ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 429, 2017-01-23 12:15

שולי מועלם-רפאלי: צהרים טובים.

שולי מועלם-רפאלי: יום שני, כ"ה בטבת התשע"ז, 23 בינואר 2017.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מתחילים דיון לבקשתם של מספר חברי כנסת – חבר הכנסת איציק שמולי, חברת הכנסת קארין אלהרר, חבר הכנסת אלי כהן, חבר הכנסת מסעוד גנאים, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וחבר הכנסת עיסאווי פריג' – בנושא הקשיים שבהם נתקלים חולים במחלות קשות בתהליך החלמתם.

שולי מועלם-רפאלי: לא הרבה פעמים יוצא לנו לדבר כאן על המקומות הפרטיים אבל כעת חיה לפני שבע שנים, קצת פחות, במקלחת שגרתית מיששתי לעצמי גוש בשד שמאל.

שולי מועלם-רפאלי: אחרי שבוע סוף סוף הגעתי לרופא.

שולי מועלם-רפאלי: לא הייתי חברת כנסת ובכל זאת זה לקח לי שבוע.

שולי מועלם-רפאלי: הרופא, כירורג מומחה, מישש כבר שני גושים.

שולי מועלם-רפאלי: ביום למחרת כבר הייתי בממוגרפיה במכון הלאה ושם כבר אמר לי פרופסור סטרנו: יש לך תשעה גופים בשד.

שולי מועלם-רפאלי: בבת אחת מחיים של ממלאת מקום יושבת ראש ארגון אלמנות ויתומי צה"ל, חיים מאוד פעילים, אימא לשבעה ילדים כאשר תמיד יש לי עוד כמה דברים שאני עוסקת בהם, בבת אחת התנקו מעל השולחן שלי כל הנושאים האחרים ומאותו בוקר אני, הבעל שלי, שבעת הילדים שלנו, המשפחה המורחבת שלי, של בעלי, של בעלי הראשון, על כל מה שכל אחד מאתנו מביא מן העבר שלו, בעצם התחלנו והתחלתי אני לעסוק רק בנושא הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אחרי שבועיים נותחתי, אחרי עוד שבועיים עברתי עוד ניתוח ואחרי כמעט שלושה חודשים אמרו לי: את נהדרת, את מקבלת פרס ראשון, את לא צריכה כימותרפיה, הקרנות ממילא את לא צריכה כי כבר בחרת להוריד רדיקל מסטקטומי כפי שאנחנו קוראים, להוריד את שני השדיים, ולכי לדרכך לשלום.

שולי מועלם-רפאלי: מאישה די חולה, ברגע אחד הפכתי לאישה ממש בריאה וחשבתי שהחיים שלי יכולים להמשיך כרגיל.

שולי מועלם-רפאלי: חצי שנה אחר כך מצאתי את עצמי צועקת באופן שאף אחד שהכיר אותי לא האמין שאני צועקת כך על הקומונרית של בני עקיבא בנווה דניאל.

שולי מועלם-רפאלי: חזרתי הביתה מזועזעת ואמרתי לבעל שלי: איך יכול להיות שצעקתי עליה כך?

שולי מועלם-רפאלי: היא בחורה בת 18 ובכלל היא בחורה כל כך טובה, היא עושה כאלה דברים טובים.

שולי מועלם-רפאלי: מה קרה?

שולי מועלם-רפאלי: בשיחת חברות עם קבוצת החברות שלי אמרתי להן: אני בטוחה שהניסיון להגיד שהחיים שלי ממשיכים כאילו כלום לא קרה, הוא ניסיון שמוגדר היום ככישלון.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה לחברים שלי שהביאו את הנושא הזה לדיון.

שולי מועלם-רפאלי: ידוע שאני לא מדברת על הנושא הזה אם לא מזדמן לי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה על ההזדמנות.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לצרף את התפילות של כולנו.

שולי מועלם-רפאלי: ניהלנו כאן לא מזמן עם אותם אנשים דיון – יחד עם גדולים מהחיים – על הקשיים שעוברים הורים וקארין וכולנו הגשנו את הצעת החוק שניתן להורים ולילדים שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: היום מתכנסים לתפילה גדולה לרפואתו של צוריאל כלפא שהיה מיוזמי הדיון שניהלנו כאן ומצבו לצערי לא טוב.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתפללת ביחד, כולנו מתפללים, לרפואתו.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת למקד את הדיון במה שנראה לכולנו הדבר הכי הכי נכון וזה איך אנחנו מביאים את המערכת להבנה שההחלמה היא הרבה יותר ארוכה ממה שנדמה לנו.

שולי מועלם-רפאלי: שזה לא שהיינו חולים, עברנו מה שעברנו ועכשיו אנחנו בריאים, ומה בתוך התהליך הזה צריך להמשיך מבחינת התמיכה שתינתן על ידי המדינה לזמן נוסף.

שולי מועלם-רפאלי: כיוון שיש לנו שישה חברי כנסת שהעלו את הנושא, ברשות חברי הכנסת, אם זה בסדר, או שתדברו כולכם ברצף אבל מאוד קצר או שניתן לחבר כנסת ואחריו למטופל כך שבסוף נשמע גם את הדברים של הגופים הממלכתיים.

עיסאווי פריג': מטופל וחבר כנסת.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תתחילי עם איציק שמולי, אני נותן לו את הבכורה, ואחרי כן נשמע מטופל.

שולי מועלם-רפאלי: נתחיל עם חברת הכנסת קארין אלהרר ואחר כך יגיע התור של חבר הכנסת איציק שמולי.

שולי מועלם-רפאלי: אחרי חברת הכנסת קארין אלהרר ידבר אמיר פרישר גוטמן.

שולי מועלם-רפאלי: שלום אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אחר כך חבר הכנסת איציק שמולי ונמשיך במטופלים ובהורים של מטופלים.

שולי מועלם-רפאלי: אני ארצה לשמוע בסוף גם את אנשי משרד הרווחה, את חברתנו לימור, וגם את אנשי משרד האוצר.

שולי מועלם-רפאלי: מי שמבקש לדבר, אני מזמינה אתכם להירשם אצל מנהלת הוועדה.

קארין אלהרר: תודה רבה גברתי היושבת ראש.

קארין אלהרר: אני חייבת להודות שאחרי הסיפור שלך, נדמה לי שאת בוודאי הבנת את הצורך הזה.

קארין אלהרר: אכן דרושים כוחות רבים לבוא ולשתף בסיפור.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות למר אמיר פרישמן גוטמן.

קארין אלהרר: גם הוא נתן לנו את ההצצה אל מאחורי הקלעים.

קארין אלהרר: זה אדם שהתנהל כחולה סרטן ולשמחתנו בסוף זה לא היה המקרה, אבל לצערנו הוא התנהל ככזה ומה קורה דקה אחרי.

קארין אלהרר: חשוב מאוד לבוא ולומר – ואת אמרת את הדברים גברתי – שהתעודה, אותו מסמך שמקבלים מהרופא בבית החולים שאומר אין יותר סרטן בגופך, הוא אירוע מכונן בחיים וזה טוב ומשמח ונכון, אבל המחשבה לפיה אדם מאותו רגע מתחיל להתנהל כאילו כלום לא קרה, בעוד שמדובר בגוף של אדם שספג חבטות קשות של הקרנות, של תרופות, אי אפשר לצפות מאותו אדם שיקום למחרת בבוקר ויחזור להרגליו הישנים, ילך לעבודה ויעשה את כל אותן פעולות יום יומיות בהן היה מורגל.

קארין אלהרר: ברגע שאדם מוגדר כחולה סרטן, המדינה – וזה המקום לברך על כך - מכירה, ביטוח לאומי עשה את המסלול המקוצר, דברים קרו במרוצת השנים ויש לברך עליהם והם לגמרי לטובתו של האזרח, אבל מה קורה בחזרה?

קארין אלהרר: גם החזרה צריכה להיות כזאת שתואמת את הצרכים הרפואיים וכיום למרבה הצער, כך שמענו ועוד נשמע, היא לא תואמת את הצרכים הרפואיים.

קארין אלהרר: יש איזו ציפייה של מה אתה רוצה, יש רופא, הוא אמר שהכול בסדר, תתקדם.

קארין אלהרר: ההתקדמות הזאת היא בלתי אפשרית וזה המקום שלנו כאן היום.

קארין אלהרר: האמת שכאשר הייתה הפנייה חשבנו ביחד, גם חברי איציק שמולי וגם אני ועוד חברים שהצטרפו, שבמקום להגיש הצעת חוק שאומרת דברים שהם לא מאוד מבוססים אלא רק חוויות ספציפיות של אנשים שהן חשובות אבל יכול להיות שהפרט לא מלמד על הכלל, לכן חשבנו שבמסגרת הדיון הזה נשמע מה המשרדים נותנים, מה בכוונתם אולי לעשות עליו חשיבה מחודשת ולראות האם נדרשת הצעה, האם נדרשת התערבות פרלמנטרית שאין ספק בלבי שהתערבות פרלמנטרית בוא תבוא אם היא נדרשת.

קארין אלהרר: אבל קודם נבין את עמדות המשרדים הממשלתיים ומשם אני חושבת שיהיה מקום להתקדם.

קארין אלהרר: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה חברתי.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך הבא חבר הכנסת עמר בר-לב שצריך להגיד שהחתים את חברי הכנסת.

עמר בר-לב: שבעים חברי כנסת.

שולי מועלם-רפאלי: מרשים ביותר.

שולי מועלם-רפאלי: שבעים חבר כנסת חתמו על הצעת חוק שמבקשת להאריך את התקופה של מאת אחוזי הנכות שהיום אפילו היא אוטומטית, כמו שאמרה חברת הכנסת אלהרר, ללא הצורך הזה בעוד רופא כעבור שנה אלא שהתקופה תתארך באופן אוטומטי לשנה וחצי.

שולי מועלם-רפאלי: גם לפי מספר החותמים ברור שלהצעה הזאת יש תמיכה מקיר לקיר וגם מה שאמרה חברת הכנסת אלהרר, שבואו נראה עם מה אנחנו יוצאים מהדיון הזה בעזרת השם, האם אנחנו כבר יכולים להביא איזושהי בשורה שתהיה מהירה יותר מאשר הצעת החוק.

שולי מועלם-רפאלי: מר אמיר פרישמן גוטמן, בבקשה.

<אמיר פרישר גוטמן: שלום לכולם.

<אמיר פרישר גוטמן: אנחנו מתרגשים להיות כאן.

