו מבקשים לקבל הסבר ההסבר הוא חסוי וחסום.

<דלית כסלו ספקטור: קיבלנו איזושהי נוסחה מאוד מאוד עלומה בהסכם הקיבוצי וכבר הוכחנו שהוא בעצם מעוות, הוא יוצר מצב דה פקטו שעובד רגיל – וכשאני אומרת "רגיל" זה נע מעובדים זוטרים מאוד ועד עובדים בדרגי הביניים – מחזירים סדרי-גודל ממוצעים של בין 80%, וכמו שאמרתי, חלקם מעל 100% מהחריגות.

<דלית כסלו ספקטור: עובד בכיר, הגם שלכאורה הוא מחזיר שלוש משכורות על פני שתיים שעובד רגיל מחזיר, עדיין יחזיר סדרי-גדול של 15%-20% מסכום החריגה.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו ביקשנו אגב לקבל דוגמאות, זאת אומרת, אפשר - - -

<יעקב חי: ועובד בכיר?

שרן השכל: בערך 20%.

<דלית כסלו ספקטור: עובד בכיר, לפי בדיקה שלנו – ושוב, כשביקשנו לקבל איזושהי דוגמה נגדית למה שיש לנו, סורבנו, זה כמובן מידע חסוי והוא לא נמסר לנו.

<יעקב חי: במקום שבע משכורות – שלוש.

<דלית כסלו ספקטור: אבל זה רק חלק מהעוול.

<דלית כסלו ספקטור: יש עוול נוסף, עוול שבאמת זועק לשמיים, שבתוך אותו הסכם קיבוצי, אותן חריגות שהוגדרו על-ידי הממונה על השכר כחורגות – הרי נדרשנו להחזיר את אותם סכומים – למעשה הולבנו.

<דלית כסלו ספקטור: ואין לי מילה אחרת אלא לקרוא לדבר הזה "הולבנו", הן פשוט הולבנו באחוזים מעט נמוכים יותר.

<דלית כסלו ספקטור: זאת אומרת, אם חריגה הוגדרה 21%, שעד היום בכיר היה מקבל וזה הוגדר כחריגה, אז זה הופחת ל-15%-16% וזה הולבן.

<דלית כסלו ספקטור: ואיך זה הולבן?

<דלית כסלו ספקטור: הולבן, במילים פשוטות, על חשבון העובדים.

<דלית כסלו ספקטור: איך?

<דלית כסלו ספקטור: אם עובד היה אמור לקבל תוספת – ומוקדם שאלת לגבי אותה תוספת, הנה: העובד מקבל 7%, או 7.15%, הוא היה אמור, כמו כל המשק הציבורי, לקבל 7.75%, ולמעשה הופחת ממנו 0.5-0.4 כדי לממן את אותה חריגה, שהיתה אסורה בעבר, והפכה להיות מולבנת.

<דלית כסלו ספקטור: זאת אומרת, 540 מתוך 13,000 - - -

<יעקב חי: זאת אומרת, ניכו מראש חלק מהחריגה.

<דלית כסלו ספקטור: נכון, חריגות עתיד.

<דלית כסלו ספקטור: ואז עכשיו נותנים תופינים קטנים – 0.1 זה עבור פנסיונרים ועבור דור ד', ופתאום 10 אנשים מקבלים קביעויות.

<דלית כסלו ספקטור: 100 מפוטרים – 10 מקבלים קביעויות.

<דלית כסלו ספקטור: יש כל מיני.

<דלית כסלו ספקטור: ואז זה מקבל כותרת גדולה: הנה, אלה קיבלו קביעות, דור ד', הכנסנו אותם לפנסיה תקציבית.

<דלית כסלו ספקטור: אחד לא קשור לשני.

<דלית כסלו ספקטור: אם משהו חרג וצריך להחזיר – החזרה צריכה להיות כמובן הוגנת וצודקת, הנוסחאות צריכות להיות ברורות והכל צריך להיות שקוף.

<דלית כסלו ספקטור: אם אין מה להסתיר, אנא מכם – וזאת בקשתנו כאן היום מהוועדה – אנחנו מבקשים שתורו גם לממונה על השכר להסביר מה היה סכום סך החריגות, לאיזה סכום הוא הופחת בסופו של יום, ובעצם על מה הוא מחל.

<דלית כסלו ספקטור: הרי בסופו של יום הוא מחל על כספי ציבור.

<דלית כסלו ספקטור: אז אם הוא מחל והיתה איזושהי הצדקה לאותה מחילה, בוודאי לא היתה לו כוונה לתת איזשהו בונוס לאותם בכירים ולהגיד להם: אוקיי, אתם תחזירו רק קצת, בדרך הזו אני מיטיב אתכם.

<דלית כסלו ספקטור: בוודאי היתה לו איזו חשיבה שהוא מיטיב עם כלל ציבור העובדים.

<דלית כסלו ספקטור: הרי ציבור העובדים לא ידע בכלל שהוא חורג, מדובר על עובדים זוטרים שלא ידעו.

איתן ברושי: כמה שנים נמשכו החריגות?

<דלית כסלו ספקטור: לפי פסק הדין הם נמשכו לאורך 10 שנים אבל ההחזר הוא על שלוש שנים.

<אפרים מלכין: עשרות שנים.

איתן ברושי: איפה היתה הממשלה?

<קריאה: איפה היה הדירקטוריון?

<דלית כסלו ספקטור: הרבה מאוד אנשים אחראיים לדבר הזה.

<דלית כסלו ספקטור: דרך אגב, הוגשו ערעורים על-ידי כל הגורמים שהיו מעורבים בהליך הראשוני והם נמשכו בתמורה לאותו הסכם קיבוצי, שהוא הסכם קיבוצי מפלה ונוראי.

<דלית כסלו ספקטור: אני יכולה להגיד שאנחנו ביקשנו להצטרף לבית הדין הארצי, כי עדיף בית משפט, כי יש איזה ספק שזה הליך חריג מאוד, הליך קיצוני מאוד, שמאוד מאוד לא מקובל בפסיקה הישראלית, אבל ביקשנו לקחת חלק.

<דלית כסלו ספקטור: בעצם מה ניסינו לעצור?

<דלית כסלו ספקטור: בדיוק את מה שקרה בסופו של יום – שכולם משכו את הערעורים בתמורה לאותו הסכם קיבוצי שנחתם.

<דלית כסלו ספקטור: עד שלא קמה הקבוצה הזאת, שזו באמת התארגנות, זו ממש התקוממות ספונטנית של עובדים – ויושבים באמת לצדי עובדים שהם שבע שנים, 35 שנים, אנשים עם ותק, אנשים עם קביעות שמסכנים את המקום שלהם, הם אלה שעומדים קדימה.

<דלית כסלו ספקטור: אבל אני אומרת, ואני עדה, ואני ערה לדבר הזה שיש טענה שהקבוצה הזאת היא איזושהי רוח רפאים – היא לא.

<דלית כסלו ספקטור: שמות כל העובדים נמצאים אצלי.

<דלית כסלו ספקטור: מדובר בלמעלה מ-2,000 עובדים.

<דלית כסלו ספקטור: כשאני אומרת 2,000 עובדים זה כאין וכאפס לכמות התומכים.

<דלית כסלו ספקטור: אני חושבת שהחשש הגדול ביותר בחברת החשמל הוא שלמעשה שהקבוצה הזאת נמצאת בכל מקום, בכל ועדה, בכל מחלקה, בכל ועד.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו מיודעים לגבי כל התכנסות, והם יודעים את זה מכיוון שאנחנו מתריעים: הנה, אתם עומדים להתכנס ולדון בעניין הזה.

<דלית כסלו ספקטור: ישיבות שעד היום נעשו במחשכים, למעשה אנחנו קיבלנו עליהן דיווחים.

<דלית כסלו ספקטור: כל הדברים האלה, למעשה אנחנו מיודעים.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

<דלית כסלו ספקטור: אז רק למקד את הדרישה שלנו, אם יורשה לי, בשני משפטים.

איתן כבל: בבקשה.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו מבקשים שתינתן הוראה: אחת, לממונה על השכר להסביר קודם כל מה סך החריגות, על כמה הוא מחל, בגין מה ועבור מה; הדבר השני הוא לחברת החשמל, מכיוון שאני מבינה שהוועדה הזאת לצערי – ואולי היה ראוי שהיא גם תורה להסתדרות, בוודאי ובוודאי, שהיתה אמורה לדאוג לעובדים, אבל אם לא היא אז חברת חשמל – אנא פרטו בפני העובדים עבור מה אתם לוקחים מהם את הכספים.

<דלית כסלו ספקטור: הרי זה בלחיצת כפתור.

<דלית כסלו ספקטור: הסכום הוא נומינלי, ברמת האגורות.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו רוצים לדעת איזה רכבים אבל לא בראשי פרקים כי כל ראש פרק כולל בתוכו – חלק מהרכיבים חורגים וחלק מהרכיבים לא חורגים.

<דלית כסלו ספקטור: למה צריך להסביר את זה?

<דלית כסלו ספקטור: לא יעלה על הדעת שלוקחים ממישהו כסף ולא מסבירים לו למה.

איתן כבל: קודם כל, זאת עובדה, זה יעלה על הדעת.

<דלית כסלו ספקטור: מסתבר שזה מתאפשר.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אנחנו נפתח את הדיון.

איתן כבל: ברשותכם, האם המנכ"ל רוצה עכשיו?

איתן כבל: אני מציע שפשוט - - -

שרן השכל: גם את הממונה על השכר.

איתן כבל: כן, ודאי.

איתן כבל: אפי, רק בקשה, אנחנו מכירים, אם באת עם דלי סיידים, שים אותו מאחור.

<אפרים מלכין: אני אף פעם לא בא עם דלי סיידים.

איתן כבל: מה שאני מבקש – כמו שאתה מכיר אותי, ואנחנו מכירים פה בוועדה, גם אם אין תשובות טובות, אמור נא אותן.

איתן כבל: אנחנו מבקשים להתמודד עם המציאות כמו שהיא, בטוב וברע שלה, ולנסות גם לתקן אם אפשר.

איתן כבל: תודה.

<אפרים מלכין: קודם כל אני אתייחס למספרים, סך כל החריגות, אני מדבר בסדרי-גודל.

<אפרים מלכין: אני אולי טיפה אתן רקע ממש קצר.

<אפרים מלכין: בשנת 2013 הוציא הממונה על השכר החלטה שקבעה כך וכך רכיבים חורגים בחברת חשמל, ארבעה רכיבים.

<אפרים מלכין: אחרי תהליכים ארוכים מאוד בבית משפט, בערך במאי האחרון, 2016, קבעה השופטת שבכמעט כל הרכיבים, למרות טענות ארגון העובדים וחברת החשמל, שהממונה על השכר פעל כדין וזה אכן חריגות שכר, יחד עם זאת היא קבעה שלעובדים מותר לנקוט צעדים ארגוניים כנגד החלטות הממונה על השכר וסיימה את כל פסק הדין בזה שהיא המליצה לצדדים להגיע להסכמות.

<אפרים מלכין: הצדדים – פחות משנה כל העליות והירידות במשא ומתן – בסופו של דבר, איפשהו לקראת יולי 2016, הגיעו להסכמות שהבשילו לחתימה על הסכם קיבוצי לקראת סוף שנת 2016.

<אפרים מלכין: מבחינת הסכום, לו החלטת הממונה על השכר היתה מיושמת ככתבה וכלשונה, ב-100%, סדר-גודל של החריגות הוא כ-100 מיליון שקל לשנה הפחתות, וממילא הרטרו, אם לוקחים שנה אחורה אז זה 100 מיליון שקל, אם לוקחים שנתיים אחורה זה 200 מיליון וכו' וכו'.

איתן כבל: אפי, רק יש לי בקשה, שאנחנו לא פתאום נתנתק מחללית האם תוך כדי הרצאה שלך – אני פשוט מבקש, הגב' הנכבדה שמייצגת כאן את "צדק עיוור", בסוף סיכמה - - -

<אפרים מלכין: עניתי בצורה הכי פשוטה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אפי, מאתמול אנחנו מכירים פה?

איתן כבל: אנחנו כבר ותיקים בשיח בינינו.

איתן כבל: כל אשר אני מבקש במקרה הזה הוא להתחיל מהסוף.

איתן כבל: אני מניח שנמצא הבדלים לא גדולים, אולי קצת יותר לצדך, אולי קצת לצדה.

איתן כבל: בשורה התחתונה מבקשת נציגת "צדק עיוור" במקרה הזה ואומרת: יש כאן שני עניינים פשוטים, האחד, לקחת את מרכיב ההפחתה, להגיד לנו.

איתן כבל: אם עשו את זה על האגורות מישהו בטח ידע לעשות את זה באיזה סיפור מחשב.

שרן השכל: נוסחה.

איתן כבל: אנא, אמור לנו מהי הנוסחה.

איתן כבל: אם אפשר לקבל אותה בצורה מפורטת.

<לאה ורון: מה סכום החריגות ומה הופחת.

<יעקב חי: הבעיה היא לא הנוסחה, הבעיה היא איך הגיעו אליה.

<יעקב חי: נציגת "צדק עיוור" רוצה לנסות לראות.

<אפרים מלכין: אני אומר עוד פעם, לגבי הנוסחה העצמה אמר גם אדון יעקב חי בצורה מפורשת, הוא יודע מה הנוסחה, מה שמפריע לו הוא איך הכינו אותה, או מה היה הבסיס.

<אפרים מלכין: קודם כל, אני כבר שמח כי זה טוב - - -

שרן השכל: לא, הם גם לא יודעים את הנוסחה עצמה.

<אפרים מלכין: אבל אמר כרגע אדוני שהוא כן יודע, אז תחליטי.

שלי יחימוביץ': אז נגיד שהוא אמר שהוא יודע – ספרו לנו, תנו לנו.

איתן כבל: אפי מלכין - - -

<אפרים מלכין: אבל, אדוני, לא נותנים לי לדבר.

איתן כבל: קודם כל, אני מבקש, אפי בא לפה למסור לנו את הדיווח אז אני מבקש לא להפריע לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם את הנוסחה.

איתן כבל: ואת הנוסחה.

איתן כבל: בבקשה, אנא ממך.

<אפרים מלכין: אז קודם כל, הנוסחה היא מאוד פשוטה והיא גם קבועה בהסכם הקיבוצי שהוא מידע פתוח לציבור.

<אפרים מלכין: אני לא יודע מי מהנוכחים, מחברי הכנסת שמסבירים על כמה ההסכם הוא עלום ולא ברור, קראו את ההסכם הקיבוצי.

<אפרים מלכין: אני חושב שכל מי שירצה ויפתח את ההסכם הקיבוצי, ההסכם הקיבוצי מאוד ברור.

<אפרים מלכין: הנוסחה כביכול לוקחת את מועד 2013, מועד החלטת הממונה על השכר, ואומרת: אני מתחילה לחשב לך כמה אתה צריך להחזיר.

<אפרים מלכין: אני לא מחשבת לך את ה-100% אלא אני לוקחת איזשהו אחוז מסוים.

<אפרים מלכין: נניח שהיית צריך להחזיר 100 שקלים, אז אני לוקח אחוז מסוים מאותם 100 שקלים - - -

<לאה ורון: מר מלכין, מה סך כל החריגה?

<אפרים מלכין: אבל, גברתי, עניתי פעם אחת – את רוצה שאני אענה פעם שלישית?

<אפרים מלכין: 100 מיליון שקל.

<לאה ורון: כל שנה?

<אפרים מלכין: נכון.

<לאה ורון: כמה שנים מדובר?

<אפרים מלכין: הממונה על השכר, בהחלטתו המקורית, דיבר על השבות – זה קצת מורכב, כי בכל מה שקשור להשבות יש אלמנט של נסיבות אישיות ואפשר להתחשב בהן, אבל לו לא היו כלל נסיבות אישיות הממונה על השכר דיבר על השבות משנת 2010 לגבי עובדים פעילים ומשנת 2011 לגבי עובדים גמלאים.

<אפרים מלכין: אז ביחס למועד חתימת ההסכם זה חמש שנים ביחס לגמלאים ושש שנים ביחס לעובדים פעילים.

איתן כבל: וכמה הסך הכול הכללי?

<לאה ורון: ובתחשיב שעשיתם, לאיזה סכום הגעתם?

<אפרים מלכין: ההשבות היו בסדר-גודל של 150 מיליון ש"ח בגין הרטרו, כך שמתוך השבות של סדר-גודל בין 500 ל-600 מיליון ש"ח - - -

איתן כבל: אפי, אני שלוש יחידות, תקשיב לי - - -

<אפרים מלכין: אתה רוצה את זה בתפוחים?

איתן כבל: אפי, סליחה, אני מדבר עכשיו ברצינות - - -

<אפרים מלכין: כמו שאמר אהוד ברק: אם זה לא יהיה פשוט זה לא יהיה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני צריך את זה פשוט, לא שפתאום אני מתחיל להרגיש לחץ בתוך הראש.

איתן כבל: אני רוצה פשוט.

איתן כבל: אם זה לא פשוט, הם יהיו 100 שנה בבתי משפט כי הבעיות מתחילות בעובדה שאנחנו מתחילים לכדרר את הדברים מעכשיו.

איתן כבל: אני לא מתכוון להחליף אותך, אני מכבד אותך, אין לי תוכניות כאלה, אני רוצה לדעת כמי - - -

<אפרים מלכין: מה אדוני היו"ר רוצה לדעת?

איתן כבל: אני רוצה לדעת כמה דברים: דבר ראשון, כמה סך – בלי שום קשר למן החסד, לא מן החסד –ההחזרות בשנה, כמה שנים, אחת.

איתן כבל: לאחר מכן, אני רוצה לדעת איזה קבוצות נושאות בנטל, עובדים, גמלאים, הנהלה.

<יעקב חי: יש עוד שאלה – מי חרג?

<אפרים מלכין: אתה גם היו"ר?

איתן כבל: אני לא מתחרה בך, אני אתן לך.

<אפרים מלכין: אדוני היו"ר, תן לי שלוש דקות, אני אנסה להסביר מאוד פשוט.

איתן כבל: אני נתתי לך ואתה לקחת אותי למחוזות שהתחשמלתי.

איתן כבל: אני רוצה שאתה תגיד את מה שאני רוצה לשמוע, לא מה שאדוני רוצה להגיד.

<אפרים מלכין: אני אגיד את האמת ומה שאדוני ירצה לשמוע כבר תלוי - - -

איתן כבל: אני לא מתכוון לזה.

<אפרים מלכין: בצורה הכי פשוטה – סך הכול, 100% ההשבות היה אמור להיות בסדר-גודל של 600 מיליון ש"ח.

איתן כבל: יפה, 600 מיליון ש"ח סך ההשבות אם הכסף היה צריך להיות מוחזר as is.

<לאה ורון: אבל הוא דיבר על שש שנים - - -

איתן כבל: שניה, אחד-אחד.

איתן כבל: הלאה.

<אפרים מלכין: 100 מיליון ש"ח בשנה כפול שש זו התוצאה של 600 מיליון.

שרן השכל: של מה שהיה אמור להיות מושב.

איתן כבל: נכון.

<אפרים מלכין: לו החלטת הממונה על השכר היתה מיושמת במלואה.

<אפרים מלכין: בפועל, הושב כרבע מהסכום.

<אפרים מלכין: עד כאן ברור, אדוני היושב-ראש?

איתן כבל: כן.

<אפרים מלכין: יפה.

איתן כבל: על פי איזו פריסה?

<אפרים מלכין: שניה, אני אסביר את הנוסחה.

<אפרים מלכין: באים ובודקים כמה כל עובד חרג: נניח שאדוני חרג ב-100 שקל, נותנים לו הנחה של 60%, אומרים: אתה מחזיר רק 40% - אני מדבר בסדר-גודל – ובכל מקרה יש תקרה, התקרה היא לפי המשכורת האישית, כך שהתקרה של אותו עובד עם שכר גבוה היא הרבה יותר גבוהה מאותו עובד נמוך.

<אפרים מלכין: זו הנוסחה.

<אפרים מלכין: היא מאוד פשוטה.

<אפרים מלכין: כתובה בהסכם קיבוצי בצורה מאוד מפורשת.

<אפרים מלכין: אם רוצים אני אחזור עליה שוב בשביל הפרוטוקול.

שרן השכל: אז למה זה לא קורה בפועל?

<יעקב חי: פה מתחילה הבעיה.

<דלית כסלו ספקטור: זה לא נכון.

<אפרים מלכין: זה קורה בפועל, למה את קובעת - - -

שרן השכל: נשמע נהדר – למה אבל זה לא קורה בפועל?

<דלית כסלו ספקטור: זה לא נכון, זה תיאור מאוד לא מדויק.

שרן השכל: הם אומרים שהם מעבירים 100%, אתה אומר שיש אחוז מסוים שהם מחזירים?

<אפרים מלכין: אבל, גברתי, אפשר לפתוח את ההסכם הקיבוצי ואם אחד מהעובדים - - -

שרן השכל: אני מבינה שזה מה שכתוב וזה מה שאתם התכוונתם – למה זה לא קורה בפועל?

<אפרים מלכין: אני חושב שזה קורה בפועל.

<איתמר אטיאס: איך קורה בפועל?

<אפרים מלכין: שניה, אני רוצה להתייחס באופן כללי.

עיסאווי פריג': אולי תיתן דוגמה מספרית של אחד מהעובדים?

<דלית כסלו ספקטור: לא, מה שקורה הוא שיש טעות בהבנה של ההסכם, שיש 42% החזר אבל לא מהחריגה.

<אפרים מלכין: בשביל זה יש 60% הפחתה, גברתי.

<דלית כסלו ספקטור: אבל לא מהחריגה, לא מהחריגה.

<יעקב חי: אבל לא מהחריגה.

<איתמר אטיאס: מהכספים שהתקבלו בפועל.

<אפרים מלכין: מהכספים שהתקבלו בפועל - - -

איתן כבל: טוב, גברתי.

<דלית כסלו ספקטור: לא, לא.

<איתמר אטיאס: לא, זה לא מה שקורה בפועל.

<דלית כסלו ספקטור: הסכם הקיבוצי מדבר – על מה העוול?

<דלית כסלו ספקטור: ההסכם הקיבוצי - - -

<אפרים מלכין: אדוני, אני יכול להתייחס?

<אפרים מלכין: אני צריך ממש שלוש דקות.

איתן כבל: מרגע זה, אף אחד לא מפריע לו.

איתן כבל: האמינו לי, הבנתי כבר את הנקודה, אבל תנו לו.

איתן כבל: אנחנו פה לא רק כדי להקשיב לעצמנו אלא גם להקשיב למה שהם אומרים, לאחר מכן אנחנו לא נצא מפה ללא - - -

<יעקב חי: אדוני היושב-ראש, אבל הכי פשוט, אתה אמרת שלמדת שלוש יחידות, אז בשלוש יחידות עדיין לומדים שאם זה 600 ו-150 מיליון זה רבע – אז למה אנשים משלמים 42% ולא 25%?

<יעקב חי: דבר פשוט ראשון.

<יעקב חי: אם ניכנס למתמטיקה נסביר יותר.

שלי יחימוביץ': זה היה הסבר מאוד ברור.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: יעקב, במשפט אחד אמרת את לב הוויכוח שמתקיים.

איתן כבל: בבקשה, מלכין.

<אפרים מלכין: אני אתייחס לנקודה של יעקב חי אבל לפני כן אני קודם כל מרגיש מאוד לא בנוח, מבחינת הממונה על השכר זה היה צריך להיות 100% - אני פה צריך להגן?

<אפרים מלכין: מבחינתנו היה צריך להחזיר את כל ה-600, עד השקל האחרון, אחד לאחד.

<אפרים מלכין: אין לי שום עניין לבוא פה ולהסביר למה - - -

איתן כבל: אתה רוצה שנתחיל מהתנצלות?

<אפרים מלכין: לא, אני אומר, אני, מבחינתי, אם ארגון העובדים רוצה להחזיר יותר, אנחנו נשמח שיחזירו יותר.

<אפרים מלכין: אין לנו שום - - -

<איתמר אטיאס: אתה לא עושה לנו טובות.

<דלית כסלו ספקטור: העובדים ממילא מחזירים 100%.

איתן כבל: די, חברים.

איתן כבל: אם אנחנו רוצים גם לצאת מפה עם איזו תובנה, בבקשה, די, הבנו.

איתן כבל: הבנתי את הטענות של העובדים, בבקשה, אנא, אם אתם רוצים שנתקדם כמו שצריך, ניתן לאפי.

איתן כבל: מרגע זה אף אחד לא מפריע לו.

<אפרים מלכין: דבר שני, אני מרגיש גם שבסוף אני פה מעט נגרר לכל מיני מאבקי כוח פנימיים בתוך ארגון העובדים שהם לא קשורים אלי.

<אפרים מלכין: אני לא יודע את מערכת היחסים.

<אפרים מלכין: אני רוצה להגיד אמירה מאוד חשובה לפרוטוקול: אין עובד, אין עובד שההסכם לא היטיב עמו, אין עובד כזה, ביחס למלוא ההחלטה.

<אפרים מלכין: יש עובדים שההסכם היטיב עמם יותר ויש עובדים שההסכם היטיב עמם פחות.

<אפרים מלכין: באים העובדים ואומרים: אני מוכן להוציא עין, העיקר שלשני יוציאו שתי עיניים, שחס וחלילה - - -

איתן כבל: ולגופו של עניין?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עם מי היטיבו יותר, עם המנהלים או עם העובדים הזוטרים?

<אפרים מלכין: זה הרבה יותר מסובך.

<אפרים מלכין: למה זה יותר מסובך?

<אפרים מלכין: כי יש קבוצה שלמה של עובדים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תפשט לנו.

<אפרים מלכין: אבל החיים מסובכים, אני לא יכול לפשט.

<אפרים מלכין: החיים מסובכים.

<אפרים מלכין: יש בהסכם הזה נושא שנקרא הסדרת מיצוי יום העבודה.

<אפרים מלכין: זה נושא שקשור לכך שסדר-גודל של בין 1,500 ל-2,000 עובדים עד יום חתימת ההסכם עבדו בחוץ ובכלל לא היה דיווח נוכחות אלקטרוני אלא דיווח נוכחות ידני, אחרי ההסכם דיווח הנוכחות הוא אלקטרוני, הוא מבוקר והוא לא ידני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים עד ההסכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי ההסכם, איך הדיווח - - -

<אפרים מלכין: אבל, אדוני, זה חלק מההסכם.

<אפרים מלכין: אני לא יודע אם אדוני קרא או לא אבל זה חלק מההסכם.

איתן כבל: אני מתנצל, אפי, אני אומר את זה לכולם – עד לרגע זה לא הבנתי כלום.

איתן כבל: ברשותכם, כל קפיצה שלכם גורמת בדיוק שלא נבין ואני רוצה שנבין לפחות את עמדת הממונה על השכר, ללא קשר אם אני מסכים אתו או לא מסכים אתו, ונקודת המוצא היא כנראה שלא.

איתן כבל: לכן אני אומר את הדבר הבא, אני חוזר ואומר, נקודת המוצא היא 600 מיליון פרוסים על שש שנים, רבע - - -

<יעקב חי: אבל 60% ויתרו?

<אפרים מלכין: לא, בפועל, תקופת ההשבה שלגביה נקבע שלוקחים היא ממועד החלטת הממונה על השכר, מ-2013, ועד 2016, ולכן זה 40%.

<אפרים מלכין: כי הרי אם זה היה על פני שש שנים אז זה היה אמור להיות 25%, אבל נקבע שבגלל שזה על תקופה יותר קצרה, לצורך הבחינה, אז לקחו גם אחוז יותר גבוה, בגלל שזאת תקופה יותר קצרה מהשש שנים.

איתן כבל: אוקיי, אז יוחזר בסך הכול?

<אפרים מלכין: אמור להיות מוחזר, פרוס על פני שלוש שנים, כ-150 מיליון ש"ח.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: זאת אומרת, אחרי שעשינו את הפתיח של ה-600, שש שנים קוצרו לשלוש שנים, ואמור להיות מוחזר סכום של 150 מיליון שקל.

<יעקב חי: על פני שלוש שנים?