<אמיר פרישר גוטמן: כפי שאתם רואים, הבאתי אתי כמה חברים שיוכלו לספר לכם עוד יותר ממקור ראשון.

<אמיר פרישר גוטמן: מאז דיברתי לראשונה על הנושא הזה לפני כמה שבועות בתכנית רדיו וקיבלתי את הטלפון הראשון מחבר הכנסת בר-לב, יש כדור שלג מדהים שהוא מאוד מרגש.

<אמיר פרישר גוטמן: כמו שאתם יודעים אני לא כאן בשביל עצמי.

<אמיר פרישר גוטמן: יש מישהו או מישהי שממש ברגעים האלה שאנחנו יושבים כאן עכשיו יושבים מול הפרופסור או המול הרופא שלהם, יושבים באיזשהו חדר בבית חולים בו הם מאושפזים כאשר מנסים להבין מה יש להם וממש בשניות האלה הרופא הזה מספר להם את הבשורה הכי קשה שיש, אומר להם שיש להם סרטן.

<אמיר פרישר גוטמן: זה קורה ממש עכשיו וזה קורה בכל יום במדינה כמה עשרות פעמים לצערנו.

<אמיר פרישר גוטמן: אולי אתם חושבים שאתם יכולים לדמיין את הרגע הזה אבל הרגע הזה שבו באמת האדמה נשמטת מתחת לרגליים הוא משהו שבלתי ניתן לשער אותו.

<אמיר פרישר גוטמן: כשזה קורה, זה משהו יוצא דופן שרק מי שהיה שם, באמת יכול להבין.

<אמיר פרישר גוטמן: אנחנו לא מנסים לגרום לכך שתבינו את זה.

<אמיר פרישר גוטמן: אני מאחל לכם שלא תבינו את זה לעולם אבל אין מה לעשות, הסרטן הוא המגפה של שנות האלפיים, הסרטן הוא המגפה השכיחה ביותר, המדוברת ביותר ועם זאת אנחנו כולנו נעבור את זה או במעגל ראשון או במעגל שני.

<אמיר פרישר גוטמן: הדבר הזה שאנחנו מדברים עליו הוא של כולם.

<אמיר פרישר גוטמן: רשימת האנשים משר האוצר ועד ראש המפלגות וחברי הכנסת שתומכים בנו היא מרשימה ואנחנו שמחים על כך.

<אמיר פרישר גוטמן: אתם יודעים שסרטן היא מחלה שמאוד קשה לאנשים להגיד את השם אבל אתם יודעים, אי אפשר לברוח.

<אמיר פרישר גוטמן: זה לא משנה איזה סוג סרטן חטפת, השאלה הראשונה שאתם תשאלו את הרופא שלכם היא: דוקטור, מה הסיכויים שלי להבריא?

<אמיר פרישר גוטמן: אז הרופא יספר לכם מספר כזה או אחר שכפי שאתם יודעים או לא יודעים, זאת הכול סטטיסטיקה.

<אמיר פרישר גוטמן: הם לא באמת יודעים.

<אמיר פרישר גוטמן: אלה נתונים יבשים.

<אמיר פרישר גוטמן: אבל הנתונים האלה, אתה מנסה לשחק בתוכם.

<אמיר פרישר גוטמן: המספרים הלא ודאיים האלה הם שנייה אחת בתוך שיחה ארוכה שמתמשכת והרופא מסביר לך יפה מאוד שהמילה הבראה או החלמה היא לא בלכסיקון יותר.

<אמיר פרישר גוטמן: אנחנו מדברים על רמסיה במקרה הטוב, נסיגה, ואם אחרי חמש שנים שם דבר לא יחזור, אז אולי נתחיל לקרוא לך אדם בריא.

<אמיר פרישר גוטמן: המערכת לא מתייחסת כך לאנשים.

<אמיר פרישר גוטמן: מהשנייה שאנחנו נפלטים בחזרה לחיים ממעגל הטיפולים, אנחנו נחשבים בריאים וגם המדינה באה מהר מאוד לשאול איפה הכסף שלך.

<אמיר פרישר גוטמן: מיותר לצין שב-2,400 שקלים קצבת נכות, זה אפילו לא מספיק לדלק ולחניונים בבתי החולים באשפוזי היום פעמיים-שלוש בשבוע.

<אמיר פרישר גוטמן: מיותר לציין שגם אם אתה עצמאי, להתחיל לשלם עכשיו מקדמות זאת בכלל לא אופציה.

<אמיר פרישר גוטמן: המבחן הזה והאתגר של האנשים שיוצאים מהמחלה להתמודד עם החיים, עם המדינה, עם החברה ועם עצמם, רק חודשיים-שלושה לוקח להיגמל מהמורפיום שאתם חוטפים בלי הפסקה.

<אמיר פרישר גוטמן: זה פשוט בלתי אפשרי.

<אמיר פרישר גוטמן: למי שלא יודע, את הניסיון שלי רכשתי מן הסתם בכאב רב.

<אמיר פרישר גוטמן: בפברואר שנה שעברה התחלתי לחוש כאבים בכל חלקי גופי.

<אמיר פרישר גוטמן: חשבתי שאלה כאבי שרירים של בן אדם מתבגר שעוד שנייה הוא בן ארבעים והמשכתי לעבוד כרגיל.

<אמיר פרישר גוטמן: שיקרתי את עצמי עוד יום ועוד יומיים עד שהייתי כבר משותק בכל חלקי גופי.

<אמיר פרישר גוטמן: הגעתי לאיכילוב ב-15 במרץ שנה שעברה.

<אמיר פרישר גוטמן: שכבתי ארבעה שבועות בבית החולים, כל בדיקה אפשרית, אולי 500 מבחנות דם, מחלות שבוא נאמר, אל תפתחו בגוגל, מתים מכולן.

<אמיר פרישר גוטמן: אחרי אין ספור טיפולים לא תואמים, ממש ניסוי ותהייה של הרפואה, הודיעו לי ב-6 באפריל שיש לי סרטן לימפומה של תאי ה-טי, סרטן נדיר וקשה לאבחון.

<אמיר פרישר גוטמן: כמובן ששלוש-שארבע שעות אחר כך הייתי כבר בתוך הטיפול הכימי הראשון שלי.

<אמיר פרישר גוטמן: בסרטן, במלחמה כמו במלחמה, גם כאן הכול מושגים רפואיים, אתה מקבל קו ראשון של הכימו והקו הראשון, אם הוא עוזר לך, זה נהדר, ואם לא, כמו שקרה לי, אחרי כמה ימים אתה חוטף בחזרה את כל הכאבים.

<אמיר פרישר גוטמן: התחיל הקו השני.

<אמיר פרישר גוטמן: הקו השני שלי כלל שמונה ימים טיפול במשך 24/7, תרופה ביולוגית.

<אמיר פרישר גוטמן: אחר כך שישה ימים ברציפות, 24 שעות ביממה, עוד שקית ועוד שקית של כימו עם הפסקות של חצי שעה למקלחת בין לבין.

<אמיר פרישר גוטמן: ואז ביום האחרון, לקינוח, עוד תרופה ביולוגית ניסיונית שלך תדע אם היא עוזרת או מה היא עושה.

<אמיר פרישר גוטמן: את זה ידעו בסטטיסטיקות של עוד 15 שנים.

<אמיר פרישר גוטמן: אני מזכיר.

<אמיר פרישר גוטמן: אני לא כאן בשביל עצמי אבל הטיפול הזה פגע כמעט בכל אספקט פיזי בגוף שלי.

<אמיר פרישר גוטמן: הנפש זו מחלה אחרת לגמרי שאותה באמת לוקח לרפא שנים, אם בכלל.

<אמיר פרישר גוטמן: מי שיודע, מהשנייה שאתה במעגל המחלות הקיומיות, זה שם לנצח.

<אמיר פרישר גוטמן: בדקה התשעים, במקרה שלי, נחשפה טעות.

<אמיר פרישר גוטמן: נחסך ממני תהליך הרסני של השתלת מח עצם.

<אמיר פרישר גוטמן: התהלך הזה מגיע בדרך כלל בסופם של טיפולים כימותרפיים והקרנות והוא הקו האחרון, הבליץ, בו בעצם מרסקים את כל המערכת החיסונית שלך ובעצם בונים אותה מחדש.

<אמיר פרישר גוטמן: שוב, קטונתי מול כל אלה שלא זכו בנס כמו שלי וקטונתי מול כל האנשים שפגשתי ונמצאים בסבב שני, כמו החברה היקרה שיושבת כאן לצדנו, או השלישי או הרביעי של המחלה.

<אמיר פרישר גוטמן: קטונתי גם מול כל אלה שפגשתי במחלקות ונדהמתי לגלות שיש סוגי סרטן שהם כרוניים.

<אמיר פרישר גוטמן: זאת אומרת, השאלה היא לא מתי זה חוזר או האם זה חוזר, אלא כמה מהר זה יחזור.

<אמיר פרישר גוטמן: קטונתי גם מול האנשים שהבוס שלהם קרא להם לעבודה אחרי שלושה שבועות והחבר היקר שלי טל ששוכב ממש עכשיו באמצע טיפולים ובגלל שהוא עצמאי, יש לו סרטן כרוני ובין לבין הטיפולים כל החברים מרעפים עליו עבודה.

<אמיר פרישר גוטמן: נחשו מה עושה מס הכנסה אם הוא מגיע לתקרה?

<אמיר פרישר גוטמן: מבקש רטרואקטיבית את הכסף גם על השנה שהוא אכל ימים מאוד קשים של הקאות מעל האסלה.

<אמיר פרישר גוטמן: שוב, קטונתי.

<אמיר פרישר גוטמן: אני לא כאן בשביל עצמי.

<אמיר פרישר גוטמן: אני בן אדם עם גב, עבדתי עשרים שנים והייתי חכם וחסכתי.

<אמיר פרישר גוטמן: יש לי משפחה תומכת.

<אמיר פרישר גוטמן: למרות זאת אין לי בעיה לחשוף בפניכם את כל הבדיקות הרפואיות שלי.

<אמיר פרישר גוטמן: אני לא בסדר ואני עוד מאלה שבסדר.

<אמיר פרישר גוטמן: אנשים לא יכולים לעשות את מה שאני עשיתי מיוגה ופילטיס וטיפולים לימפתיים ומה לא, כי אלה ערימות של כסף שאין להם.

<אמיר פרישר גוטמן: לי הייתה האפשרות תודה לאל ועדיין אני אחרי שבעה חודשים של טיפולים כאלה ולא פרפקט.