איתן כבל: על פני שלוש שנים, יפה.

איתן כבל: סיימנו את החלק הזה.

<אפרים מלכין: יש לי ממש עוד שני משפטים ואז אני אשמח לענות לעוד שאלות.

<אפרים מלכין: בתוך ההסכם, על פי העדפה של ארגון העובדים, שהיא העדפה ברורה, העדיפו לפגוע כמה שיותר בתוספות הלא פנסיוניות.

<אפרים מלכין: לכן, דיברו פה על תוספת פיקודית – אני לא אכנס למספרים – אבל הם אמרו: תשמע, לנו, כאנשים בפנסיה תקציבית, כי חלק גדול מהאנשים הם מאוד מבוגרים וקרובים לגמלה, אמרו: תנסו ככל הניתן לצמצם את הפגיעה בשכר הפנסיוני שעל בסיסו הגמלה של אותם עובדים תיקבע בעתיד.

<אפרים מלכין: כחלק מהמשא ומתן יחסית יש באמת רכיבים שהם רכיבי שכר שוטפים, שבהם, נקרא לזה ההנחה שנתן הממונה על השכר, היתה יותר קטנה, לעומת רכיבים שהם רכיבים קובעים לפנסיה, שעליהם ההנחה שניתנה היתה הנחה יותר גדולה.

<אפרים מלכין: תישאל מה הרציונל – כי גם הממונה על השכר בסוף לא רצה לפגוע באותם עובדים שבעתיד הם יהיו גמלאים והגמלאות שלהם תרדנה בצורה יותר משמעותית.

<אפרים מלכין: אני אומר עוד הפעם, זו היתה דרישה של ארגון העובדים, אנחנו היינו רוצים מבחינתנו לא לתת הנחה בכלל, אבל לאור הדרישה של ארגון העובדים ולאור סדר העדיפויות שלו, ההנחה שניתנה על השכר לפנסיה היתה הנחה יותר גדולה מאשר על השכר השוטף.

<אפרים מלכין: עכשיו מילה אחרונה רק בקשר למה שחברת הכנסת יחימוביץ אמרה – המחוקק קבע שצריך להחזיר את אותם כספים חורגים שדיברת על עיריית קריית מלאכי, אנחנו רק מיישמים את מה שאתם הטלתם עלינו.

<אפרים מלכין: אפשר להגיד: אל תיישמו את החוק, אבל החוק קובע שברגע שהשכר הוא לא חוקי - - -

שלי יחימוביץ': כן, עבר בחוק ההסדרים אחרי מאבקים קשים שהצלחנו - - -

<אפרים מלכין: החוק הוא כבר 30 שנה, גברתי, זה מתחילת שנות ה-80'.

שלי יחימוביץ': החוק של להיכנס לחשבון של העובד ולקחת ממנו כסף בדיעבד זה - - -

<אפרים מלכין: 30 שנה.

שלי יחימוביץ': זה ממש ממש לא מדויק, ממש לא מדויק.

<אפרים מלכין: גברתי, אפשר לשאול פה את – זה אפילו יותר מ-30 שנה, 30 ומשהו שנה, משנת 85'.

<אפרים מלכין: זה החוק.

<אפרים מלכין: אז אם המחוקק חושב שאנחנו לא צריכים ליישם את מה שהוא קבע – אין בעיה, אבל כרגע החוק קובע שכל שכר ששולם שלא כדין, צריך להפחית מהעובד - - -

שלי יחימוביץ': תגיד לי, מה זה "שכר ששולם שלא כדין"?

שלי יחימוביץ': מדובר על רשות, מדובר על חברה ממשלתית.

שלי יחימוביץ': הרי העובדים האלה לא באו וגנבו את הכסף מקופת המדינה, באו באישון לילה, שלחו יד לקופת המדינה וגנבו ממנה כסף.

<אפרים מלכין: לא העובדים, אבל בדרך כלל מה שקורה זה שההנהלה באה ו/או מיישמת איזושהי תוספת שכר שהיא לא מקובלת בקרב עובדי המדינה ומחליטה יום בהיר אחד לשלם אותה בלי לקבל את אישור הממונה על השכר.

שלי יחימוביץ': שההנהלה תחזיר את זה.

<אפרים מלכין: קודם כל, יש גם דין משמעתי לטיפול בהנהלה, זה נכון שלפעמים העובד מקבל כסף בלי שהוא ידע, אבל בסוף זה עדיין כסף שלא כדין.

שלי יחימוביץ': כן, ראינו את זה גם עם המורים שנשארו בסוף עם אפס, עם תלוש של אפס שקלים בחשבון.

<אפרים מלכין: אני לא יודע על מה גברתי מדברת.

איתן כבל: חבר'ה, אני אאפשר, בואו קודם כל נבין.

איתן כבל: אפי, הדבר הכי חשוב מבחינתי הוא לדעת בסוף – נניח והכול בסדר, כל אשר הצגת, נניח ואין בינינו מחלוקת – איך הנטל מתחלק?

איתן כבל: כשהחברים כאן יצרו את העניין של "צדק עיוור" הם לא באו לנסות לכפור בכל המהלכים, להגיד: לא היה, לא נברא, לא קרה.

איתן כבל: בסוף, כמו כל דבר - - -

<יעקב חי: איתן, אי הצדק שאנחנו זועקים עליו נאמר בדבריו רק שלא שמת לב, הוא אמר:

<יעקב חי: ארגון העובדים ביקש להפחית בעיקר את הרכיבים הלא פנסיוניים – מי שחרג ברכיבים הלא פנסיוניים זה רק 540 מנהלים, אף עובד לא חרג בסעיף לא פנסיוני ופה התחיל העוול.

<יעקב חי: הוא אמר את האמת, רק לא שמתם לב לדברים.

<יעקב חי: אף עובד לא חרג בסעיף לא פנסיוני.

איתן כבל: יעקב, אני רוצה להסב את תשומת לבך, בכל הדברים שלו, זה מה שתפס לי את האוזן.

איתן כבל: א', יש לי היכרות מוקדמת עם הנושא.

איתן כבל: זה בדיוק מה שאני גם עכשיו מבקש לקבל ממך, מה שאתה יכול לתת.

איתן כבל: אני אאפשר, חברים, אנחנו פה, אל תהיו בלחץ, כל מי שירצה ידבר.

איתן כבל: יש כאן שלוש רגליים – העובדים המלינים, "צדק עיוור", יש את הממונה, יש את ההנהלה, ויש את הנוספים שרוצים כל אחד להביא אחר כך מהמקום שלו.

שרן השכל: לי זה נשמע כאילו ישבה חבורה וניסתה למצוא בדיוק את הדרך כדי לא להחזיר את זה.

שרן השכל: זאת אומרת, ישבה החבורה הזו, שמה את רוב - - -

איתן כבל: מה שנקרא: עשתה צדק לא עיוור.

שרן השכל: חצי מיליארד שקל לפנסיה שלך עכשיו נכנס, איתן כבל, ואנחנו לא נפגע בפנסיה התקציבית הזאת.

שרן השכל: אנחנו נשאיר את זה.

שרן השכל: אבל מי שלקח פה כמה אחוזים לשכר שלו, זה בסדר, אבל הפנסיה, לא, אנחנו לא ניגע, גם אם זה חצי מיליארד שקל.

שרן השכל: אנחנו, המדינה, נוותר על כספי הציבור האלו ונשאיר את זה בפנסיה שלהם כי זו פנסיה, כי זה קדוש, ולעובדים, שזה מגיע משכר, מזיעת אפם, מהם אנחנו כן ניקח.

שרן השכל: דבר כזה לא מקובל.

שרן השכל: לא מקובל.

איתן כבל: חבל שהרשימה שלנו סגורה.

שלי יחימוביץ': במקום שבעלי תשובה עומדים - - -

שרן השכל: איתן, אני אמרתי קודם, גם בכלכלה קפיטליסטית צריך ועדי עובדים חזקים, צריך לשמור על זכויות העובדים, הבעיה היום היא שוועדי העובדים לא מטפלים - - -

שלי יחימוביץ': זו כבר הכללה גסה.

שרן השכל: יש שם הרבה מאוד בעיות, יש שם אי שקיפות.

שלי יחימוביץ': גם בממשלה יש בעיות.

שלי יחימוביץ': יש ראש ממשלה שיושב בכלא, אולי נסגור את הממשלה?

איתן כבל: שרן, פרגנתי לך, אבל עפת על זה, בואי נעצור פה.

איתן כבל: אפי, רק אני רוצה שתענה לי על מה שיעקב העלה ומה שאני התייחסתי, לגבי הצדק הלא עיוור.

<אפרים מלכין: מה השאלה אבל, אדוני היו"ר?

איתן כבל: בסוף בסוף גם אתם שחקן פה.

איתן כבל: כשאתם יודעים שבאה קבוצה, גם אם זה נציגי עובדים, ובאים ומדברים על קבוצה של 500 מתוך 12,000 עובדים שיוצאת נשכרת מתוך התהליך הזה – גם אתם שחקנים.

<אפרים מלכין: אבל זה פשוט לא נכון, אדוני היו"ר, היא לא יוצאת נשכרת, אוקיי?

שלי יחימוביץ': היא יוצאת פחות נפגעת.

<אפרים מלכין: היא יוצאת פחות נפגעת.

איתן כבל: זה נקרא נשכרת.

שרן השכל: ויתרתם על 400 מיליון שקל של כספי ציבור ואמרתם: זה רק בשביל הפנסיה?

שרן השכל: רק בשביל זה?

<אפרים מלכין: זה לא קשור אבל, גברתי, את מערבבת בין שני נתונים.

<אפרים מלכין: אחד לא קשור לשני, לא קשור.

שרן השכל: מה?

שרן השכל: אתה אמרת.

<אפרים מלכין: אני אמרתי שני נתונים ואת מחברת אותם.

שרן השכל: זה מה שאתה אמרת, עכשיו בוא נעוות את הכול.

<אפרים מלכין: החריגה המשמעותית ביותר מבחינת היקף החריגה היתה ברכיב שנקרא אש"ל, שהוא רכיב לכל אורך - - -

עיסאווי פריג': כמה זה מתבטא בכסף?

<אפרים מלכין: כ-100 מיליון שקל בשנה, רק האש"ל.

שרן השכל: 100 מיליון בשנה ל-10 שנים?

עיסאווי פריג': זה מדהים.

<אפרים מלכין: החריגה היא מהרגע שהממונה על השכר קבע שזו חריגה.

<אפרים מלכין: עד אז זו לא חריגת שכר כי צריך לעשות מעין הליך שיפוטי בשביל חריגות שכר.

<יעקב חי: אם הוא אמר שכל החריגות זה 100 מיליון שקל, איך רק החריגות היום - - -

עיסאווי פריג': האש"ל.

<יעקב חי: אני לא מבין את המתמטיקה.

איתן כבל: ודאי שהוא צודק.

איתן כבל: חאג', יאמר מילה, איתמר ולאחר מכן חברת הכנסת יוליה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כל, אני מוחה פה על העובדה של הממונה על השכר – אם אנחנו צריכים לחזור שש שנים, חמש שנים ויותר, כדי לבדוק שכר, אז מה אתם עושים במשך כל השנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי כל עובד שיש לו משכורת מסוימת, מסתגל לאותה משכורת וחי לפי אותו סכום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז, כשלאחר חמש, שש שנים ויותר, אתה בא ומבקש ממנו להחזיר, זו קצת בעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם פשוט ישנתם כנראה בשמירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ללכת אחרי שש שנים כדי לבדוק איזה חריגות זה כבר בעייתי, כי כל עובד, או שהוא כבר בזבז את הכסף הזה או שסיגל את חייו לאורח חיים מסוים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, דעתי, היות ויש לנו פה את החיוב האישי, שמי שנטל את התוספת הזאת של האש"ל והדברים האלה, שם צריך לחפור, לבדוק למה ואיך, ושהוא ייתן את הדין, אפילו אם זה יפגע בפנסיה השמנה של המנהלים – ואני לא נגד מנהלים ואני לא נגד שכר גבוה, דרך אגב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הנושא הזה, שאתה בא אחרי שש שנים ואתה אומר לו: תשמע, אנחנו נגבה ממך סכום כזה, כשהוא לכאורה, אם היית גובה אותו ממנו כל חודש, או אם הוא לא היה מקבל אותו כל חודש, הוא היה חי וחי טוב עם המשכורת שהוא היה מקבל ללא התוספת הזו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני חושב שיש מקום – אולי אנחנו ננסה לעשות, כבוד היושב-ראש, שינוי בחוק – שהמנהלים ייקחו את האחריות כשהם נותנים את החריגות שכר - - -

שלי יחימוביץ': הדירקטוריונים.

איתן כבל: הדירקטוריון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר, הדירקטוריון, כן, שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שם ישלמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי היום, לבוא ולהגיד: תשמעו, יש נוסחה אבל הנוסחה כל כך ברורה - - -

שלי יחימוביץ': שיחזירו החזר על דמי הישיבות שלהם - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: לידיעתך, אני טוב מאוד במתמטיקה, ניסיתי להבין את רכיב הפנסיה הזה והרכיב ההוא – אני לא שלוש יחידות אבל אני גם לא הצלחתי להבין את הנושא הזה, את החלק הפנסיוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה זה החלק הפנסיוני?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שהוא יפסיק לעבוד ואנחנו נמשיך לשלם לו כמדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאלה שיש להם את השכר הגבוה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, יש לך את ההסכם, אתה יכול לבוא ולהגיד לבית המשפט: יש לי את ההסתדרות – בינתיים אין שינוי בהסתדרות, עוד לא עברנו בחירות, אנחנו לא יודעים מה התוצאה, יש הרבה אנשים שמייחלים לתוצאה אחרת אבל אנחנו עכשיו פה – אתה יכול לבוא להגיד: יש לי הסכם אבל אני רואה שיש גם אחוז לא קטן מהעובדים שיש להם מרד על אלה שחתמו.

<יעקב חי: לכן, אני חושב שיש מקום אולי לממונה על השכר, אפי, בלי להמשיך בבתי משפט, לשבת גם אתם ולבדוק חזרה את הנוסחה, את האפשרויות ולשנות, כי ללכת לבתי משפט זה גם עלויות, גם זמן וזה גם יכול לפגוע בעובדים, גם בעבודה שלהם וגם במעמד שלהם בחברת החשמל, שהם כאילו הולכים נגד ההנהלה, ואנחנו יודעים שלא כולם צדיקים, אלה שנמצאים בקודקודים של רוב החברות.

<יעקב חי: העליתי כמה שאלות.

<אפרים מלכין: כן, אני אשמח להתייחס.

<אפרים מלכין: קודם כל, אני אשמח - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק להסביר למה אחרי שש שנים באים בודקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי ראש עירייה, היה עובד אחד בעירייה שהוא רואה חשבון, מינו אותו למנהל חשבונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מנהל חשבונות, לפי דירוג ודרגה, יקבל 4,000 שקל, אז מה יעשה רואה חשבון ב-4,000 שקל באותה תקופה שאני מדבר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז נתנו לו, כי רצו בשירותיו, חוזה מיוחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוזה המיוחד לא אושר אצלכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היה לפני שהגעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פתאום בודקים, אתה צריך להחזיר ולהחזיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז שאלתי את השאלה: חבר'ה, אם היו נותנים לו רק את הדרגה ולא את החוזה המסוים, הרי הוא לא היה עובד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום אתה מבקש ממנו להחזיר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה אבסורדים שנמצאים בחישוב חריגת שכר ולא - - -

<יעקב חי: חאג', תתחיל לסכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סיימתי.

<יעקב חי: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': יש לי שאלה אחת – כשאמרת שעכשיו יהיו בחירות וכולם מייחלים לשינוי, לאיזה בחירות התכוונת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההסתדרות.

שלי יחימוביץ': רק רציתי להבהיר.

עיסאווי פריג': אתה בעד השינוי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מדבר על הסתדרות המורים - - -

<יעקב חי: עיסאווי.

<יעקב חי: חאג', לא צריך לענות לכל אחד.

יוליה מלינובסקי: הישיבה הזאת הפכה לתעמולת בחירות - - -

שלי יחימוביץ': לא נורא, לא נורא, את תתגברי.

עיסאווי פריג': מה אתם מתרגשים - - -

<יעקב חי: חברת הכנסת מלינובסקי, רשות הדיבור שלך, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אני פשוט מרגישה עכשיו לא בנוח פה כי כמה שהנושא יהיה חשוב, והוא חשוב, אבל זה לא הזמן בדיוק מאותן סיבות כפי שחבר הכנסת בא ואמר – אנחנו נמצאים שבועיים לפני בחירות, אני רואה פה את חברת הכנסת יחימוביץ - - -

שלי יחימוביץ': ויו"ר ישראל ביתנו מתערב בבחירות להסתדרות, אבל אסור בשום פנים ואופן לדבר על ענייני העובדים ערב הבחירות להסתדרות.

יוליה מלינובסקי: סליחה, אני בזכות הדיבור.

יוליה מלינובסקי: אני ישבתי בשקט ושמעתי את כל - - -

<יעקב חי: יוליה, דברי, זכות הדיבור שלך, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: הנושא חשוב, השאלה שלך היא חשובה, למה שש שנים.

יוליה מלינובסקי: אני רק אבהיר שלמשל אם יש לך חברה פרטית ואתה מדווח למס הכנסה, גם להם לוקח שש-שבע שנים לעשות בדיקת דוחות, זה העיוות שבמערכת, אחרי שש שנים פתאום מגיעים אליך ואומרים: תשלם קנס כזה או אחר, כשאתה כבר במצב אחר לחלוטין.

יוליה מלינובסקי: כנראה שזה משהו שהמערכת נגועה בו, שהבדיקות לא נעשות בזמן אמת, כפי שצריך להיות.

יוליה מלינובסקי: אבל אני מרגישה עכשיו לא בנוח, כי כמה שהדיון הזה חשוב העת, הטיימינג, לא מתאים.

יוליה מלינובסקי: כי אנחנו נמצאים, מדינת ישראל וכל הנוגעים בדבר, במערכת הבחירות להסתדרות שתתקיימנה בעוד שבועיים, יש לי הרגשה, זו ההרגשה שלי, שכל הדיון הזה נועד לצרכים אחרים.

יוליה מלינובסקי: אני מאוד אוהבת ומכבדת את חבר הכנסת כבל, וחברת הכנסת יחימוביץ גם כן בין הבכירים בכנסת, אבל משום מה לא ראיתי אותם בכזה - - -

עיסאווי פריג': אבל עשרות דיונים התקיימו - - -

<יעקב חי: עיסאווי, עיסאווי.

עיסאווי פריג': זה לא הגון.

שלי יחימוביץ': לפתע נזכרנו בזכויות עובדים, בוקר אחד נזכרנו בזכויות עובדים.

שרן השכל: לא, קודם כל - - -

<יעקב חי: אני אתן לך, אני אתן לשתיכן את זכות התגובה.

<יעקב חי: יוליה, בבקשה, תסיימי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל חברת הכנסת שרן השכל העלתה את הנושא.

שלי יחימוביץ': 10 שנים, 10 שנים נאבקים למען עובדים בחקיקה, פתאום קמנו בבוקר - - -

יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה להשתמש - - -

שרן השכל: יוליה, יוליה - - -

<יעקב חי: שרן, אי אפשר ככה.

יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה לצעוק, סליחה.

יוליה מלינובסקי: ישבתי ושמעתי הכול, למדתי קצת חומר לפני שהגעתי לישיבה ואין לי שום דבר – להפך ההפוך – נגד העובדים, כי ברור שיש בעיה, ברור שצריך לטפל, ברור שצריך לבדוק.

יוליה מלינובסקי: זה ברור, זה חד-משמעי, אין ספק בזה, אל תיקחו את הדברים שלי לכיוון לא נכון.

יוליה מלינובסקי: הבעיה שלי היא עם הטיימינג של הישיבה הזאת.

<יעקב חי: ברור, הבהרת את זה.

יוליה מלינובסקי: כולנו יודעים מה היה קודם, שהיו יחסים כאלה ואחרים בין יושב-הראש וחברת הכנסת יחימוביץ, אנחנו יודעים מה קורה עכשיו בבחירות, אז אני מבקשת מכול הנוגעים בדבר להעביר את הישיבה הזאת ולדון לעומק העניין בעוד שבועיים, שלא תהיה לזה השפעה על הבחירות שאנחנו נראה בעוד שבועיים את התוצאות.

<יעקב חי: תודה רבה.

<יעקב חי: שרן, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אני יכולה בכל זאת שהיא תאמר מילה, כמה זמן אנחנו מטפלות בעניין?

שרן השכל: שתי מילים.

שרן השכל: יוליה, קודם כל, את צודקת, אבל השעה היא כבר 10:30, התחלנו בשעה 09:30, אנחנו לא יכולים לדחות עכשיו את הדיון.

שרן השכל: איתן כבל גם בתחילת הדיון פתח בכך שהוא אמר: אין מה לעשות, יש גם פוליטיקה.

שרן השכל: אני אומרת לך, אני ממתינה לדיון הזה כבר שישה חודשים ואני לא יכולתי לוותר עליו, העובדים האלה גם לא יכלו.

יוליה מלינובסקי: ודווקא עכשיו הוא מתקיים.

שרן השכל: אז אני אומרת, אני פתחתי את נאומי בלומר: מזל שיש בחירות שבאים ובאמת מביאים את העובדים ודואגים.

יוליה מלינובסקי: אבל משתמשים בנושא לתעמולת בחירות.

שרן השכל: אין מה לעשות.

<דלית כסלו ספקטור: אם צריך לעשות בירור - - -

יוליה מלינובסקי: אבל אתם לא מבינים שמשתמשים בזה לצורך תעמולת בחירות?

<נחמן כהן: אז למתי מה את רוצה?

<נחמן כהן: שעוד שנה אנחנו נבוא לכאן עכשיו?

יוליה מלינובסקי: הם חיכו, ועכשיו דווקא?

יוליה מלינובסקי: זה נגוע, זה נגוע, זה פשוט נגוע.

<יעקב חי: אני מבקש לקבל את זכות הדיבור, אני אתן לכולם.

<יעקב חי: שמעתי, ראיתי, זכות תגובה לשלי ואחר כך עיסאווי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני גם רוצה משפט.

<יעקב חי: שמעתי.

שרן השכל: אנחנו אבל גם סוטים מהדיון.

<יעקב חי: בסדר, אנחנו סוטים, אין מה לעשות.

שלי יחימוביץ': קודם כל, יכול להיות שיש אנשים שממש מתחשק להם שהכנסת לא תעסוק בענייני עובדים ערב הבחירות להסתדרות אבל זה לחם חוקינו.

שלי יחימוביץ': אנחנו מתעסקים בענייני עובדים גם בוועדת כלכלה, גם בעבודה ורווחה, גם בכספים.

שלי יחימוביץ': גם זה חלק מסדר-היום המהותי ביותר של הכנסת, בטח 80% מסדר-היום שלי.

שלי יחימוביץ': ולכן, עם כל הכבוד - - -

יוליה מלינובסקי: כשהעברתי את חוק המאבטחים לא ראיתי אותך בשום ישיבה ואת יודעת את זה.

שלי יחימוביץ': סליחה, אני זו שהעברתי את חוק הזכות לעבודה בישיבה ואתם תיקנתם את החוק שלי תיקון - - -

יוליה מלינובסקי: נכון, תיקון מהותי, ובשום ישיבה את לא נכחת.

שלי יחימוביץ': אז לכן ההערה הזאת היא חסרת - - -

יוליה מלינובסקי: זה נגע ב-80,000 העובדים הכי - - -

שלי יחימוביץ': זה ממש מביך אותי.

<יעקב חי: שלי, תסיימי את תגובתך.

עיסאווי פריג': את מדברת פוליטיקה עכשיו, את מושכת את זה לשם.

שלי יחימוביץ': זה פשוט מביך אותי עכשיו - - -

<יעקב חי: אני גם חושב.

יוליה מלינובסקי: אני מדברת פוליטיקה?

יוליה מלינובסקי: 80,000 עובדים - - -

<יעקב חי: חברת הכנסת שלי, סיימי.

שלי יחימוביץ': אני רק רוצה לומר שמי שבחר לפתע פתאום להיות מעורב בענייני ההסתדרות, למרות שמעולם לא נגע ולו בנגיעה קלה בענייניהם של עובדים, היה יו"ר מפלגת ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן, שלפתע פתאום נעשה מאוד מעורב בענייני עובדים לכבוד הבחירות להסתדרות.

יוליה מלינובסקי: תברכי על זה, הוא נוגע בנושא של העובדים.

שלי יחימוביץ': לכן, לבוא בטענות לכנסת על כך שהיא ממשיכה לעשות את עבודתה ולדון בענייני עובדים, שזה תפקידה - - -

יוליה מלינובסקי: כשזה עובדי חברת חשמל - - -

שלי יחימוביץ': זה דבר שהוא ראוי לגיחוך ולגינוי.

<יעקב חי: תודה, חברת הכנסת יחימוביץ.

<יעקב חי: תודה, חברת הכנסת מלינובסקי.

<יעקב חי: חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': ידידי פרי, אני אגיד רק כמה משפטים.

עיסאווי פריג': זה מחזיר אותי למה שהיה ברשות השידור.

עיסאווי פריג': לפני כשנתיים היה דיון כאן על רשות השידור, על מצעד האיוולת של האגרה ושיטת גביית האגרה.

עיסאווי פריג': הדברים שהתנהלו כאן היו דברים ממש בלתי נסבלים, שמחייבים ועדת חקירה ממלכתית מרוב הסכומים שרצו שם.

עיסאווי פריג': התוצאה היתה ביטול רשות השידור והעובדים שילמו את מחיר המחדלים לאורך כל השנים שבאו מהדרג הבכיר.

עיסאווי פריג': האבסורד בעיני כאן – ואני רוצה יחד אתכם – שעובדים נאלצים לשלם חריגות שכר שבעיקרן לבכירים, של מאות-מיליוני שקלים.

עיסאווי פריג': אני שואל ומבקש, אם לא יהיה בדק בית ואם אנשים לא ישלמו את המחיר של החריגות האלה, החריגות האלה, התהליך הזה יחזור על עצמו בעוד כמה שנים.

עיסאווי פריג': אם לא מענישים את האחראיים שעומדים מאחורי כל התהליך והחריגות האלה, אנחנו נראה את התהליך הזה בעוד שנים כאילו כלום לא קרה.

עיסאווי פריג': הדבר הנוסף – אנחנו כאן, אדוני היושב-ראש, בוועדה וגם בוועדות אחרות, עסקנו ועוסקים בענייני עובדים וענייני שכר באופן קבוע ושיטתי, לבוא עכשיו ולשייך את זה לבחירות להסתדרות זה אומר דרשני.

עיסאווי פריג': אני חושב שזה נימוק לא ראוי.

עיסאווי פריג': והדבר האחרון – אני ציפיתי לראות נציג של ההסתדרות כאן - - -

<יעקב חי: יש, יש נציג.

עיסאווי פריג': יש?

<יעקב חי: הבחור עם החולצה הלבנה.

<יעקב חי: מה הוא יודע?

<יעקב חי: הוא לא יודע שום דבר.

<יעקב חי: בסדר, שמענו.

<יעקב חי: אני מבקש, חבר'ה, אל תפגעו אחד בשני, כשתהיה לכם רשות דיבור תגידו מה שאתם רוצים, אני רק לא מאפשר לפגוע במשתתפים כאן, כל אחד כבודו במקומו מונח.

<יעקב חי: עיסאווי, סיים.

עיסאווי פריג': אני מציע שבדברי הסיכום של הוועדה תהיה התייחסות להקמת ועדת חקירה איך כל חריגות השכר הגיעו ללא ענישה וללא תשלום.

<יעקב חי: חאג', קצר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כל, אני מדבר אליך, חברת הכנסת יוליה, לגבי זה שמדובר בשבועיים לפני בחירות ההסתדרות, אני חושב שגם אלה שילכו לבחירות אמורים לדעת מה קורה בהסתדרות ומה קורה בוועדי עובדים ואני לא חושב שזה פסול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר משני הצדדים להיות פה ולהעלות את הדברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

איתן כבל: שניים, לגופו של עניין, האם מה שנעשה נכון או לא נכון, מעבר לעניין של בחירות.