<אמיר פרישר גוטמן: האנשים האלה, אין להם את הכסף שלי יש.

<אמיר פרישר גוטמן: הם יכולים אולי טיפול אחד כזה בשבוע, מקסימום במקרה הטוב.

עמר בר-לב: איזה טיפול?

<אמיר פרישר גוטמן: מטיפולים לימפתיים עד חשמל לרגליים כדי לנסות להחזיר בחזרה את התחושה.

<אמיר פרישר גוטמן: תחשבו ממה האנשים האלה יחיו ואיך הם יטפלו בעצמם.

<אמיר פרישר גוטמן: באמת, הלוואי והייתי חי במקום שלא צריך חמישים מטוסים חמקנים ובשאר הכסף מעלימים מהעולם את הנושא הזה של סל תרופות.

<אמיר פרישר גוטמן: כשאנחנו שוכבים בבתי חולים, לא משנה מאיפה באנו, אנחנו כולנו חסרי אונים.

<אמיר פרישר גוטמן: אנחנו לא חיים במדינה כזאת ולמרות זאת אתם חייבים להבין שאנחנו צריכים את זה.

<אמיר פרישר גוטמן: אנחנו צריכים את הדבר הזה בשביל אותו בן אדם שיושב עכשיו ומספרים לו שיש לו סרטן.

<אמיר פרישר גוטמן: אם היום אתם תחתמו על התקנה הזאת, כשהוא יצא מהטיפולים בעוד כמה חודשים, אתם נותנים לו הזדמנות אמיתית לשקם את החיים שלו.

<אמיר פרישר גוטמן: זאת באמת זכות גדולה.

<אמיר פרישר גוטמן: אתם תעניקו לאנשים האלה חיים והם באמת יוכלו לחיות.

<אמיר פרישר גוטמן: אני מודה לכם.

<אמיר פרישר גוטמן: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאיש מקצוע.

<אמיר פרישר גוטמן: האיש הזה דפק על הדלת שלי.

<אמיר פרישר גוטמן: אתם חייבים לשמוע אותו.

<אמיר פרישר גוטמן: הוא מומחה בכל המספרים.

שולי מועלם-רפאלי: אני אתן לו, אבל ברשותך את רשות הדיבור אני אנהל.

<אמיר פרישר גוטמן: סליחה.

<אמיר פרישר גוטמן: תדעו שגיא הוא איש שבהתנדבות דופק על דלתות האנשים, הוא כבר בתוך התואר השני שלו בטיפול באנשים והוא מכיר את כל המספרים.

<אמיר פרישר גוטמן: הוא זה שנתן לי לקרוא את הספר המדהים של מס הכנסה ושל ביטוח לאומי, על האחוזים וכולי.

קארין אלהרר: אתה מודה לו על זה?

<אמיר פרישר גוטמן: אני מודה לו על זה.

<אמיר פרישר גוטמן: בזכות אנשים כמוהו הבנתי למה חטפתי את מה שחטפתי ומה אני צריך לעשות עם זה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אמיר.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה על השיתוף ותודה רבה על הכנות ועל הדאגה.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים שאני כן מבקשת לפני שחבר הכנסת שמולי ידבר זה רגע למסגר אותנו במספרים.

שולי מועלם-רפאלי: לפי אתר הרישום הלאומי לסרטן, שלושים אלף אנשים מאובחנים מדי שנה במדינת ישראל כאשר המחלות השכיחות ביותר הן לפי הסדר הבא: סרטן השד, המעי הגס, ריאה, ערמונית, שלפוחית השתן ולימפומה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד מתחברת למה שאמיר אמר.

שולי מועלם-רפאלי: לכולנו יש אנשים במעגלים שלנו שמאובחנים עם סרטן, שחולים בסרטן, שמטופלים במחלת הסרטן.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים שאני מודה לך, אמיר, שבסיום דבריך בכל זאת אתה מצליח לשמור על האופטימיות הזאת, על הרוח הזאת, על מה שאתה מביא לכאן וגם מה שבזכות הדיון כאן הלכתי וקראתי קצת וראיתי שחזרת על כך בכל הפעמים שראיינו.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה גם בשם הרבה אנשים שכמו אתה אומר אתה קצת קול בשבילם עכשיו.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

איציק שמולי: תודה לכל חברי הכנסת על שיתוף הפעולה וההצטרפות לבקשה.

איציק שמולי: בעיקר תודה לך אמיר גם על השיתוף והכנות על כך שבעצם, כמו שאמרת לנו, הרגע שבו אתה החלמת, זה אמנם היה רגע מאוד מאוד משמח, אבל זה היה סופו של פרק אחד ותחילתו של פרק אחר שהוא מעורר השראה והוא חשוב לכל כך הרבה אנשים.

איציק שמולי: הלוואי ונצליח לעשות את השינוי הגדול הזה.

איציק שמולי: אני חושב שהדברים הם די ברורים ואת אמרת אותם, גברתי יושבת הראש.

איציק שמולי: לא צריך להסתכל על התקופה של המחלה ועל התקופה של ההחלמה כמשהו שנמצא במשחק סכום אפס.

איציק שמולי: הרי ברור שיש עניין של תהליך הדרגתי וכמו שהתהליך של ההחלמה הוא הדרגתי, כך ההתייחסות של המדינה כלפי אותם חולים, גם ההתייחסות הזאת מכל אספקט צריכה להיות הדרגתית.

איציק שמולי: צריך להגיד שלנו כאן

איציק שמולי: בכנסת יש לא פעם ולא פעמיים הרבה ביקורת על כך שבתקופת המחלה התמיכה שאותה המדינה נותנת היא לא מספיקה.

איציק שמולי: את הזכרת בתחילת הדברים את המאבק שניהלנו כאן על הקצבה עם גדולים מהחיים עבור ילדים חולי סרטן, מאבק שהצליח.

איציק שמולי: בכל זאת אני אומר לכם בצורה חד משמעית שאנחנו לא מנהלים כאן מאבק פריבילגי, אנחנו לא בתחרות מסכנות ותחרות נחיתות עם אף אחד, ממש ממש לא, אנחנו כאן כדי להגיד שדווקא מי שהחלים רפואית ממחלה כל כך קשה, הוא לא יכול לעמוד על הרגליים תוך שבועיים או תוך חודש.

איציק שמולי: הוא חייב להמשיך ולקבל את התמיכה גם הכספית, גם מבחינת הגנה בשוק התעסוקה ועוד כל מיני דברים שאנחנו נצטרך לדאוג להם בסופו של דבר בחקיקה.

איציק שמולי: ההחלמה היא תהליך שהוא מאוד ארוך, מאוד מתיש, מאוד מורכב ואני חושב שמה שאנחנו בעיקר מצפים לו זה שינוי כיוון בחשיבה.

איציק שמולי: בכלל, אני לא חושב שאנחנו צריכים לשלוף כאן מהמותן וקארין אמרה את זה.

איציק שמולי: חלק מהעניין של לעשות כאן דיון יחד עם משרדי הממשלה הוא לבוא ולשמוע מהם איך הם תופסים, בכלל קונספטואלית, את הרעיון הזה של ללוות את החולה.

איציק שמולי: לא להגיד לו, בסדר, קיבלת פתק מהרופא, הכול טוב, סע לדרכך, עמוד בזכות עצמך.

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: לבוא וללוות אותו במשך תקופה מסוימת של כמה חודשים גם מבחינה כלכלית וגם מבחינות אחרות.

איציק שמולי: הלוואי ובסופו של דבר באמת נצליח לגרום לשינוי המיוחד.

איציק שמולי: באמת כל הכבוד על הכנות ועל הפתיחות שלכם, גם גיא, גם אמיר וכל הנוגעים בדבר.

איציק שמולי: זה מה שהצית כאן את כל המהלך באמת כל הכבוד לכם.

שולי מועלם-רפאלי: חברת הכנסת לוי אבקסיס, את צריכה לצאת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך גברתי היושבת בראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שחברנו אמיר פיי גוטמן הפליא לתאר כאן את המצב ואני חושבת שכל מי שהקשיב לדקויות, הבין שיש כאן חוסר קורלציה משווע בין מה שהרופאים מגדירים כבריא לבין מה שהמערכת – קרי, מערכת המסים במדינת ישראל או מערכת הביטחון שזה הביטוח הלאומי – מגדירים כבריא.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אותה תשובה כל כך מיוחלת שמגיעה לאותם אנשים היא תשובה של עכשיו אתה נקי ותהיה בסטנד ביי חמש שנים עם כל הבדיקות בדרך, ואני לא צריכה להוסיף כאן, אבל החרדה הזו מתווספת לתקופה שאני קוראת לה תקופת שיקום וזה השיקום הפיזי.

אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר להתעלם מתקופת השיקום כאילו זאת תקופה של או שחור או לבן, או שאתה בריא או שאתה חולה.

אורלי לוי אבקסיס: הנתונים נמצאים במשרד הבריאות, גם במשרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: הכלי לפתרון נמצא במשרדים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, כאשר תהיה אחידות במחשבה, אחידות בהגדרה, אנחנו נוכל לתת גם פתרונות כי ברגע שהרופאים באים ואומרים לאותו בן אדם שהוא עכשיו בריא אבל אתה עכשיו צריך לשקם את המערכת החיסונית שלך, את כל הטיפול, בסופו של דבר הוא גם צריך לשקם את כל התקופה הכלכלית המאוד קשה שהייתה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים על הורים לילדים, זה בכלל קטסטרופלי.

אורלי לוי אבקסיס: בוא ניקח משפחה כאר אולי אפילו מדובר במפרנס העיקרי, מדובר בהתחייבויות ארוכות טווח כמו שכר לימוד לילדים בגיל הרך, משכנתא אם יש, הוצאות נוספות, ושלא נדבר על כך שאומר אמיר שהטיפולים, כדי להתחזק, בסופו של דבר סוג של מותרות רק למי שחסך בצד אולי למטרה אחרת ונאלץ להוציא את הכספים.

אורלי לוי אבקסיס: אני נאלצת לצאת לא בגלל שאני רוצה לצאת – זה דיון אותו אני זימנתי – אלא יש לי דיון לגבי הפערים הגדולים מאוד בבריאות בין הצפון לבין המרכז.

אורלי לוי אבקסיס: קחו בחשבון שאם אתם גרים בפריפריה, כל ההוצאות האלו וההתגייסות המשפחתית הולכים ותופחים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה נאלץ לנסוע למרכז וכשאתה נוסע למרכז, מישהו מלווה אותך ויוצא שגם אתה וגם המלווה מוותרים על ימי עבודה.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף לכך צריך לדאוג ללינה ומי יטפל בילדים?