איתן כבל: זה שמביאים את הדיון היום – ואני לא התערבתי ואני לא מתערב בבחירות להסתדרות - - -

יוליה מלינובסקי: איך לא התערבת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני לא מתנצל על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא פניתי לאף אחד, לא הוצאתי עמדה, לא דיברתי - - -

יוליה מלינובסקי: אבל עכשיו בדבריך בדיון אמרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני היום מדבר כי הנושא הזה הגיע ואני חבר הוועדה אז אני פשוט מאוד מחווה את דעתי בנושא.

יוליה מלינובסקי: אתה בעצמך אמרת שאתה מייחל לשינוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, אני לא אמרתי, אני לא אמרתי.

איתן כבל: יוליה, כבר דיווחתי לחיל הפיקוד הקדמי על הדברים שלך וזה בסדר גמור, אין לי שום תלונה אליך, את חברת כנסת נכבדה, אמרת את דעתך, אנחנו רוצים להתקדם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני, סיים את דבריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאמרתי היה שיש בחירות, יש כאלה שמייחלים כך ויש כאלה שמייחלים אחרת, אני אפילו לא הבעתי עמדה.

איתן כבל: מה שחשוב – שאני יודע מה הרוב מייחל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שזה לוקח שש שנים במס הכנסה, מה שאמרת – זה גם לא נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה גם לא נכון וזה גם לא צריך להיות כך אפילו אם היה - - -

יוליה מלינובסקי: זה נכון, זה לא צריך להיות כך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היה לפני מספר שנים, היום זה לא קורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני הרבה שנים זה היה כך, היום זה לא קורה כך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: איתמר, בבקשה.

<איתמר אטיאס: יש לי שאלה לאפי מלכין, אחרי ששמעתי את הדברים שהוא אמר.

<איתמר אטיאס: רציתי לומר לך, אפי, שחישוב פרטני לכל עובד לא בוצע לפי מרכיבי החריגה האישיים, אלא לפי 42% מסך הכספים ששולמו בפועל, שזה בעצם מה שנסגר בהסכם הקיבוצי וזה מבלי להתייחס לעובדה שלכל מרכיב שכר ישנו מרכיב חריגה ואחוז חריגה שונה.

<איתמר אטיאס: זאת אומרת שאם אנחנו מתעלמים מאחוזי החריגה בכל מרכיב, אתה מאבד את המשמעות, כי אתה בעצם לקחת אותנו ישר ל-42%.

<איתמר אטיאס: ושים לב, זה 42% מכספים ששולמו בפועל – ואפשר לבדוק את זה – ואתה ציינת שזה 42% מכספי החריגה.

<אפרים מלכין: אני קודם כל רוצה לומר בשביל הפרוטוקול – תיקן אותי פה חנן – החריגה באש"ל המקורית היתה כ-80 מיליון ש"ח והחריגה בתוספות הפיקודיות היתה עוד 20 וזה מה שמביא אותנו ל-100.

<אפרים מלכין: זה דבר אחד.

איתן כבל: בסדק.

איתן כבל: נרגענו.

איתן כבל: גם הפרוטוקול.

<יעקב חי: אפילו אני לא מגיב.

<אפרים מלכין: החישוב בוצע פרטנית לכל עובד.

<אפרים מלכין: הממונה על השכר לא מיישם את ההסכם, מי שמיישם אותו זו החברה.

<אפרים מלכין: מהיכרותי עם חברת חשמל אני בטוח שהם יישמו את ההסכם כמו שהוא נקבע, ואני אגיד לך בכנות, אתם תוקפים את היישום.

<אפרים מלכין: בסוף הממונה על השכר והחברה מנהלת מערכת יחסי עבודה קיבוציים אל מול ההסתדרות ואל מול הוועד היציג.

<אפרים מלכין: אני יכול להגיד לך שרק אני שומע את ההסכם הזה משלוש קבוצות שונות של עובדים.

<אפרים מלכין: שבוע שעבר היה לנו דיון של יום שלם בבית משפט על ידי קבוצת עובדים בכירים גמלאים שאמרו: הפחתתם לנו הרבה יותר מדי.

<אפרים מלכין: זה לא בהכרח כך אבל כלל אצבע – אם כולם לא מרוצים אז כנראה שנעשה איזשהו איזון.

<אפרים מלכין: אני לא בא להגיד מה סדר העדיפויות של ארגון העובדים.

<אפרים מלכין: אנחנו מבחינתנו היינו רוצים שהכול ישולם, הכול יוחזר, עד הפרט האחרון.

<אפרים מלכין: לאור המשא ומתן ולאור הדרישות של ארגון העובדים ניהלנו משא ומתן – האם מבחינת

<אפרים מלכין: כם כעובדים היה אפשר לעשות אותו יותר טוב?

<אפרים מלכין: אני חושב שלא.

<אפרים מלכין: אני חושב שארגון העובדים השיג פה הסדר שהוא מאוזן.

<אפרים מלכין: האם יש אנשים שזה היטיב עמם יותר?

<אפרים מלכין: אני לא חושב.

איתן כבל: תודה, יוליה, אנחנו נדווח על הדברים שלך.

יוליה מלינובסקי: איתן, אמרתי בפתיחת דברי שאני עושה את זה מעומק לבי, בלי לפגוע באף אחד - - -

איתן כבל: יוליה, בסדר גמור, כיוון שאני מכיר אותך אני בטוח בזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אין לי שום דבר נגד אף אחד.

איתן כבל: אני הולכת לוועדת העבודה והרווחה עכשיו.

איתן כבל: בהצלחה.

<אפרים מלכין: ככל שאורגנים שונים מתוך ארגון העובדים ומתוך העובדים תוקפים את ההסכם, המוטיבציה של הממונה על השכר להגיע להסכם שכזה בפעם הבאה רק תלך ותקטן.

<אפרים מלכין: מבחינתנו כממונה על השכר, ליישם את כל חריגות השכר, את כל פסק הדין עד הפסיק האחרון, לא לתת הנחה לאף אחד, לא לזה, לא לזה ולא לזה.

איתן כבל: תודה, אפי, נהיית גם דואג.

<איתמר אטיאס: אני חייב להוסיף עוד משהו קטן:

<איתמר אטיאס: לא קיבלתי תשובה האם ה-42% חושבו מהחריגה או מסך כספים ששולמו בפועל?

<איתמר אטיאס: והאם לי כעובד לא מגיע לדעת מה סכום החריגה האישי שלי?

<אפרים מלכין: הם שולמו מסך הכספים ששולמו בפועל כחריגה.

<דלית כסלו ספקטור: לא, לא.

<דלית כסלו ספקטור: תסתכל בסעיף 69 להסכם הקיבוצי.

<איתמר אטיאס: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מהחריגה האישית או הכוללת?

<אפרים מלכין: אבל אפשר גם לשאול את החברה איך היא ביצעה את החישוב.

איתן כבל: אפי, אני לא נותן לך לענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי שאלה ממוקדת – מהחריגה האישית או מהכוללת?

איתן כבל: חאג'.

איתן כבל: גברתי, יש אנשים נוספים, אני אאפשר גם לך לסכם את זה.

איתן כבל: יש כאן נקודה מאוד ברורה בהבנת הנקרא, איך מסבירים איך לאחד, אחד ועוד אחד זה שניים, לאחד שלוש ולאחד ארבע.

איתן כבל: זה העניין.

איתן כבל: אפי, יש לי סיכום כבר בראש.

איתן כבל: נחמן, בבקשה.

<נחמן כהן: אני עובד בחברה משנת 81', אני מוביל את המאבק הזה שנקרא "צדק עיוור", למעשה יחד עם איתמר ועם גיא לויפר.

<נחמן כהן: המאבק הזה – רק בקווים כלליים כדי לא לגנוב את כל הזמן – קם כדבר טהור, אלטרואיסטי לחלוטין ואין בו שום רצון לקטוף פה איזשהו הישג באופן אישי.

<נחמן כהן: תראו, כשאני צריך ללכת לעבודה ולעבוד בשביל מישהו אחר – לא מקובל עלי.

<נחמן כהן: אם זה קיבוץ, אני רוצה להרוויח כמו מנהל אגף, כולנו נתחלק בהשבה באופן שווה, בחובות וגם בזכויות.

<נחמן כהן: כשהממונה על השכר – כבודו במקומו מונח – בא ואומר שנעשו המאמצים על מנת לתת לנו השבה של 42%, יש לי חדשות בשבילך, אני נחשב לעובד חוץ בחברת חשמל, בחישוב שלנו אני הייתי צריך להחזיר 1,700 שקל, אני מחזיר 22,000 שקל.

<נחמן כהן: אתה חושב שאני הולך לעבודה בבוקר ואני צריך גם לשלם בשביל איזשהו בכיר?

<נחמן כהן: מבלי לפגוע, מבלי לפגוע – זה לא התפקיד שלי.

<נחמן כהן: אני לא מרוויח 70,000 שקל נטו בחודש, ואני חושב שמה שאני מרוויח צריך להיות - - -

<אפרים מלכין: אין עובד בחברת חשמל שמרוויח 70,000 נטו, למה סתם לזרוק מספרים?

<דלית כסלו ספקטור: זה מה שרלוונטי?

<אפרים מלכין: אם זורקים מספרים אז בוא ניתן את המציאות.

<נחמן כהן: תקשיב, זה לא רלוונטי מה שאתה אומר, אני נותן לך עכשיו איזו דוגמה.

<אפרים מלכין: אפשר לנתק את הדיון מהמספרים, אפשר לדבר סתם, למה לא 7 מיליון?

<אפרים מלכין: בוא נדבר.

<דלית כסלו ספקטור: הוא מסביר שהוא משלם - - -

<נחמן כהן: אני שוב חוזר על מה שאמרתי, מבלי לפגוע, אם פגעתי אני מתנצל.

<אפרים מלכין: לא פגעת, אתה סתם אומר עובדות לא נכונות.

<נחמן כהן: כשאני בא ואומר שאני מרוויח סכום "איקס" אני לא רוצה לתת חלק ממנו לאיזשהו בכיר.

<נחמן כהן: אם אתה החלטת שאני צריך להחזיר את ההשבה – כמה אני צריך להחזיר, 1,700?

<נחמן כהן: אני אחזיר אותם.

<נחמן כהן: קבעת 36 תשלומים, אני אחזיר.

<נחמן כהן: אבל אם יוסי קוצ'יק קובע שכל עובד זוטר יחזיר עד משכורת נקודה 2 ובכיר יחזיר 5.75, ואתה מסתדר עם ההסתדרות ועם הנהלת חברת חשמל ועושים לי פה איזה סיבוב עלינו ואני צריך לשלם פה דלתות שבכלל לא הייתי צריך לקחת על עצמי, אז בוא ותגיד לי איך אתה מתחשב בי.

<נחמן כהן: איך אתה מתחשב בי.

<אפרים מלכין: אני - - -

<נחמן כהן: רק שניה, זכות הדיבור היא שלי.

<נחמן כהן: 12,500 עובדים משלמים היום בשביל 540 בכירים ועל חלק לא מבוטל של הפנסיונרים.

<נחמן כהן: עכשיו אני אגיד לך דבר נוסף, כשאתה בא ואומר שהאוצר ניהל משא ומתן עם ועד העובדים שלנו, ועד העובדים שלנו עשה את זה מתוך ניגוד עניינים.

<נחמן כהן: כולם שם, כולם בלי יוצא מן הכלל, הם מנהלי מחלקות ואפילו מנהלי אגפים, אחד מהם אפילו התמנה לאחרונה להיות סגן מנהל אגף באגף האספקה, השני התמנה להיות איזשהו סניור בכיר, מנהל אגף, בתוך ועד עובדים.

<נחמן כהן: תשמע, זה מתוך ניגוד עניינים כאשר כל אחד מסתכל על עצמו ועל עצמו בלבד.

<נחמן כהן: עושים כבתוך שלהם ולביתם בלבד.

<נחמן כהן: אם אתה תבוא ותגיד לי היום, אם אתה תבוא ותגיד לנו – תסתכל עלינו, על שלושתנו:

<נחמן כהן: זה שבע שנים, זה 10 שנים ואני 37 שנים – אם אתה תבוא ותגיד לי שהמשא ומתן נעשה בתום לב, אני אומר לך, אתה צוחק לי בעיניים.

<נחמן כהן: אתה צוחק לי בעיניים.

<נחמן כהן: למה אני צריך לשלם בשביל מישהו אחר?

<נחמן כהן: אתה יודע מה?

<נחמן כהן: מחר בבוקר אני רוצה שכר של מנהל אגף, אני רוצה, זה קיבוץ, יאללה, קרחנה עד הסוף.

<נחמן כהן: אתה רוצה לשמור על חברת חשמל?

<נחמן כהן: אני אתך.

<נחמן כהן: אני גם אמרתי את זה לסמנכ"ל משאבי אנוש, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, היו לי שיחות אתו, לא אחת ולא שתיים, ואני אמרתי לו: תראה, אנחנו רוצים לעשות שינוי, כולנו רוצים בטובת החברה, כולנו.

<נחמן כהן: ואם אנחנו רוצים שינוי אז בוא, אדוני נציג האוצר, בוא תגיד לי למה בחברה של 12,500 או 13,000 עובדים אני צריך 14 סמנכ"לים, 35 מנהלי אגפים, 79 סגני מנהלי אגפים, 500 מנהלי מחלקות – איפה הדוגמה האישית?

<נחמן כהן: יותר פשוט לפטר 750 עובדים כל שנה?

<נחמן כהן: תגיד לי אתה, איפה הדוגמה האישית?

<אפרים מלכין: אני מחכה שתתנו לי רשות דיבור, אני אשמח להתייחס.

איתן כבל: בינתיים אין לך, הוא שואל בינתיים את השאלות.

<נחמן כהן: אז מי הילד החורג פה?

<נחמן כהן: מי הילד החורג פה?

<נחמן כהן: איזו דוגמה אישית?

<נחמן כהן: איזו דוגמה אישית?

איתן כבל: סיים, נחמן.

<נחמן כהן: איזו אתיקה יש לעובדים ואיזו אתיקה יש למנהלים ואנשי ועד?

<נחמן כהן: האחד מכה אותי – משאירים אותו בעבודה; האחד גונב – משאירים אותו בעבודה; איש ועד נוסף מוסר מידע פנימי לגורמים עבריינים בחוץ – ממשיך לשרת.

<נחמן כהן: איזו אתיקה?

<נחמן כהן: על איזו חברה אתה מדבר?

<נחמן כהן: על איזו חברה אתה מדבר?

<נחמן כהן: אתה מדבר לי על אנשים שמתנהגים כמו דונים במשפחת מאפייה שנמצאים בתוך ועד העובדים.

<נחמן כהן: אתם בכלל לא מבינים מה קורה אצלנו.

איתן כבל: תודה, נחמן.

איתן כבל: יעקב, בבקשה.

<יעקב חי: להבדיל מרוב החברים פה, אני ישבתי ברוב ישיבות המשא ומתן, כאשר אפי ישב בחלקן, לפחות שניים מחברי הנהלה שיושבים פה ישבו שם, ואני צריך להגיד לכם איך הישיבות מתנהלות – מצד אחד ההנהלה, וזה כולם בכירים, שהם אלה חורגים בעיקר, מצד שני ועד העובדים, ששבעה אנשים, חוץ ממני, כולם מנהלים, שגם הם בעיקר חורגים.

<יעקב חי: אלה מנהלים את המשא ומתן, א', בינם לבין עצמם, ובינם לבין המדינה, כאשר הם צריכים לייצג את 12,000 העובדים שכמעט שלא חרגו באופן אישי.

<יעקב חי: אני מדבר שכמעט שלא חרגו באופן אישי.

<יעקב חי: כשאומרים שהעובדים חרגו יותר – זה ברור שמי שחרג מעט ואתה מכפיל ב-12,000 עובדים, בסוף הסכום הוא יותר גדול מ-540 שחרגו הרבה, זה ברור, אבל באופן אישי המנהלים חרגו הרבה הרבה יותר.

<יעקב חי: המשא ומתן הזה התנהל איך להפחית את הנזק בעיקר לבכירים, לבכירים ולא עבור העובדים.

<יעקב חי: פה הוועדה קצת סטתה הצידה.

<יעקב חי: צריך לחלק את ההחלטה של הממונה ושל ההסכם הקיבוצי לשניים: אחד, מה עושים עם הכסף שקיבלו באובר עד ההסכם, ומה קורה מהיום והלאה.

<יעקב חי: מהיום והלאה לא דיברתם.

<יעקב חי: מהיום והלאה, בשביל להשאיר את המנהלים עם אותה חריגה או בהפחתה פחותה, אנחנו העובדים משלמים ב-0.4% מהשכר לכל חיינו.

<יעקב חי: היות וזו פנסיה תקציבית, גם אם אני אמות ואשתי תמשיך לחיות, היא תקבל גמלה של 0.4% עד סוף חייה.

<קריאה: פחות, 0.4 פחות.

<יעקב חי: כפול אפס אבל זה 0.4 עדיין מהגמלה שלה, כן?

<יעקב חי: שלוש יחידות.

<יעקב חי: אתה מכפיל, יש חוק החילוף בכפל אז זה לא משנה.

<יעקב חי: אז אני אומר, אנחנו קודם כל משלמים על זה שלא הפחיתו להם את השכר מהיום והלאה, ועל זה כל העובדים משלמים כי זו היתה חריגה רק של המנהלים.

<יעקב חי: פה זה צבוע, אין שום הסתרה, אין שום דבר.

<יעקב חי: בחלק השני של ההשבה, היו שלושה סעיפים שבהם חרגו: אחד, שכר של שעות נוספות לפנסיה, שזה רכיב פנסיוני.

<יעקב חי: זה רק הבכירים – לא כל הבכירים, 25 בכירים בערך, שחרגו.

<יעקב חי: מדובר על 10,000 עד 14,000 שקל בחודש לפנסיה.

<דלית כסלו ספקטור: 25 אנשים.

<יעקב חי: 25 אנשים, 10,000 עד 14,000.

<יעקב חי: רכיב שני זה הרכיב הפיקודי, תוספת פיקודית שהם חרגו, בין 9% ל-26%, מדובר על 540 עובדים.

<יעקב חי: זה רכיב פנסיוני, זה רק המנהלים חרגו.

<יעקב חי: ויש את הרכיב שהוא האש"ל והכלכלה שכולנו חרגנו, כאשר המנהלים חרגו הרבה, ועוד קבוצת עובדים חרגה גם קצת הרבה, קבוצה קטנה.

עיסאווי פריג': למה חרגו?

עיסאווי פריג': לא הכירו את החוק?

<יעקב חי: אני לא נכנס לזה כרגע, אני מדבר רק על התוצאה.

איתן כבל: הוא צודק, עזוב עכשיו את הסיבות.

<יעקב חי: אני לא מדבר על הקטע המשפטי, אני כבר מעבר לקטע המשפטי, אני לא יכול לצאת נגד בית משפט.

איתן כבל: נכון, הנסיבות כבר לא רלוונטיות, זאת עובדה.

<יעקב חי: עכשיו בא אפי ואמר: הוועד ביקש לעשות יותר, להפחית פחות ולתת הנחה יותר ברכיבים הפנסיוניים.

<יעקב חי: לפגוע פחות ברכיבים הפנסיוניים.

<יעקב חי: כן, לתת הנחה יותר גדולה ברכיב הפנסיוני.

<יעקב חי: יפה.

<יעקב חי: אבל מי חרג רק ברכיבים הפנסיוניים?

<יעקב חי: זה המנהלים ומפה נעשה העיוות, כי לעובדים לא נתנו כמעט את ההנחה.

<יעקב חי: כי בהתחלה סיכמו להשיב במקום 600 מיליון 180 מיליון והיה צריך לחלק את זה פחות או יותר שווה בשווה.

<יעקב חי: התברר שהמנהלים, 540 מנהלים, צריכים להחזיר בממוצע בין חמש לשבע משכורות – יש כאלה שהיו צריכים להחזיר חמש, יש כאלה תשע – והעובדים נעו בין אחת לאחת וחצי כאשר היו בודדים שחרגו מעל שתיים.

<יעקב חי: אבל מה עשו?

<יעקב חי: התחילו לנהל משא ומתן להפחית למנהלים וזנחו את העובדים ואז הפחיתו להם.

<יעקב חי: ובסוף, כשמנהל מחזיר שלוש משכורות, זה אומר במקום שבע, שמונה ותשע, ואנחנו מחזירים עד שתי משכורות.

<יעקב חי: אני אומר לכם, אני מחזיר 18,000 שקל, ללא הטובות שלו הייתי מחזיר את אותם 18,000.

<יעקב חי: ניהלנו משא ומתן שנה, ירדנו מ-600 מיליון ל-180 מיליון ואני מחזיר אותו דבר, אני שאני לא מנהל.

<יעקב חי: הנוסחה של ה-42% היא נוסחה יפה.

<יעקב חי: בהסכמים וברשות לניירות ערך כתוב 42%.

<יעקב חי: אבל ברגע שיש לך חסם עליון זה אומר שאם היית צריך להחזיר שש משכורות לפי 42% ואתה מחזיר שלוש, זאת אומרת שהחזרת 21% ולא 42%, החזרת 21% מהחריגה.

<יעקב חי: אז חוסר השוויון, למרות שכתוב 42% - כל אחד מחזיר באחוזים שונה, שונה.

<יעקב חי: ככל שאתה מנהל וחרגת יותר, אתה מחזיר פחות באחוזים בגלל החסימה.

איתן כבל: הרעיון ברור.

<יעקב חי: והפיחות ברכיבים.

<יעקב חי: ומה שמפריע לי, שאפי היה במשא ומתן, הוא ראה אותי, אני שאלתי אותו שאלות, אני ראיתי לו את הלבן בעיניים כי הוא ישב כמוך, פרי, מולי, והוא לא הקשיב.

<יעקב חי: הוא ידע שאני צודק והוא סמך על זה שחברי בוועד העובדים, שהם רוב, שאמרו לי שאני מיעוט והם לא מתייחסים לדעותי ולא אכפת להם – כי אני אמרתי להם שיש להם ייצוג בלתי הולם בוועדה הזאת והם בעד המנהלים ונגד העובדים – נפנפו אותי.

<יעקב חי: נפנפו אותי.

<יעקב חי: מה שמצער אותי, אפי, שקודם הממונה על השכר, קובי אמסלם, הבין את התרגיל של ועד העובדים ולא אפשר להם שהעובדים ישלמו בשביל הבכירים, ואיך שהוא הלך אפי התקפל, התקפל וגמגם בישיבות שאני העליתי בפניו והוא לא רצה לדבר.

<יעקב חי: עכשיו הוא יודע שהוא מספר מספרים.

<יעקב חי: אף אחד לא יודע להיכנס לנבכי המספרים.

<יעקב חי: אבל פה, אני אומר לכם, העובדים משלמים בשביל המנהלים ולוועד לא היה ייצוג הולם, ולצערי, ההסתדרות ויושב-ראש ההסתדרות, אבי ניסנקורן, שיתפו פעולה בנושא הזה.

<יעקב חי: הם ידעו.

<יעקב חי: הם, המשפטנים שלהם והכול.

<יעקב חי: והדבר הכי גרוע – מהרגע שהתחלתי להביע עמדות נגד התחילו למדר אותי.

<יעקב חי: אני חבר ועדה, התחילו למדר.

<יעקב חי: לא מציגים מספרים, לא חישובים, לא שום דבר.

<יעקב חי: פתאום ההסתדרות, שזה גוף ציבורי, חברת חשמל והמדינה, שזה גוף ממשלתי – פתאום המשא ומתן סודי.

<יעקב חי: הניירות – גם אחרי שנחתם ההסכם, מפחדים להציג את הניירות שמא נגלה את האמת.

<יעקב חי: אבל אני לא צריך את הניירות, אני יודע את האמת, אני רק צריך את הניירות בשביל להוכיח בבית המשפט שהם פגעו בכולנו.

<יעקב חי: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: בבקשה, ממש בקצרה.

<גיא צבי לויפר: רציתי רק לחזק את דברי יושב-ראש ועד המהנדסים, יעקב חי, לא רק כל מה שהוא אמר אלא גם בהסכם הקיבוצי הוכנסו להשבות גם רכיבים שהם בכלל לא הוגדרו כחריגה כלל.

<גיא צבי לויפר: כלומר, לקחו מאנשים רכיבים בשכר שהם חוקיים לגמרי, הוצאות חוץ.

<גיא צבי לויפר: לכן, זו בדיוק אחת הסיבות שההשבה של נחמן, על פי חישוב מדויק שעשינו לו, מפורט על כל 34 החודשים, יצאה כ-1,800 שקל, ועל פי החברה יצא באזור ה-19,000-22,000 שקל, כי הכניסו לו את כל הוצאות החוץ.

<גיא צבי לויפר: והרכיב הזה שייך לאלפי עובדים בחברה, זה לא משהו נקודתי.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

<עופר בלוך: אדוני היושב-ראש, תודה על זכות הדיבור, הקשבתי בקשב רב לדברים.

<עופר בלוך: קודם כל, אני חושב שגם הוועדה צריכה לברך על סיום של תהליך שנמשך שבע שנים, ולדעתי הוא גם נדון פה עוד לפני שאני הייתי מנכ"ל חברת החשמל, ועד דצמבר שנה שעברה הצדדים לא הצליחו להגיע לשום סיכום.

<עופר בלוך: הצדדים זה אומר החברה, הממונה על השכר, ההסתדרות.

<עופר בלוך: בסופו של דבר, בדצמבר, לפי מיטב הבנתי – ואני מומחה קטן ביחסי עבודה – נחתם הסכם קיבוצי שיש לו תוקף מחייב.

<עופר בלוך: ההסדר הזה הושג בעקבות, כמו שאפי מלכין אמר, בקשה של בית המשפט שהצדדים ישבו וינהלו משא ומתן.

<עופר בלוך: אם לא, פסיקת בית המשפט היתה להשיב את כל החריגות, את כל ה-600 מיליון.

<עופר בלוך: בסופו של דבר, כמו שאני מבין את זה, כל העובדים נהנים מכך שהם מחזירים פחות.

<עופר בלוך: כולם מחזירים פחות, הן בפגיעה השוטפת בשכר – ויש פה פגיעה שוטפת בשכר – והן בהחזרת הפרשים בגין העבר, גם ביחס להחלטה המקורית של הממונה על השכר וגם ביחס להחלטה של בית הדין לעבודה, שבסופו של דבר נתן פסיקה.

<עופר בלוך: אני חייב לציין פה, גם לפרוטוקול, שעדיין קיימות תביעות פתוחות שנדונות בבתי משפט.

<עופר בלוך: עדיין אין פה סוף פסוק ואני מציע לתת לבתי משפט לסיים תהליכים.

<עופר בלוך: יש כמה הליכים.

<עופר בלוך: עד היום שום בקשה לעצור את ההסכם באמצעות צווי מניעה לא התקבלה על ידי בתי המשפט, אבל ההליכים תלויים ועומדים ונדונים במספר ערכאות כמו שאני מבין.

<יעקב חי: עופר, תביעות שהגישו עובדים?

<עופר בלוך: כן, עובדים, כפופים, פנסיונרים.

<יעקב חי: בית משפט לא קובע אם נעשה צדק או לא נעשה צדק, הוא נתן לך סמכות - - -

איתן כבל: אתה צודק, יעקב, הוא עוסק בתהליכים.

איתן כבל: עזוב, אני לא רוצה להיכנס, אנחנו מבינים.

איתן כבל: גם כשהמנכ"ל אומר אני מבין.

איתן כבל: בבקשה.

<עופר בלוך: כמו שאמרתי, כל העובדים מחזירים פחות ממה שחרגו, פחות ממה שנדרשו להחזיר על פי ההחלטה וזה כתוצאה מהמשא ומתן, וגם כל הפניות בבית הדין בבקשה לעצור את ההסכם נענו בשלילה עד כה.

<עופר בלוך: אני מוסיף ואומר שבסופו של דבר – ומכיוון שאני הייתי כבר בקטע הזה – במסגרת הסכם העבודה הקיבוצי החברה משלמת מעל 7% תוספת שכר לכלל העובדים.