אורלי לוי אבקסיס: זאת מערכת אחת גדולה שקשורה ואנחנו צריכים לנסות להתחיל להתיר את הקשרים.

אורלי לוי אבקסיס: התרת הקשרים הראשונים צריכים להיות מתוך משרדי הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: ייתן לנו משרד הבריאות מה ההערכה שלו לאותו שיקום מבחינה פיזית ומבחינה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: ייתן לנו בבקשה משרד הכלכלה - - -

שולי מועלם-רפאלי: שר חדש במשרה מלאה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: יש שר בתפקיד במשרה מלאה.

שולי מועלם-רפאלי: שר מצוין, אלי כהן שאנחנו בטוחים שיעשה דברים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על אנשים שהם עצמאיים, וזאת בדיוק המטריה של חבר הכנסת אלי כהן, זה הנושא של העסקים הקטנים והבינוניים, כל אותם עצמאים שברגע כזה הם סוגרים את הבסטה ואין להם מאיפה לחיות.

אורלי לוי אבקסיס: כנראה שבסופו של דבר גם העובדים להם יתבעו את הזכויות שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לקחת את זה כחומר למחשבה, כל אחד בתחומו יעשה את העבודה שלו במשרד מאחר שיש להם את הנתונים ולהביא לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: היה והם לא יעשו את זה בזמן קצוב, אולי כדאי לפנות למחלקת המחקר של הכנסת שגם לה יש את האקדח הזה של שעון החול ומחויבים לתת להם את התשובות לכל השאלות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כאן בשבילכם ואנחנו חייבים לעשות את המקסימום כדי שהתשובה תהיה כמה שיותר טובה.

אורלי לוי אבקסיס: בריאות שלמה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: נעבור לאורן ממשרד האוצר שצריך גם הוא לצאת לישיבת ועדה אחרת.

שולי מועלם-רפאלי: אחריו תדבר לימור מהביטוח הלאומי.

<אורן גבע: אני רוצה להגיד שהממשלה שמה את תחום הבריאות במקום מאוד גבוה בסדר העדיפויות שלה בשנים האחרונות מבחינה תקציבית.

<אורן גבע: הגידול התקציבי שניתן למערכת הבריאות, במיוחד בתקציב האחרון, הוא הגדול ביותר מאז ומעולם.

<אורן גבע: בתקציב 2017 מדובר על תוספת של כחמישה מיליארד שקלים שזו תוספת שהיא יותר מפי שתיים באחוזים לעומת תקציב המדינה כפי שהוא גדל.

<קריאה: מספר התושבים גדל.

אורלי לוי אבקסיס: זה פרט לטייס האוטומטי?

<אורן גבע: חלק מזה הוא טייס אוטומטי וחלק מזה תוספות.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, אני לא פותחת כאן דיון על תקצוב מערכת הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: נראה לי שאם נעשה זאת, נחטא לעניין.

שולי מועלם-רפאלי: כל הדברים שאתה אומר, הרי הוועדה יודעת, בעיקר חברי הכנסת הנוכחים שהם חלק אינטגרלי בדיונים.

<אורן גבע: רציתי להתייחס ספציפית למחלת הסרטן.

<אורן גבע: אני אומר שלוועדת הסל האחרונה שסיימה את עבודתה לא מזמן, לה הוקצה תקציב תוספתי של 500 מיליון שקלים, הגבוה ביותר אי פעם, מתוך זה כמעט מחצית מהסכום הלך לטיפולים במחלת הסרטן כאשר זה סכום חסר תקדים לצורך זה.

<אורן גבע: בנוגע לנושא הספציפי של ההחלמה.

<אורן גבע: אני אומר שאני כמשרד אוצר לא מכיר תכניות מסוימות של המשרדים שפנו אלינו או משהו כזה.

<אורן גבע: אם יהיו דברים, נדון בהם מן הסתם כמו בכל תכנית אחרת שהמשרדים רוצים לקדם.

<אורן גבע: אני לא מכיר עד היום שהוגשו לנו תכניות.

קארין אלהרר: אתה מכיר בקשות שהוגשו לרשות המסים להמשך מתן ההקלות בתקופת ההחלמה.

<אורן גבע: אני לא רפרנט של רשות המסים.

<אורן גבע: בתשובה לשאלתך, אני לא מכיר אבל זה לא אומר שזה לא קרה.

קארין אלהרר: אני שאלתי אם אתה מכיר.

<אורן גבע: אני בתחום הבריאות.

<אורן גבע: אני יכול להגיד שבתחום הבריאות, יכול להיות שבמסים הוגש, כן או לא, אני לא יודע להגיד לך אבל אם הוועדה תרצה, אנחנו יכולים לבדוק ולהחזיר תשובה.

<אורן גבע: בתחום הבריאות אני יכול להגיד לך שאני לא מכיר שנעשו אלינו פניות בתחום הזה.

<אורן גבע: אם ייעשו, נבחן אותן כמו כל דבר אחר.

שולי מועלם-רפאלי: תקופת ההחלמה, שזה בעצם משלב שני דברים.

שולי מועלם-רפאלי: זה משלב את מערכת הבריאות וזה משלב את הביטוח הלאומי.

<אורן גבע: מערכת הרווחה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: כל ההטבות ניתנות למטופלים בשנה שבה הם מוכרים אוטומטית כמאה אחוזים נכות.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף ישיבת הוועדה, כמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שאילתות למשרדים, גם למשרדים הרלוונטיים לגבי תכניות וגם למשרד האוצר איך אתם רואים את הדבר הזה כשבאמת המטרה – אורן, אנחנו הרי מכירים ופועלים ביחד כל חברי הכנסת – לא להסתכל אחורה אלא לצפות פני עתיד מבחינת איך אפשר להוסיף לדבר הזה שלעניות דעתנו – תכף לימור תרחיב – אנחנו נכנסים עכשיו בדלת גדולה וראשית, לדבר רגע על התקופה שאנחנו באמת ממצבים את זה כאן בדיון הזה על מחלימים ממחלות סרטן למיניהן.

שולי מועלם-רפאלי: מה אנחנו עושים אחרי שחולפת השנה.

שולי מועלם-רפאלי: זה נושק לדיונים הנוספים שקיימנו כאן על ההורים לילדים חולי סרטן ואותם 188 אחוזי נכות בקצבה וכולי שאתם מכירים מקרוב.

קארין אלהרר: אורן, אתה לא מכסה גם את הרווחה.

<אורן גבע: לא.

<אורן גבע: רק בריאות.

<אורן גבע: אם תרצו שנענה על שאלות ספציפיות, נשמח.

עיסאווי פריג': ברשותך, שאלה.

עיסאווי פריג': על פי הצעת החוק שמוביל חבר הכנסת בר-לב, התוספת של חצי שנה, מה העלות התקציבית?

<אורן גבע: בדרך כלל הצעות החוק מוגשות אלינו לעשות אומדן תקציבי לפני שהן עולות לאישור בוועדת שרים.

<אורן גבע: ההצעה הספציפית הזאת עוד הועברה אלינו לאומדן תקציבי.

<אורן גבע: כשהיא תועבר, נעשה אומדן תקציבי כמו בכל הצעת חוק אחרת ונגיש אותה לכל הגורמים בממשלה.

קארין אלהרר: אתם יכולים לבדוק את זה לפני העלאתה לוועדת שרים?

<אורן גבע: שוב, אם הוועדה תפנה, אנחנו יכולים לבדוק את זה.

קארין אלהרר: גברתי, אני מציעה שהוועדה תפנה כדי לראות על מה אנחנו מדברים.

שולי מועלם-רפאלי: מה המשמעות התקציבית של מה שאנחנו מדברים עליו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מציעה שקודם נפנה למחלקת המחקר של הכנסת שתעשה את האומדן התקציבי כי הרבה פעמים יש פערים בין האומדן שלה לבין האומדן של משרד האוצר ומה שבסופו של דבר מכריע, זה האומדן של מחלקת המחקר.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: הגברת לימור לוריא, חברתנו מהמוסד לביטוח לאומי, נוכחת קבועה בוועדה הזאת.

קארין אלהרר: יקירת הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: יקירת הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: עובדת בצמידות עם יושב ראש הוועדה וחברי הוועדה.

<לימור לוריא: שלום לכולם.

<לימור לוריא: אני אסביר מה המצב החוקי הקיים ומה הם התשלומים ואחר כך נראה איך אפשר להתקדם.

<לימור לוריא: אדם שחולה או מאובחן כחולה סרטן, נכון להיום במצב החוקי יש שלוש הטבות שאפשר לקבל.

<לימור לוריא: הראשונה, קצבת נכות כללית, קצבה שמפצה את האדם בגלל שהוא איבד מיכולתו להשתכר.

<לימור לוריא: צודק מר פיי גוטמן, מדובר בסכום של 2,700 שקלים.

<לימור לוריא: אכן קשה מאוד להתקיים עם הסכום הזה.

<לימור לוריא: אנחנו מדברים על זה הרבה.

<לימור לוריא: אם יש ילדים או בן זוג שמשתכר מתחת לסכום מסוים, הקצבה יכולה להגיע עד לסכום של 5,700 שקלים.

<לימור לוריא: עד כאן סגרתי סוגריים, נכות כללית.

<לימור לוריא: בנוסף, ביחד עם האגודה למלחמה בסרטן ועם איגוד האונקולוגים ניתן מענה לאנשים שמקבלים כימותרפיות, במיוחד כימותרפיות קשות, רשימה של טיפולים, שמזכה בקצבת שירותים מיוחדים בסכום של סדר גודל של 1,500 שקלים אם המצב התפקודי הוא קשה יותר, זה יכול להגיע עד לסכומים גבוהים יותר.

<לימור לוריא: כל מה שאני אומרת עכשיו אמור לגבי אנשים שהם מעל גיל 18.

<לימור לוריא: בהמשך אני אתייחס לילדים.

<לימור לוריא: בנוסף, מקבלים פטור ממס הכנסה האנשים עובדים למשך שנה, אם ניתנה להם מאה אחוזי נכות רפואית שזה מה שניתן כאשר מאובחנים בסרטן.

מאיר כהן: סליחה, אני רוצה לשאול.

מאיר כהן: בן אדם עובד, חלה בסרטן והוא לא יכול ללכת לעבודה.

מאיר כהן: הוא מקבל מאה אחוזי נכות כללית.

מאיר כהן: מה הסכום?

<לימור לוריא: 2,700 שקלים.