<עופר בלוך: דרך אגב, החברה לא התכוונה לשלם את זה, החברה נמצאת בבעיות כלכליות, אילולא הסדר שכלל מספר גדול של רכיבים והסדרות, אני לא בטוח שהחברה היתה משלמת את הסכם השכר הקיבוצי של עובדי המדינה כמו שהיא משלמת.

<עופר בלוך: בראייה שלי, בכל הסכם ובכל הסדר בין מספר צדדים בסופו של דבר יש איזשהו איזון ומידתיות בין האינטרסים של כל השותפים להסכם.

<עופר בלוך: לפי מיטב הכרתי והבנתי, כך זה גם במקרה הזה.

<עופר בלוך: אנחנו, כהנהלת חברת החשמל, נכבד ונקבל החלטות של כל בית דין מוסמך במידה ויהיו.

איתן כבל: תודה, עופר.

איתן כבל: גברתי, ממש בקצרה.

איתן כבל: חברי הכנסת, מי מהם שירצה לומר כמה דברים, אני אאפשר, אני אסכם וכמובן אפי.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו נבקש לסכם מכיוון שאנחנו העלינו את הנושא ולמעשה עד לרגע זה קיבלנו מעט מאוד תשובות.

<דלית כסלו ספקטור: מה שלמדנו מהממונה על השכר הוא שמדובר בחוב של 600 מיליון שקלים שצומצם לסדר-גודל של 150 – שוב, זה שאין מספרים מוחלטים זה קצת מוזר בסדרי-הגודל הזה, אבל נגיד ש - - -

<אפרים מלכין: את רוצה?

<אפרים מלכין: 153, בשביל שתהיי רגועה.

<דלית כסלו ספקטור: בטח שזה רלוונטי, בשבילך אולי זה לא כזה משנה.

<דלית כסלו ספקטור: אמר פה הממונה על השכר שלמעשה ההנחה הזאת היתה צריכה להינתן באופן יחסי גם לעובדים, ולו באיזושהי סטייה, כדי באמת ליצור איזשהו איזון.

<אפרים מלכין: אני לא זוכר שאמרתי את זה אבל בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מקובל עליך.

<דלית כסלו ספקטור: יכול להיות שאני שמעתי את זה באוזניים שלי.

<דלית כסלו ספקטור: לכן, עדיין אנחנו מבקשים לדעת בעצם בגין מה ניתנה המחילה הזו, מה עומד מאחורה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

<דלית כסלו ספקטור: הדבר השני, בנוסף לזה, שאנחנו מבקשים מהנהלת החברה, הוא למעשה את פירוט הרכיבים.

<דלית כסלו ספקטור: זה הכול.

<דלית כסלו ספקטור: אנחנו בטוחים וסמוכים שברגע שיהיה לנו את פירוט רכיבי השכר שמהווים את דרישת ההשבה אנחנו נוכל לדעת בוודאות האם כן או לא נגרם עוול לעובדים.

<דלית כסלו ספקטור: האמירה, צר לי לומר, שהעובדים מחזירים פחות מסכום ההשבה שלהם, היא לא נכונה, יש פה דוגמה אחת חיה לפניך.

<דלית כסלו ספקטור: ומעבר לזה, כפי שאמר יעקב חי, עם או בלי ההנחה הוא מחזיר את אותו סכום, כך שההנחה הזאת, כולם נהנים ממנה - - -

איתן כבל: תודה, גברתי כבר חוזרת על אותם דברים.

איתן כבל: נחמן, משפט.

<נחמן כהן: אני מבקש לשאול את מי מהנהלים שלי, או לחלופין את נציג האוצר, אם אנחנו חרגנו בשכר שלנו החל משנת 2010, איפה היו הדירקטורים?

<נחמן כהן: מה תפקידם?

<נחמן כהן: מה מידת האחריות?

<נחמן כהן: מה מידת האחריות?

<נחמן כהן: אתה יודע?

<נחמן כהן: שישיתו עליהם את הקנסות ואת הערבות שכל אחד חתום עליהם, הרי הם חתמו על הדוחות הכספיים.

<נחמן כהן: מישהו חתם פה על הדוחות הכספיים.

איתן כבל: נחמן, תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת שרן, בבקשה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: נחמן, תן לי להסביר לכם את מה שאפי כנראה מתבייש לומר לכם פה בפנים.

שרן השכל: החבר'ה הבכירים שם קיבלו את התוספת שלהם, תוספת מאוד גדולה, לפנסיה שלהם.

שרן השכל: הפנסיה הזו, שישיבה שם, הרי צברה, צברה הרבה.

שרן השכל: זה 10 שנים ששמים את זה שם.

שרן השכל: הסכום הזה נהיה כל כך גדול שאם אתה לוקח אותו עכשיו משם הם מפסידים קרוב לוודאי פי שניים או פי שלושה ממה שבכלל הכניסו, נכון?

שרן השכל: אז על מה היתה המלחמה שבע שנים?

שרן השכל: שלא ייקחו להם את זה.

שרן השכל: עכשיו, לכם נתנו איזה כמה פירורים כדי שתשבו בשקט ותהיו נחמדים, נתנו לכם את זה בתוך השכר כי לכם אין את ההטבות האלה הפנסיוניות, שיושבות שם.

שרן השכל: אז הם הרוויחו גם מהפנסיה, השכר שנכנס לשם, גם מהריביות שנצטברו, שאחר כך ישלמו להם, יותר מאוחר, דרך הפנסיה התקציבית והכול, וגם, אחרי מאבק של שבע שנים ויתרו להם שלא יחזירו כדי שאתם תוכלו לבוא ולהחזיר את מה שאתם קיבלתם.

שרן השכל: זה מה שאפי, אתה, מתבייש פשוט לומר בפה מלא.

שרן השכל: הדבר הזה - - -

<אפרים מלכין: אני לא מתבייש ואני לא צריך שתדברי בשמי, עם כל הכבוד.

שרן השכל: הנה, זה מה שקיבלנו מהדיון הזה.

עיסאווי פריג': אתה חולק עליה בעובדות?

<אפרים מלכין: במאה אחוז.

<אפרים מלכין: קודם כל, היא מערבבת בין שני תחומים, בין פנסיה תקציבית לריבית.

<אפרים מלכין: אני לא רוצה לתת ציונים אבל זה לא - - -

שרן השכל: מה שהם צברו עכשיו בפנסיה – אחר כך הם יקבלו בסכום יותר גדול, אז הם לא רצו לוותר על זה, נקודה.

שרן השכל: הם באים ואומרים: אוקיי, בקריית מלאכי היתה בעיה, אנחנו נערוף ראשים, אנחנו נעמיד למשמעת, אנחנו נחזיר – ופה?

שרן השכל: תגיד לי, זה נראה לך הוגן, אפי, באמת, שזה יישמר והם יצטרכו להחזיר 100%?

שרן השכל: מה?

<אפרים מלכין: את פשוט טועה בעובדות.

שרן השכל: אז אתה אומר לי שאני טועה בעובדות, נכון?

<אפרים מלכין: לצערי.

שרן השכל: אז הם, כולם, כל העובדים, מרוויחים, נכון?

שרן השכל: שמענו את זה מאפי, שמענו את זה מההנהלה, כולכם מרוויחים בסוף, נכון?

שרן השכל: אז יש לי עסקה לעשות אתך, אפי, בוא נגיד שאם אחד, אחד, צריך להחזיר את ה-100%, תבטלו את ההסכם הנוראי הזה – יש עסקה?

שרן השכל: אם אחד צריך להחזיר 100%.

שרן השכל: ואם לא, אז אל תשקר להם בפנים ותגיד להם את זה כך, כשהם רואים אותך ככה בעיניים שלהם.

<אפרים מלכין: קודם כל, אני לא מוכן שיקראו לי שקרן.

<אפרים מלכין: דבר שני, כשתקבלי את ההצעה של חבר הכנסת כבל ותהיי בהסתדרות לנהל את המשא ומתן אולי נוכל לעשות עסקה כזאת.

שרן השכל: תודה רבה על העצות, אני שמחה מאוד במקום שבו אני נמצאת, יש לי אפשרות לבוא ולפקח על העבודה שלכם.

איתן כבל: שרן, אני לא מקבל את ההתבטאות הזאת כלפי סגן הממונה על השכר, אפי מלכין.

שרן השכל: הם אומרים שכולם - - -

איתן כבל: לא משנה, את יכולה למצוא מילים חלופיות, יש בעברית מספיק.

איתן כבל: לא צריך לומר דברים – בכל זאת הוא עובד ציבור, הוא עובד מדינה, אנחנו צריכים לכבד אותו.

איתן כבל: אנחנו מבקשים שיכבדו אותנו אז אנחנו נבקש גם לכבד אותו.

איתן כבל: אני מבקש ממך לחזור בך מהמילה, ברשותך.

שרן השכל: אני מתנצלת שאמרתי שאתה משקר אבל אני חושבת שצריך להציג את המציאות כמו שהיא.

איתן כבל: תודה.

<יעקב חי: אפשר להגיד: לא דובר אמת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מדייק אולי.

<יעקב חי: לא מדייק, זה יותר מדויק.

איתן כבל: בבקשה, פרי.

<יעקב חי: אני מוכרח לומר שמניסיוני העסקי אני לא זוכר מצב שבו מדינת ישראל או חברה ויתרה על שלושת-רבעי – ש-600 הפכו להיות 150.

<יעקב חי: אבל נעשה נעשה, אני לא - - -

<קריאה: תספורת.

<יעקב חי: כן, תספורת.

<יעקב חי: הדבר השני, אני מתקשה להבין, אני לא בקיא בפרטים, איך את ההחזר של ה-150 לא מחזירים באופן שוויוני יחסי.

<יעקב חי: אני מתקשה להבין את זה, אני מוכרח להגיד, לא בגלל שאני נושא את דגל צדק והשוויון אלא מבחינת היגיון כלכלי.

שלי יחימוביץ': אגב, זה בסדר גם - - -

איתן כבל: הוא לא מתנצל.

<יעקב חי: לא מתנצל, אני ממש מתקשה להבין.

<יעקב חי: אני גם לא יודע באיזשהו מקום איזה הצעות אופרטיביות לשים על השולחן על מנת שהמצב הזה יתוקן.

<יעקב חי: אני לא יודע.

<יעקב חי: אני שמעתי את מנכ"ל חברת חשמל, שאני מוכרח להגיד שאני מעריך אותו ומוקיר אותו הרבה שנים - - -

איתן כבל: וחלק גדול מהתהליך הוא לא בתוך הסיפור הזה.

<יעקב חי: אני גם מתקשה לקבל את התשובה שאומרת:

<יעקב חי: בוא נחכה לסיום איזשהם מהלכים משפטיים ונחזור, כי אם נעשה בעצם ימים אלה עוול לעובדים צריך לתקן אותו.

איתן כבל: נכון, אתה לא פותר עוול ביצירת עוול.

<יעקב חי: נכון.

<יעקב חי: לא שאני לא סומך על בתי המשפט, אבל אני לא חושב שמשם תגיע - - -

<יעקב חי: ולא מחכה שש שנים אחרי - - -

איתן כבל: יעקב, תודה.

<יעקב חי: אני חושב שצריך, יחד עם האוצר ויחד עם ההסתדרות, להגיע לאיזה מצב שבו מי שצריך להחזיר 1,000 יחזיר 1,000 ומי שצריך להחזיר 20,000 יחזיר 20,000.

<דלית כסלו ספקטור: - - -

<יעקב חי: גם עם כל הסיפורים על פנסיות, כן רכיבים, לא רכיבים – אני לקחתי "איקס"?

<יעקב חי: אני צריך להחזיר את ה"איקס" מינוס, כי זה עכשיו יהיה "איקס" מינוס שלושת-רבעי.

<יעקב חי: לא לקחתי?

<יעקב חי: אני לא צריך להחזיר.

<יעקב חי: אני לא מבין את הסיפור הזה, לא מהצד הסוציאליסטי, עם כל הכבוד והערכה לשלי, אלא היגיון כלכלי.

איתן כבל: אפשר גם שיהיה לזה היגיון פשוט.

איתן כבל: חאג', בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אנסה לסכם בכך שאחזור על חלק ממה שאמרתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקום ללכת לבתי משפט, והרבה זמן אפשר לשבת, אם קבעו שסך כל העובדים ישלמו את ה-150 מיליון אז שכל אחד יחזיר לפי אחוז החריגה שלו מ-150, באופן יחסי, ולא להסתכל, לא על פנסיה ולא על שום דבר אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שקיבל יותר – שיחזיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היות והמדינה ויתרה על שלושת-רבעי – שאני לא יודע למה כי יש הרבה מקומות שאפשר להעביר את ה-450 מיליון אליהם, שמחכים להם - - -

<יעקב חי: אפ אפשר להעתיק את השיטה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לא משנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דעתי היא שלא צריך להחזיר הרבה שנים אחורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בכל מקרה, כל אחד, לפי כמה שהוא קיבל, חלקי 600 מיליון, כפול 150 מיליון, זה החלק היחסי שלו, שיחזיר, ולא ללכת לבתי משפט ולא לשום מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שכך גם יהיה צדק, אחרת אנחנו נפעל בדיוק כמו שהממשלה והמדינה הזאת מתנהלת, שמגדילים את הפער בין העניים לעשירים במקום לנסות לצמצם אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שקורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שיש לו יותר מקבל עוד ועוד הטבות.

<יעקב חי: ומה עם ההפחתה העתידית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם, גם לפי אותה נוסחה.

איתן כבל: חאג', תודה.

איתן כבל: עיסאווי, שלי ואני אסכם.

עיסאווי פריג': בשלושה משפטים, חברים: אחד, דיברת על צדק ולימדו אותנו צדק צדק תרדוף, אבל - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה רודף אבל אתה לא מצליח להשיג, הוא רץ יותר מהר.

עיסאווי פריג': ברמות האלו, לפי דעתי, מה שאני רואה – קומבינה קומבינה תרדוף.

עיסאווי פריג': חברים, בלי אלמנט הענישה לא עשינו כלום.

עיסאווי פריג': אני מצטרף לחברי שמי שלקח צריך להחזיר.

עיסאווי פריג': בלי אלמנט הענישה אנחנו עושים מעצמנו צחוק.

עיסאווי פריג': כל התהליך הזה ומאות המיליונים האלה – יש כאן פאק ויש טעות של מערכת.

עיסאווי פריג': האם זה במתכוון?

עיסאווי פריג': לא במתכוון?

עיסאווי פריג': בחוסר תום לב?

עיסאווי פריג': אני לא יודע, אבל נושא כזה חייב בדיוק להיות דוגמה לאחרים.

עיסאווי פריג': חוק חוק חוק.

עיסאווי פריג': ענישה מחויבת, לא רק החזרי כספים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברתי שלי, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אני לא אחזור על מה שאמרתי בתחילת הדברים, אנחנו הרי יושבים לפעמים בוועדות ובאמת עוסקים בעניינים מאוד מאוד מורכבים – ברפורמות מורכבות, בכל מיני תחשיבים, חישובים, נוסחאות, תקציב, חוק ההסדרים – כאן אין מה להתפלפל.

שלי יחימוביץ': אי הצדק הוא כל כך בוטה שאנחנו יושבים ומדברים כאן, ומסבירים ומסבירים ומסבירים כשבסופו של דבר אנחנו ניצבים מול מציאות שהיא בלתי הגיונית בעליל.

שלי יחימוביץ': אנחנו רואים שגם אחרי שהמדינה מחלה על החזרי השכר והחליטה שעובדי חברת החשמל יחזירו רק 150 מיליון, אותם עובדים שמלכתחילה לא היו צריכים להשיב סכומים גדולים נשארו בדיוק עם אותם סכומי השבה.

שלי יחימוביץ': כלומר, כל ההנחה המפליגה, המדהימה והנדיבה הזאת היתה רק לבכירים.

שלי יחימוביץ': היא לא היתה לעובדים, היא לא זלגה אליהם.

שלי יחימוביץ': תיאוריית החלחול לא עבדה.

שלי יחימוביץ': לא עבדה, מה לעשות?

שלי יחימוביץ': הבכירים באמת נהנו מההסכם הזה שבו היתה הפחתה אבל כל יתר העובדים לא נהנו ונשארו עם אותו החזר.

שלי יחימוביץ': אז מה אנחנו צריכים פה, אותות ומופתים להוכיח שזה לא הגיוני?

שלי יחימוביץ': אגב, חבר הכנסת פרי, לא הגיוני כלכלית, לא הגיוני עסקית ולא הגיוני מוסרית.

שלי יחימוביץ': לפעמים הדברים האלה גם הולכים ביחד, אתה יודע, יש תקלות כאלה לפעמים, ולדעתי זה קורה לעתים קרובות ביחד.

שלי יחימוביץ': אתה תהית למה הם עושים את זה – למה הם עושים את זה?

שלי יחימוביץ': כי הם יכולים.

שלי יחימוביץ': כי הם יכולים.

שלי יחימוביץ': נורא פשוט.

שלי יחימוביץ': כשמתחברות יחד עוצמות של האוצר מצד אחד, ושל ועד ארצי – ואני אומר את זה בלב כואב – שכל החברים שלו פשוט נהנים בעצמם מהעסקה הזאת ושוכחים שהם נבחרו כדי לייצג את כלל העובדים, וההסתדרות באה ונותנת גושפנקה להסכם המעוות והלא מוסרי הזה, אז אנחנו נשארים עם התוצאה הזאת שבאה ושוברת את גב הגמל, ובצדק.

שלי יחימוביץ': הדבר הזה חייב תיקון.

שלי יחימוביץ': חייב תיקון.

שלי יחימוביץ': איתן, אני מבקשת ממך - - -

עיסאווי פריג': מה זה "הם יכולים"?

עיסאווי פריג': אבל יש חוק.

שלי יחימוביץ': כי הם יכולים.

עיסאווי פריג': אבל יש חוק.

איתן כבל: תכף אני אתייחס לזה, עיסאווי.

<יעקב חי: על פי חוק חתמו על הסכם קיבוצי, מה לעשות?

שלי יחימוביץ': כי הם יכולים, הם מוסמכים לחתום על ההסכם, וכשאלה שיכולים עושים את זה על חשבון החלשים מהם יש כאן עיוות שהוא זועק לשמיים, וכאן במקרה הזה הוא זועק לשמיים ולכן הוא גם חולל רעידת אדמה כל כך חזקה.

שלי יחימוביץ': אני סומכת עליך, אדוני יושב-ראש הוועדה, שתזמן דיון נוסף בעניין הזה גם כדי - - -

שרן השכל: אני מקווה שלא נצטרך דיון נוסף כדי לגלות שזה - - -

שלי יחימוביץ': קודם כל, אנחנו נצטרך כי אנחנו רואות שזה לא נפתר.

איתן כבל: נצטרך.

איתן כבל: אם תרצי או לא תרצי – תצטרכי.

שלי יחימוביץ': ולא להרפות מהדבר הזה כי נוצר כאן תקדים שהוא מאוד מסוכן.

שלי יחימוביץ': אני קודם הזכרתי את קריית מלאכי, אנחנו יודעים שיש עוד גם רשויות מקומיות וגם חברות ממשלתיות שעומדות על הפרק, אז אסור שהמודל הזה יהיה המודל שאחרי זה יושרש גם לגופים הבאים.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אני, ברשותכם, רוצה לסכם.

איתן כבל: תראו, חברת החשמל הוא אחד מנשואי הפיקוח של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר ששוב, עוד לפני כל הדיונים האלה, בחברת החשמל שוב לא תהיה ברפורמה ותובא בפנינו בקרוב מאוד בקשה להאריך את תוקף החוק שמאפשר לה לפעול.

איתן כבל: תראו, עופר, כמובן שזה לא מופנה אליך בשלב הזה, זה מקרוב הגעת, גם הדיון הזה הוא דיון שאתה יכול להשתתף בו אך היכולות שלך רטרואקטיבית הן קצת יותר בעייתיות, בוודאי לגבי החוב המטורף של החברה, חוב מטורף שהוביל את החברה ואת העובדים – זה בדיוק בדיוק העניין סביב מה שאני אומר, שעוד לא ראיתי גוף כמעט שנסגר בגלל עובדים.

איתן כבל: הם המשלמים את המחיר תמיד תמיד תמיד של התנהלות כושלת של הנהלות, של בעלים.

איתן כבל: אפילו חברת חשמל, שהיא נחשבת למורידת שאלטר, הפעם האחרונה שהיא עשתה את זה – אף אחד כאן כבר לא יזכור.

שלי יחימוביץ': כי זה לא קרה.

איתן כבל: כי זה לא קרה.

איתן כבל: הפעם האחרונה היתה כשהייתי חייל בסדיר, תחת אוברקוביץ, זה כבר היה לפני הרבה מאוד מאוד שנים.

<נחמן כהן: 79'.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: הייתי בבית הבראה 3 בחיפה, שכבתי פצוע וזה קרה אז.

איתן כבל: אני זוכר את זה כאילו זה עכשיו.

איתן כבל: זו היתה הפעם האחרונה.

איתן כבל: אז אפשר כל הזמן להשתלח בעובדים ולמצוא אותם כאילו הם אלה שאשמים בכל החולאים של החברה הזאת, אבל לא, לא עוד.

איתן כבל: כל עוד אני פה יושב-ראש ועדת הכלכלה הדיון הזה לא יהיה סביב העניינים האלה.

איתן כבל: זאת נקודה אחת.

איתן כבל: נקודה שנייה, ראו – ואני אומר את זה גם לנציגי האוצר ולאפי מלכין, שבאמת, זה לא מן הפה ולחוץ, אני מאוד מעריך – אתה יודע, חברו כאן כוחות גדולים, אתה יודע מה?

איתן כבל: גם גדולים ממך, גם גדולים ממני.

איתן כבל: ואתה יודע בדיוק, כשאתה מנהל משא ומתן, כל מה שאתה רוצה זה לסיים אותו.

איתן כבל: אף אחד מאנשי האוצר לא מסתובב עם פלס הצדק המוחלט וכל היום מסתכל בעינית איפה הצדק.

איתן כבל: אם בדרך גם דורסים מישהו ומסיימים את התהליך – לא נורא.

איתן כבל: במקרה הזה, מי שנדרס תחת גלגלי הכוחנות והכוח, אלה העובדים, שבשום שלב לא אמרו, לא כאן, לא מחוץ לחדר הזה: אנחנו לא רוצים לשלם או להשיב.

איתן כבל: ברגע שנקבע שצריך להשיב ייעשה צדק.

איתן כבל: ייעשה צדק.

איתן כבל: על פי כל מה שאני הצלחתי להבין – כי אני אומר לך, אם הם לא הבינו עד היום, והם עוסקים בזה שנים, גם אני לא הבנתי עדיין.

איתן כבל: אז אפשר לדבר על המילים הגבוהות, חבר הכנסת פרי, אבל בשורה התחתונה, אם אתה תדע להגיד לי, או מישהו יידע להגיד לי, מה בדיוק נאמר, איך מפחיתים מהעובדים, על פי מה נקבע ואיזו חלוקה – אתה לא יודע.

<יעקב חי: לא יודע.

איתן כבל: ואתה ניהלת מערכות גדולות מאוד בכלכלה הישראלית.

איתן כבל: פשוט מאוד, אמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ ובצדק, עושים כי יכולים.

איתן כבל: פשוט מאוד.

איתן כבל: כל עוד אין מי שעוצר או משתתף בחגיגה הזאת אז עושים.

איתן כבל: אני, ברשותכם, רוצה להקריא כאן הצהרה ואני גם אסכם אותה: הוועדה מותחת ביקורת קשה על התנהלות משרד האוצר, חברת החשמל וההסתדרות הכללית ביחס לחריגה בשכר לחוב הכספי והטיפול בו.

איתן כבל: הוועדה תובעת לבצע בדיקה מחדש בעניין השבת הכספים שנדרשה בגין חריגות בתשלום, בעיקר של דמי כלכלה ואש"ל, שקיבלו ביטוי בהסכם הקיבוצי ובעיקר בנושא חלוקת הנטל בין העובדים.

איתן כבל: שלוש, הצעד הראשון, הוועדה מבקשת באופן ברור להבהיר לכל עובד את החריגה, את משמעות ההסדר והפחתה בשכר לגביו, שתי הבקשות שהוגשו.

עיסאווי פריג': אין התייחסות למבקר הפנים של החברה?

איתן כבל: תן לי, עוד לא סיכמתי, כשאני אסיים אני אשמח שאדוני יוסיף כל דבר, אני רוצה לומר את זה כך.

איתן כבל: אפי, ברשותך, אני אומר את זה גם לכם וגם להנהלה, אני מתכוון, גברתי מנהלת הוועדה, לזמן לדיון, בשלב הראשון דיון סגור, יחד עם מנכ"ל החברה, הממונה על השכר ונציג עובדים.

איתן כבל: אני, קודם כל, לא בפורום כזה, רוצה להבין, איך הטעות הזאת נוצרה, ואני רוצה לדעת, עוד לפני הכול, איך התקבלו ההחלטות, סיפור דרך.

איתן כבל: עיסאווי וחברי הוועדה הקבועים יודעים שאני אוהב לקבל את סיפור הדרך.

איתן כבל: יש כאן שתי שאלות בסיסיות פשוטות: איך נעשה החישוב, לא במובן הטכני של אחד ועוד אחד, כפול שלוש, חלקי ארבע.

איתן כבל: איך הגיעו לנוסחה הזו שמייצרת את העוולה הגדולה שלא צריך להיות מומחה לכלום כדי להבין אותה.

איתן כבל: גם אדם שתפיסת העולם שלו איננה סוציאליסטית, קפיטליסטית טהורה, לא מוכן לקבל את זה, וכאן נעשה עוול שאי אפשר לעבור עליו לסדר-היום.

עיסאווי פריג': ותוסיף לזה, איתן, התייחסות מבקר הפנים של חברת החשמל לאורך כל התהליך.

איתן כבל: אני מתכוון גם לפנות למבקר המדינה.

איתן כבל: לא יכול להיות שלאורך כל השנים האלה מבקר המדינה לא אמר את דבריו בעניין הזה.

איתן כבל: אנחנו נוציא אליו פניה מסודרת.

איתן כבל: אני אומר לכם את זה כך, אני יודע שיש כאלה שאומרים: אוקיי, מה אתם רוצים, ויתרו לעובדים על 450 מיליון שקל, אז שאף אחד כאן לא יעלוז.

איתן כבל: כאן העניין הוא פשוט – עכשיו אני לא בא לפתוח את זה, 600 או 450 או דברים מהסוג הזה – ברגע שהתקבלה החלטה, אני תובע, אני לא מבקש, והוועדה תובעת, שהחזר הכסף יהיה שוויוני, הגיוני ויחסי.

איתן כבל: פשוט מאוד.

איתן כבל: פשוט מאוד.

איתן כבל: פשוט מאוד.

איתן כבל: זה לא העני ימעיט והעשיר יעשיר, אלא פה ממש ממש כל אחד מה שחרג – חלקו היחסי יוחזר.

איתן כבל: אני מודיע לכם שאני מתכוון ללוות את זה כל עוד אני פה.

איתן כבל: אנחנו נקיים כבר דיון נוסף, אני אודיע במסגרת - - -

שלי יחימוביץ': ראש הממשלה אמר שהממשלה תישאר עד 2019 אז יש לך פה הרבה זמן.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: לכן, קודם כל אני הולך שלב-שלב - - -

<דלית כסלו ספקטור: מה לגבי ההפחתות שמתרחשות כרגע?

איתן כבל: גברתי, עם כל הכבוד, אני לא יודע להוציא צווים, אני לא רשות מבצעת, אני יודע לומר מה אנחנו מבקשים.

איתן כבל: אנחנו, כבר בכנס הזה, נקיים דיון נוסף ואז אני מקווה שזה לא ייפול על דיון חירום של הוועד ויגיעו גם מההסתדרות ויגיעו גם מההנהלה, גם היושב-ראש, שאנחנו אוהבים שהוא מכבד אותנו בעניינים מעניינים, אז גם יכבד אותנו בפעם הבאה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.