מאיר כהן: ואם הוא הרוויח 8,000 שקלים, זה לא רלוונטי.

מאיר כהן: הוא יורד מיידית באופן דרמטי בשכר.

<לימור לוריא: נכון.

מאיר כהן: כדאי להגיד את זה.

<קריאה: כי הכלי בו מדובר - - -

<אמיר פרישר גוטמן: התוצאה של זה היא שאתם עוברים לגור עם ההורים גם בגיל ארבעים.

מאיר כהן: נכון.

<קריאה: אם יש הורים.

<לימור לוריא: אני מסכימה.

<לימור לוריא: אני מזכירה לכולם שיש לנו 235 אלף מקבלי קצבת נכות, חלקם אנשים עם עיכוב שכלי התפתחותי, חלקם נפש, שצריכים להתקיים מ-2,700 שקלים שזה מאוד מאוד קשה.

עיסאווי פריג': כולם חולי סרטן.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: נכות כללית.

שולי מועלם-רפאלי: את יכולה לתת לנו נתון על נקודת זמן ב-2017, כמה חולי סרטן עם נכות כללית יש או אנשים עם מאה אחוזי נכות?

<לימור לוריא: במחלה אונקולוגית יש הרבה סוגים.

<לימור לוריא: זה מופיע בסעיפים שונים בספר הליקויים של הרופאים.

<לימור לוריא: לכן אין לי בשליפה.

<לימור לוריא: אני מתנצלת.

<לימור לוריא: יחד עם זאת, מה שיש לי להגיד לכם זה שמתוך רשימת הטיפולים שהגדרנו כקשים במיוחד, שירותים מיוחדים, יש מדי שנה 6,000 אנשים.

<לימור לוריא: אבל זה לא אומר שאין עוד אנשים שאולי לא מקבלים את הטיפולים הספציפיים האלה.

שולי מועלם-רפאלי: 6,000 אנשים שמקבלים שר"ן בנוסף לקצבת נכות כללית, לשנה?

שולי מועלם-רפאלי: גם השר"ן הוא לשנה?

<לימור לוריא: לא.

<לימור לוריא: אונקולוגים.

<לימור לוריא: לגבי צעירים, תכף אני אדבר על ילדים.

<לימור לוריא: תכף נדבר על התהליך ועל המהלכים שכן ניסינו לעשות כדי להקל כי אני מסכימה אתכם שגם מי שהוא במעגל השני, עובר תקופות לא קלות.

<לימור לוריא: אנחנו נותנים מאה אחוזים נכות רפואית לשנה שזה אומר פטור ממס הכנסה ונכות כללית כמו שאמר חבר הכנסת כהן.

<לימור לוריא: שירותים מיוחדים, ניתן באופן אוטומטי לחצי שנה.

<לימור לוריא: אם בתום החצי שנה יש המשך של הטיפולים הרפואיים או מספיק שמקבלים מסמך, או אם חלילה החמרה, על המשך הטיפולים, בלי לזמן לוועדה אנחנו ממשיכים.

עיסאווי פריג': מה זה שירותים מיוחדים?

שולי מועלם-רפאלי: 1,500 שקלים.

<לימור לוריא: שירותים מיוחדים זו קצבה.

<לימור לוריא: אם דיברתי קודם על קצבת נכות שהיא מפצה את האדם בגלל הוא לא יכול לעבוד, קצבת שירותים מיוחדים מפצה את האדם על כך שהוא צריך עזרה של אדם אחר.

<לימור לוריא: זו קצבת שירותים מיוחדים, כי הוא לא מסוגל להתלבש, להתרחץ ומאוד קשה לו בתקופה של הטיפולים להתנהל.

עיסאווי פריג': אז הוא לא מקבל.

עיסאווי פריג': הוא מפסיק לקבל את ה-2,700 שקלים.

<לימור לוריא: גם וגם.

עיסאווי פריג': אני בכוונה מחדד כי אני רוצה לדעת.

<לימור לוריא: כאשר מדובר בילדים נכים - - -

קארין אלהרר: לפני ילדים נכים.

קארין אלהרר: אני רוצה לראות שלא פספסתי כלום.

קארין אלהרר: כל הדברים שציינת הם דברים שניתנים בתקופה בה אדם מוגדר כחולה.

קארין אלהרר: אנחנו לא דיברנו בכלל - יכול להיות שאין – על משהו שניתן בתקופת ההחלמה, דהיינו אחרי אותו פתק שניתן ואומר שאתה בר מזל.

עמר בר-לב: זה אפילו לא מוגדר כחולה כי חולה סרטן מוגדר כחולה גם חמש שנים אחרי.

עמר בר-לב: זה לא שהוא מפסיק להיות מוגדר כחולה.

<לימור לוריא: אני אסביר.

<לימור לוריא: בשונה ממה שאמרתי בהתחלה, שזה פחות או יותר אוטומטי, בן אדם מקבל אבחנה, הוא מקבל אוטומטית ולא מתעסקים בזה.

<לימור לוריא: בתום השנה, אז בודקים, זה כבר כל מקרה לגופו, כי אין סרטן השד, תודה לאל שמחלימים ממנו או פרוסטטה, דומה לסרטן מסוג אחר שיכול להיות אלים יותר, אם זה סרטן ריאות או כבד או אחר.

<לימור לוריא: כאן כן בודקים את המצב התפקודי.

<לימור לוריא: אני יכולה להגיד – הראה לי עכשיו דוקטור ששון – שבדוגמה של לימפומה, מאה אחוזים לשנה הראשונה ואחר כך חמישים אחוזים רפואי.

<לימור לוריא: אבל זה לא אומר שהקצבה תשולם כי אז בודקים, הוא חזר לעבודה, לא חזר, איבד כושר השתכרות, לא איבד כושר השתכרות.

<לימור לוריא: למה אני רוצה לעבור לילדים, משום שבילדים בתום תקופת הטיפולים נותנים עוד חצי שנה.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה של הצעת החוק וגם של הדיון הזה היא להאריך את התקופה הזאת של המאה אחוזי נכות לעוד חצי שנה.

שולי מועלם-רפאלי: דוקטור ששון, תקן אותי, או פרופסור רחמילביץ, בתוך הזמן הזה של שנה וחצי אנחנו יכולים להגיד שאנחנו מכניסים בפנים את רוב רובם של המטופלים.

<אליעזר רחמילביץ: את רוצה שאני אענה?

שולי מועלם-רפאלי: אם אתה חושב שצריך לתקן אותי, כן.

שולי מועלם-רפאלי: אם לא, אחר כך כשיגיע תורך.

<אליעזר רחמילביץ: אני יכול להגיד רק משפט אחד.

<אליעזר רחמילביץ: עם כל הכבוד לך, אני מכיר את המקרה שלך טוב מאוד, זה גם המקצוע שלי, סרטן, המילה היא נוראה.

שולי מועלם-רפאלי: פרופסור רחמילביץ, תציג את עצמך בבקשה לפרוטוקול.

<אליעזר רחמילביץ: אני מייצג כאן את ההסתדרות הרפואית.

שולי מועלם-רפאלי: תגיד למה אתה מייצג אותה כאן.

<אליעזר רחמילביץ: קודם כל אני רוצה לברך את חברי הכנסת על קיום הדיון הזה.

<אליעזר רחמילביץ: כל הכבוד לכם.

<אליעזר רחמילביץ: כל הכבוד למה שעשיתם.

<אליעזר רחמילביץ: הגיע הזמן.

<אליעזר רחמילביץ: מבחינה זאת אני מייצג כאן את הרופאים ואני אומר לכם כל הכבוד.

<אליעזר רחמילביץ: תבוא עליכם הברכה, ולך באופן מיוחד עם ההיסטוריה שלך.

<אליעזר רחמילביץ: כרופא, סרטן הוא לא מחלה אחת.

<אליעזר רחמילביץ: אתה אמרת שיש אנשים שחיים עם סרטן, אני מכיר דווקא בדם, עשרים ושלושים שנים ולא מקבלים טיפול.

<מידד גיסין: גם שלושים וארבעים שנים.

<אליעזר רחמילביץ: נכון.

<אליעזר רחמילביץ: אבל מבחינה פורמלית האבחנה היא סרטן.

שולי מועלם-רפאלי: לכן שהדיון הזה לא יתיימר לומר שמי שיש לו אבחנה לסרטן, עכשיו יוכר לנצח נצחים ולעולמי עולמים כמאה אחוזים נכות.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא מה שאנחנו מתיימרים לעשות.

<אליעזר רחמילביץ: אני יודע.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו אומרים שמקובל על כולנו שהשנה הראשונה היא בדרך כלל השנה בה עוברים את מרב הטיפולים, אלא אם כן המצב מידרדר ואז אנחנו בכלל בבית אחר.

שולי מועלם-רפאלי: מה שאנחנו רוצים לומר זה שהמשך ההשפעה גם הנפשית וגם הבריאותית וגם הכלכלית, יהיה נכון לומר שאם נאריך את מאה אחוזי הנכות לעוד חצי שנה, נצליח להקיף את תהליך ההחלמה של רוב המטופלים.

<אליעזר רחמילביץ: אני מסכים לכל מילה שאמרת, חוץ מהמילה חצי שנה מפני שזה לא שווה לכולם.

<אליעזר רחמילביץ: יש כאלה שאתה צריך את החצי שנה ויש כאלה שאתה צריך פחות.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אמרה חברת הכנסת קארין אלהרר שאנחנו לא מזדרזים עם החקיקה אלא מבקשים לשמוע.

<אליעזר רחמילביץ: אני מציע לקבוע, ואפשר לקבוע, את התחומים כאשר בסוג מסוים יותר ובסוג אחר פחות.

<אליעזר רחמילביץ: שמחתי לשמוע שאחרי כל הטיפולים שעברת, את לא צריכה לא כימותרפיה לא הקרנות.

<אליעזר רחמילביץ: זה כבר שם אותך בקטגוריה אחרת.

שולי מועלם-רפאלי: אני בריאה.

שולי מועלם-רפאלי: הודו לה' כי טוב כי לעולם חסדו.

<אליעזר רחמילביץ: זאת קטגוריה אחרת לגמרי.

<אליעזר רחמילביץ: אני זוכר שיש כמה נשים שמברכות אותי, שפעם אמרו שיש להן סרטן שד, עברתי על הכול ואמרתי שהסרטן שלך, תמשיכי עם השדיים היפות שלך והן חיות עד היום ומאוד מרוצות עם סרטן בדרגת ממאירות נמוכה.

<אליעזר רחמילביץ: אבל מבחינת אבחנה, זה נקרא סרטן.

<אליעזר רחמילביץ: היוזמה, תבוא עליכם ברכה, אבל צריך לפרט אותה.

שולי מועלם-רפאלי: מה שפרופסור רחמילביץ מציע זה – ולימור, תתייחסי לזה – שאחרי שנה בה זה שווה לכולם, נעשה הבדל.

<לימור לוריא: זה המצב הקיים היום.

<אמיר פרישר גוטמן: אתה יוצר מצב שבשנייה שבן אדם יצא מטיפול, הוא נקרא לוועדות להוכיח שהוא בריא.

<אליעזר רחמילביץ: הוא לא צריך להוכיח שום דבר.

<אמיר פרישר גוטמן: זה מה שקורה עכשיו.

<קריאה: הוא צריך להוכיח שהוא לא חולה.

<אליעזר רחמילביץ: אתם צודקים בדבר אחד.

<אליעזר רחמילביץ: החלמה זה חלק מהטיפול ואחד קשור לשני.

<אליעזר רחמילביץ: אי אפשר להגיד אתה בריא ולך הביתה.

<אליעזר רחמילביץ: אין דבר כזה.

<אליעזר רחמילביץ: היום אתה בהפוגה, כמו שאמרת, אתה צריך מעקב וההתייחסות לכל מה שאתם מציעים צריכה להיות מותאמת למחלה של החולה, למצב שלו, לגמר הטיפולים שלו אבל זה שצריך ללכת ולשפר את כל מה שאמרתם, הלוואי.

<אליעזר רחמילביץ: מילה אחרונה.

<אליעזר רחמילביץ: כרגיל, כמו שאני אומר כאן בכל ישיבה, למילה קוראים כסף.

<אליעזר רחמילביץ: נציג האוצר אומר שנתנו יותר כסף.

<אליעזר רחמילביץ: נהדר.

<אליעזר רחמילביץ: נתנו יותר תרופות.

<אליעזר רחמילביץ: נהדר.

<אליעזר רחמילביץ: אבל האוכלוסייה גדלה כך וההקצבה לבריאות גדלה כך.

<אליעזר רחמילביץ: זה הסיפור.

שולי מועלם-רפאלי: לימור, תסיימי את דבריך אלא אם כן סיימת.

<לימור לוריא: אם תרצו, נתייחס לתהליך.

שולי מועלם-רפאלי: אחר כך נחזור לילדים כי שני חברי כנסת צריכים לצאת ואני רוצה לתת להם אפשרות לדבר.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': תודה.

עיסאווי פריג': שלום לכולם.

עיסאווי פריג': אין לי הרבה מה להוסיף אבל חברים, הנוכחות של החברים כאן אומרת הכול.

עיסאווי פריג': כפי שאמר אמיר, זה מגיע למעגל הראשון ולמעגל השני של כל אחד מאתנו.

עיסאווי פריג': חברים, זאת המציאות.

עיסאווי פריג': כשאנחנו מסתכלים על הנתונים לפיהם כשלושים אלף אנשים חולי סרטן מצטרפים למעגל החולים מדי שנה, זאת מגיפה.

עיסאווי פריג': אין הגדרה אחרת.

עיסאווי פריג': זאת מגיפה שמחייבת טיפול מיוחד, מחייבת התגייסות וטיפול מיוחד.

עיסאווי פריג': מחייבת איגום משאבים ולתת מענה.

עיסאווי פריג': אני חי את זה עם שכנים, עם קרובי משפחה שחלו ולמרות שכביכול יצאו מהמחלה, עדיין הפסיכולוגיה של האיש, הוא עדיין חי בסיטואציה של פחד שהוא חולה וזה מסוגל לחזור שוב.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתחבר למה שאמר חברנו מההסתדרות הרפואית.

עיסאווי פריג': למילה קוראים כסף.

עיסאווי פריג': אני מסכים אתך.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשתף אתכם.

עיסאווי פריג': אני אמרתי ואני אחזור ואומר.

עיסאווי פריג': בשלוש השנים האחרונות יש לנו עודף גביית מסים של שבעה-שמונה מיליארד שקלים בשנה והאוצר לא יודע מה לעשות עם הכסף הזה.

עיסאווי פריג': הוא מנסה למצוא פתרונות מה לעשות עם הכסף וחלק מהפתרונות עליהם מדברים הוא להוריד את המע"מ בחצי אחוז, הורדה אותה לא ירגיש האזרח.

עיסאווי פריג': אם כן, חברים, כסף יש.

עיסאווי פריג': השאלה היא סדר עדיפות.

עיסאווי פריג': אני חושב שעצם העלאת הנושא החשוב והאקוטי שמדבר לכל אחד ולכל משפחה מאתנו לסדר היום היא מאוד חשובה.

עיסאווי פריג': זה שחתמו שבעים חברי כנסת על הצעת חוק של חבר הכנסת בר-לב, זה לא דבר טריביאלי.

עיסאווי פריג': אם אנחנו נמשיך, גם חצי שנה זה הישג.

עיסאווי פריג': יושב אתנו שר הרווחה לשעבר שעצם הישיבה שלו מהווה תמיכה.

עיסאווי פריג': אני מסכם ואומר, גברתי, אם נתעקש ונמשיך במאבק לעוד חצי שנה כהישג ראשוני, נשיג את זה גם בקרוב.

עיסאווי פריג': השאלה היא המשכיות, האם אנחנו מסוגלים לתת כתף ביחד להמשכיות המאבק הזה אם כן, תהיה תוצאה וימים יגידו.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אני נאלצת להיפרד ותחליף אותי חברת הכנסת מירב בן ארי בניהול הדיון.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולם.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי, עיסאווי, הוכחנו את זה גם עת עשינו את הדיונים הבלתי פוסקים בנושא הורים לילדים חולי סרטן.

שולי מועלם-רפאלי: קירות הוועדה הזאת מכירים את כולנו היטב.

שולי מועלם-רפאלי: יש הרבה מה להתקדם במערכת הבריאות במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: דרך אגב, אני לחלוטין מסכימה עם מה שאמר נציג משרד האוצר.

שולי מועלם-רפאלי: אין ספק שבשנים האחרונות תקצוב מערכת הבריאות עולה, ההבנה של הפערים המטורפים בפריפריה לפחות מונחת על השולחן.

עיסאווי פריג': האוכלוסייה גדלה בהתאם.

שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה אתך.

שולי מועלם-רפאלי: סיפור הקייפ והקופות, כולנו מדקלמים אותו בלילה.

שולי מועלם-רפאלי: אני כן רוצה להגיד שאני חושבת שיש כאן חברי כנסת רבים שמחויבים לנושא וזה ברור לחלוטין ששבעים חברי כנסת, זה מספר שחוצה הכול.

עמר בר-לב: אולי תתני לי לומר שתי מלים בעניין הזה.

שולי מועלם-רפאלי: רשות הדיבור לחבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת שגם תפתח צוהר להצעת החוק יותר מכפי שאמרנו ותאמר למה חצי שנה, מה המשמעות, האם זה מבוסס על נתונים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה וסליחה שאני נאלצת לעזוב את הדיון.

שולי מועלם-רפאלי: (היו"ר מירב בן ארי)

<נעמי מורביה: מה עם הציבור?

מירב בן ארי: בהמשך.

עמר בר-לב: אני כבר מתנצל מראש כי אני כבר מאחר לוועדת חוץ וביטחון.

עמר בר-לב: להשיג חתימות של שבעים חברי כנסת, זה לא פשוט אבל יחסית במקרה הזה זה היה באמת לא נורא קשה.

עמר בר-לב: כפי שנאמר, זה חוצה מפלגות.

עמר בר-לב: השלב הבא הוא השלב שכבר נשאלתי או נזרקו כאן השאלות לגבי מה המשמעות התקציבית.

עמר בר-לב: אני מאוד שמח, אמיר, שנפגשת עם שר האוצר שבהחלט נתן רוח גבית לעניין.

עמר בר-לב: אני לא יודע מה המשמעות התקציבית.

עמר בר-לב: אני לא התניתי את הגשת הצעת החוק במשמעות התקציבית כי אני חושב שיש לה משמעות אמיתית וערכית מאוד מאוד חשובה, אבל עכשיו נכנסים למה שנקרא לפרטים וכפי שנאמר, השטן נמצא בפרטים.

עמר בר-לב: כמובן שאני אבוא בדברים עם נציגי משרד האוצר כדי לברר מה המשמעות הכספית ואני מניח שהמשמעות הכספית היא לא כל כך קטנה.

עמר בר-לב: אבל עדיין אני חושב שזה חשוב ואני חושב שזה ששבעים חברי חתמו, זה דבר מאוד מאוד עקרוני וחשוב.

עמר בר-לב: היו מספר שאלות ששאלנו את עצמנו בעת ניסוח הצעת החוק, האם לכלול אותן או לא.

עמר בר-לב: היום זה לא רק עניין של מס הכנסה.

עמר בר-לב: למשל, ארנונה, יש פטור מארנונה, יש פטור מחניה.

<קריאה: פטור בגובה של שלושים אחוזים.

עמר בר-לב: יש עוד כמה פטורים כאלה ואחרים והתלבטנו אם להכניס אותם להצעת החוק, כן או לא.

עמר בר-לב: בסוף החלטנו שלא להכניס אותם להצעת החוק לא כי לא צריך לכלול אותם אלא כפי שאמרתי קודם, השטן הוא בפרטים.

מאיר כהן: שלושים אחוזים קיימים בשלטון המקומי.

<קריאה: אם יש נכות, זה אוטומטי.

עמר בר-לב: אני אבהיר את הנקודה הזאת.

עמר בר-לב: לא רציתי שיהיו עוד סיבות להתנגד להצעת החוק הזאת מסיבות תקציביות וגם מהלך גדול, תמיד צריך להתחיל אותו בצעד אחד.

עמר בר-לב: דבר שני.

עמר בר-לב: כפי שאמר חבר הכנסת מאיר כהן, למשל ארנונה זה לא עניין של חקיקה כי אם של צווים מקומיים.

עמר בר-לב: לכן אני מאמין שברגע שהחקיקה הזאת תאושר ותעבור, זה רק שלב ראשון במהלך אבל המשך המהלך יהיה באמת בנושאים נוספים שחלקם הוזכרו כאן, כמו ארנונה וכן הלאה.

עמר בר-לב: לכן צעד ראשון מאוד חשוב, יש לנו בפנינו ואני בטוח שכולנו נעבוד יחד כדי לעשות את הצעד הבא כדי שהמסגרת התקציבית לא תגביל אותנו ולא על זה יבקשו לדחות.

עמר בר-לב: בדרך כלל במקרים האלה ועדת השרים לא פוסלת את החוק אלא מבקשת דחיית הדיון בו.

עמר בר-לב: אני מקווה שלא נגיע למצב הזה.

עמר בר-לב: ברגע שהחוק הזה יחוקק, הוא רק פתיח לעוד סדרה של חוקים וצווים, בעיקר צווים, חלקם רשויות מקומיות, שבאמת יבואו בעקבותיו.

עמר בר-לב: אמיר, תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת בר-לב, הצעת החוק שלך הוגשה למשרדים הרלוונטיים לקבל הערכה תקציבית.

עמר בר-לב: עדיין לא.

קארין אלהרר: זה הזמן.

עמר בר-לב: אני מסכים שזה הזמן.

עמר בר-לב: כל אחד והשיטות שלו.

עמר בר-לב: קודם שיהיו שבעים חברי כנסת חתומים על זה, ויש לזה משמעות לפני שאני בא לדבר עם הפקידים למיניהם.

עמר בר-לב: דבר שני, שמחתי לשמוע ששר האוצר תומך בזה.

עמר בר-לב: כפי שאת יודעת, עכשיו בכל מקרה זה מונח בכנסת 45 ימים לפני שמביאים את זה.

קארין אלהרר: אבל להתחיל את התהליך.

מירב בן ארי: 45 ימים הם זמן מצוין לפגישות עם המשרדים הרלוונטיים.

עמר בר-לב: על מה אנחנו מתווכחים?

עמר בר-לב: אין טעם להתווכח על דברים שאין מי שיתווכח עליהם.

עמר בר-לב: ההצעה הוגשה ביום רביעי.

עמר בר-לב: עדיין צריכה לעבור את הייעוץ המשפטי של הכנסת ואז מתחילים 45 הימים.

עמר בר-לב: לכן אמרתי, אין לי ספק שכולנו נירתם לזה ונעמוד במשימה הזאת.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול שאלה.

קארין אלהרר: נציג האוצר לא כאן אבל ראוי שנחשוב עליה.

קארין אלהרר: מתן הפטור הזה ממס למשך שנה, בתקופה הזאת משתלמת קצבת נכות?

<לימור לוריא: תלוי בהכנסות.

קארין אלהרר: אבל בכל מקרה מדובר בתקופה בה העבודה לא מה שהייתה פעם.

קארין אלהרר: מה ההטבה הגדולה בתקופת המחלה לעניין הפטור ממס?

מאיר כהן: כלום.

מירב בן ארי: אני רוצה שלימור תסיים את דבריה.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין את העניין לגב הילדים.

קארין אלהרר: אני באמת מנסה להבין.

קארין אלהרר: אם אנחנו באמת רוצים ללכת לקראת ולסייע, הסיוע בא בתקופת ההחלמה.

קארין אלהרר: הוא לא בא בתקופת המחלה.

קארין אלהרר: בתקופת המחלה זה כאילו תודה רבה על כלום.

קארין אלהרר: אני מציעה שהוועדה תדרוש מהאוצר, כי אני מכירה את התהליכים במשרדים הממשלתיים.

קארין אלהרר: עמר בר-לב יגיע למשרד האוצר ויבקש מהם לעשות לו הערכה תקציבית.

קארין אלהרר: הם יגידו לו, תשמע עמר יקירנו, ההצעה הזאת עוד לא עלתה לוועדת שרים ועד שהיא לא עולה לוועדת שרים, אל תדבר אתנו.

קארין אלהרר: כך זה קורה.

עמר בר-לב: לכן צריך לעשות את זה קודם.

עמר בר-לב: זה ברור.

מירב בן ארי: כך זה כנראה באופוזיציה.

קארין אלהרר: לנו באופוזיציה אין את הפריבילגיה.

עמר בר-לב: לכן את חתומה על הצעת החוק.

מירב בן ארי: אני גם אמרתי לך שאני אעזור.

מירב בן ארי: לכן אני אומרת שנתקדם.

קארין אלהרר: היא הנותנת, חברתי.

מירב בן ארי: אנחנו נעזור כי הצעת חוק מאוד חשובה.

<אמיר פרישר גוטמן: אני רק אציין שכל אנשי האופוזיציה אמרו שהם מוכנים להיות מספר עשרים ויפעלו.

מירב בן ארי: בפעם הבאה תבוא אלי לפני כן.

מירב בן ארי: אבל אל תדאג, כשעמר בא, זה מה שגם אמרתי לו.

<אמיר פרישר גוטמן: זה בדיוק מה שרציתי לומר לך.

<אמיר פרישר גוטמן: אני לא באתי לעמר אלא הוא בא אלי.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

מירב בן ארי: אני שמחה שאתם בקשר.

מאיר כהן: את לא חייבת להבאיש את ריחה של הכנסת ברבים.

מירב בן ארי: להפך.

עמר בר-לב: הפעם אני שמח אם תדברו מאחורי הגב שלי.

מירב בן ארי: רק דברים טובים.

מירב בן ארי: אל תדאג.

<קריאה: אני רוצה להגיד לכם שאתם לא מדייקים במספרים.

<נעמי מורביה: לא רק במספרים.

<נעמי מורביה: יש עוד הרבה דברים בהם לא מדייקים.

קארין אלהרר: אני רוצה להשלים ולומר שאני סבורה שהוועדה צריכה לדרוש ממשרד האוצר לקיים את ההערכה התקציבית הגם שטרם הסתיימה תקופת ההנחה, הגם שהייעוץ המשפטי עדיין לא סיים.

קארין אלהרר: המטרה היא למנוע את סבלם של האנשים כמה שיותר מהר ולקצר את זה.

קארין אלהרר: כדי שנדע על מה אנחנו מדברים, צריך לעשות זאת.

קארין אלהרר: כשנגיע ליום הדין, הוא יום ועדת שרים, שנדע לקראת מה אנחנו הולכים.

קארין אלהרר: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אני אוסיף מעט לדיון.

מאיר כהן: אני משער שאמרתם את רוב הדברים.

מאיר כהן: רציתי לומר לעיסאווי שאחרי שאתה משתפשף בכנסת, אתה מבין שהמילה היא לא כסף.

מאיר כהן: אתם טועים והאוצר ממשיך להטעות אתכם.

מאיר כהן: הסיפור הוא סדרי עדיפויות.

מאיר כהן: אין בעיית כסף במדינת ישראל.

מאיר כהן: יש הרבה מאוד כסף.

<אליעזר רחמילביץ: תגיד לכחלון.

מאיר כהן: אני לא רוצה לעסוק בפוליטיקה.

מאיר כהן: אני חושב שגם כחלון יסכים שבנושאים כאלה אין פוליטיקה, אין קואליציה ואופוזיציה.

קארין אלהרר: הוא הסכים.

מאיר כהן: היות ואני עובר עכשיו עם חבר טוב שלי סדרה של טיפולים שהוא עובר, פרוטוקולים, אנחנו קצת מקלים ראש בהתרסקות של תוך כדי המחלה.

מאיר כהן: אנחנו באופן טבעי חושבים על חצי שנה אחרי אבל השבר הגדול ביותר מתרחש כאשר החולים מתחילים לקבל – אני מדבר על הורים, על אנשים שלקחו משכנתאות והתחייבו ונכנסים לבית חולים – פרוטוקול של לפחות תשעה חודשים.

קארין אלהרר: זה יופי שנתנו להם משכנתא.

מאיר כהן: תשעה חודשים אלה, זאת התרסקות טוטלית.

מאיר כהן: זאת פשוט התרסקות טוטלית.

מאיר כהן: לראות את אשתו של החבר שלי רצה לבנק ומבקשת על נפשה להקפיא את המשכנתא שהם צריכים לשלם, ולרוץ לגני הילדים הפרטיים ולבקש, אלה הרגעים הקשים של החולים.

מאיר כהן: צר לי שכאשר הייתי שר הרווחה ואחראי על הביטוח הלאומי, לא הייתי מספיק חד לנושא הזה ולהבנה שיותר מכל מחלה אחרת – ויסלחו לי כולם עם כל דפי המחלות של הביטוח הלאומי שאני מכיר אותן לפני ולפנים – אין שום דבר שידמה לשבר הגדול הזה ולהתרסקות המוטרפת הזאת של משפחות שלמות, של בני זוג שלא הולכים לעבוד והמערכת לא מגבה אותם.

מאיר כהן: שערו בנפשכם, הבחור הזה מרוויח כ-18 אלף שקלים בחודש והיום הוא עדיין לא מקבל את ה-1,700 שקלים כי זאת פרוצדורה של שירותים מיוחדים.

מאיר כהן: לקבל 2,700 שקלים אחרי שהוא בנה לו חיים?

מאיר כהן: אני לא אומר שישלמו לו 18 אלף שקלים, אבל 2,700 שקלים?

מאיר כהן: זה נשמע מטורף.

מאיר כהן: גברתי היושבת בראש, אני אשמח שבאמת 120 חבר כנסת יחתמו על הצעת החוק הזאת.

מירב בן ארי: אני אשמח שיחתמו גם עשרה חבר כנסת.

מירב בן ארי: משרד הבריאות.

מירב בן ארי: מי נציג משרד הבריאות?

<הדר אלעד: אני.

מירב בן ארי: אם יש לכם תכניות כאלה?

מירב בן ארי: האם עסקתם בנושא הזה?

<הדר אלעד: חולים אונקולוגיים מקבלים הטבות במהלך מחלתם בתרופות, בהנחות כספיות, בהגעה למכונים להתייעצויות, גם בהסעות לטיפולים.

<הדר אלעד: אנחנו עכשיו כותבים חוזר שיגדיר הנחות המשכיות אבל אני לא מכיר תכניות.

קארין אלהרר: אני אשאל שאלה.

קארין אלהרר: למשל טיפולים פרה-רפואיים שנדרשים לבצע אחרי אותו מכתב מהרופא.

קארין אלהרר: למשל ביקורים אצל מומחים בשירות הציבורי ולא בשירות הפרטי.

קארין אלהרר: דברים מהסוג הזה.

<הדר אלעד: כשאת אומרת מכתב מהרופא?

קארין אלהרר: מכתב מהרופא כשאדם נמצא ברמיסיה.

<הדר אלעד: במסגרת הזכאות הסלית שלו.

<הדר אלעד: אין לו זכאות מיוחדת.

מירב בן ארי: אנחנו רוצות לדעת האם אדם שסיים את הטיפול ונאמר לו שהוא כבר לא חולה במחלה.

<מידד גיסין: זה במסגרת קופות החולים.

<הדר אלעד: במסגרת זכאותו.

מירב בן ארי: זאת אומרת, יש לו זכאות במסגרת קופות החולים.

מירב בן ארי: זכאות רגילה.

קארין אלהרר: יש לו זכאות רגילה?

<הדר אלעד: כן.

מירב בן ארי: מעקב רפואי.

מירב בן ארי: אבל אין למשל טיפול, כמו שגם אמיר אמר, מבחינת בריאות הנפש למשל.

מירב בן ארי: לקחתי דוגמה כי אדם עבר כאן טראומה.

מירב בן ארי: זה לא שנשברה לו היד ושמו לו גבס.

<הדר אלעד: אין.

<הדר אלעד: אין מעבר לזכאות הסלית.

<אורית שפירא: האגודה למלחמה בסרטן מעניקה טיפולי נפש בחינם לכל חולה.

מירב בן ארי: הערה חשובה.

<קריאה: לא מדובר כאן על עמותות.

<קריאה: רוצים שהמדינה תיתן ולא העמותה.

קארין אלהרר: גברתי, אני מאוד מעריכה את העבודה שלכם, היא חשובה מאין כמוה, אבל העמותה לא יכולה להחליף את המדינה.

קארין אלהרר: הגיע הזמן שמישהו יאמר את זה בקול רם וצלול.

<אורית שפירא: אני מסכימה.

<מידד גיסין: אבל לצערנו העמותות מחליפות את המדינה.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול שאלה.

מירב בן ארי: את שואלת כל הזמן וזה מצוין, אבל יש כאן אנשים שנרשמו לדיבור.

<אייל חסידים: אני מהאגף שמפקח על קופות החולים במשרד הבריאות במהלך המחלה.

קארין אלהרר: אבל בזמן המחלה, זה לא חשוב.

מירב בן ארי: יש לך התייחסות?

מירב בן ארי: אנחנו מתייחסים לאחר מכן.

<אייל חסידים: אין תוספת מעבר לזכאות.

<אייל חסידים: רק להזכיר, זכאות הסל.

<אייל חסידים: תשלום רבעוני של כ-23 עד 27 שקלים למפגש.

קארין אלהרר: מה המכסה של הטיפולים?

<אייל חסידים: בפרה?

קארין אלהרר: יש 27 לשנה.

מירב בן ארי: וזה אחרי.

<אייל חסידים: אחרי.

מירב בן ארי: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לך שכמה שאנחנו מכירים או חושבים שאנחנו יודעים את הבעיות בחברה, כל פעם אנחנו לומדים מחדש.

יעל גרמן: אין ספק שאמיר העלה כאן בעיה, לא שלא הייתה ידועה אבל היא באמת הייתה על הקיר אבל לא ראו אותה.

יעל גרמן: אני חושבת שבזכות הדמות שלו, ואין ספק שבזכות זה שהוא מוכר, הוא הצליח להעלות את זה למודעות ציבורית.

יעל גרמן: הוא העלה בעיה שמהרגע שהוא דיבר עליה, פתאום התברר שזאת בעיה שקיימת, בעיה שמטרידה, בעיה שמונעת מאנשים שחלו והחלימו להמשיך הלאה בחיים נורמליים.

יעל גרמן: אני רוצה לציין שבהקשר הזה הגיעה עוד בעיה והיא שאנשים חולי סרטן שהחלימו וכבר שמו עליהם את התווית בריאים, אם הם עצמאיים והם רוצים לעשות לעצמם תכנית פנסיה כפי שהחוק מחייב אותם, אין חברות פנסיה שמוכנות בכלל לקבל אותן.

יעל גרמן: אין.

<קריאה: ביום רביעי יתקיים על כך דיון.

יעל גרמן: ביום רביעי יתקיים כאן דיון על הנושא הזה.

יעל גרמן: אני רק מעלה את זה.

יעל גרמן: נציגי האוצר הם אלה שיבואו וייתנו תשובה.

יעל גרמן: אני מאוד מאוד שמחה שגם אלי אלאלוף וגם את רואים את הבעייתיות מפני שאין ספק שכמו שאמרת, לא משנה כמה יחתמו, החוק הזה חייב לעבור ואם לא חוק, אז בבקשה, שהאוצר ייתן תקציב מיועד למשרד הבריאות שיעביר לקופות החולים ושקופות החולים יקבלו הוראה ממשרד הבריאות, וזה אפשרי, שכך וכך טיפולים פרה רפואיים, פסיכולוגים, יינתנו.

יעל גרמן: דרך אגב, ניתן גם לקבל החלטה ברשויות המקומיות שתינתן הנחה בארנונה ובעוד תחומים חצי שנה או שנה אחרי ההחלמה כי אין ספק שאדם שכבר הוכרז כבריא, עדיין יש לו בעיות.

מירב בן ארי: כמה אנשים מחלימים, שקיבלו את התו שהם בריאים?

<אליעזר רחמילביץ: המילה בריא לא מדויקת.

מירב בן ארי: בוא נגיד שהחלימו.

<קריאה: ברמסיה.

מירב בן ארי: ברמסיה.

מירב בן ארי: כמה אנשים כאלה יש במדינה בשנה?

<גיא תבורי: אני התחלתי את הדרך שלי לפני עשר שנים, חליתי בלימפומה מסוג הודג'קין, עברתי כימותרפיה, הקרנות, הייתה לי הישנות לאחר שנה, עברתי כימותרפיה, השתלת מח עצם עצמית, הישנות נוספת ועברתי כימותרפיה והשתלת מח עצם מתורם.

<גיא תבורי: את הדרך הרפואית שלי, וזאת הלמידה המרכזית, סיימתי לפני שבע שנים והיום אני עובד סוציאלי, מאמן ומלווה חולים ומחלימים וכך אני ואמיר הכרנו באחד הסיורים שלי בבתי החולים.

<גיא תבורי: מבחינה מספרית – וגם נכנסתי לאתר של משרד הבריאות לגבי נתונים סטטיסטיים – אם אנחנו מדברים על גילאי 18 עד 37, המספר הכללי כמו שנאמר הוא שלושים אלף, כעשרים אלף אנשים בגילאי העבודה, גיל 18 עד 37, ואם נוריד מתוכם את המספרים של התמותה, אנחנו מדברים על בין 15 ל-17 אלף אנשים שהם יהיו בתקווה בקבוצה הזאת של לא מחלימים אלא אנשים שנאמר להם שהם בהפוגה מלאה.

<גיא תבורי: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

<גיא תבורי: אני פוגש גם חבר'ה צעירים וגם מבוגרים ואני פוגש אותם ברגע אחרי, בתקופת ההתאוששות או השיקום.

<גיא תבורי: כמו שנאמר כאן, הם כבר יוצאים לדרך עם החובות ועם כל הקשיים אתם הם צברו והתמודדו אתם אבל המצב הנפשי והמצב הפיזי ותופעות הלוואי ארוכות הטווח, שאני בטוח שנציג ההסתדרות הרפואית וכל הרופאים שאני מכיר אומרים זאת, ואני בעצמי מכיר את זה באופן אישי, השיקום הפיזי והשיקום הנפשי לוקח תקופה מאוד ארוכה.

<גיא תבורי: אני רואה את אותם אנשים שמתחילים עם המינוס שרק הולך וגדל כי הם לא יודעים והם לא מצליחים ללכת ולהמשיך הלאה.

<גיא תבורי: יש תופעות של כימו בריין, יש תופעות של קושי להתאושש ולעשות שיקום, יש תופעות לוואי ארוכות טווח ובכל התקופה הזאת אני רואה אותם ואני רואה אותם שבורים ולא מצליחים להתמודד ולהתאושש.

<גיא תבורי: כמובן יש את התכניות של האגודה למלחמה בסרטן, עמותה שאני חבר בה, ואני חבר בכמה עמותות בכמה כובעים, יש תכניות ויש מענים אבל כמו שנאמר כאן קודם, זה משהו שהוא לא בחסות המדינה וחשוב שייתנו את הגב וייתנו את התמיכה הזאת.

מירב בן ארי: הצגת תכנית כזאת למשרד הבריאות?

מירב בן ארי: נפגשת עם מישהו מהמשרדים או שאתם עושים במסגרת וולנטרית?

<גיא תבורי: לשמחתי אמיר רתם אותי למהלך הזה ואני אתו יד ביד.

<גיא תבורי: אני יכול להגיד, ואני מאוד שמח על המעורבות של אמיר ועל ההובלה שלו, זה לא מובן מאליו.

<גיא תבורי: אני חושב שכאשר אמיר פונה, זה משהו.

<גיא תבורי: לי אין תכנית ואני גם לא מתיימר להיות פרופסור ואיש מקצוע שיש לו את המידע.

<גיא תבורי: אני כאן בשביל להציג איך זה נראה בשטח ואת הקושי.

<אמיר פרישר גוטמן: אני רוצה להגיד לך עוד משהו בהקשר למה שאמרת לגבי הוועדות.

<אמיר פרישר גוטמן: בסופו של דבר תראה את הבחורה המופלאה הזאת.

<אמיר פרישר גוטמן: אתה מאמין היא עכשיו בתוך טיפול?

<אמיר פרישר גוטמן: אתה לא יכול לדעת את זה כי היא נראית כל כך טוב, יש לה שיער, אין לה קרחת, היא נראית בריאה.

<אמיר פרישר גוטמן: נכון?

<אמיר פרישר גוטמן: לא.

<אמיר פרישר גוטמן: הבחורה המופלאה הזאת, בואי, ספרי בעצמך.

<ו': שלום.

<ו': קודם כל, תודה רבה לכולם על הפלטפורמה ולאמיר, כל הכבוד על היוזמה.

<ו': אני בת שלושים, אני בוגרת מלנומה, עדיין לא בוגרת.

<ו': המחלה חזרה פעם שנייה אחרי תשע שנים.

<ו': מלנומה שהתחילה בשוק של הרגל וחזרה אחרי תשע שנים בבלוטת הלימפה, במפשעה.

<ו': אני עכשיו בתוך טיפולים, בתוך מחקר לתרופה.

<ו': יש תופעות לוואי שכן, מבחוץ אני לא נראית חולה ונראה שהכול בסדר, אבל יש עייפות, יש אובדן זיכרון, יש חוסר ריכוז.

<ו': אני חייבת להגיד הערת צד.

<ו': אני גאה במה שהמדינה שלנו כמערכת הבריאות עושה.

<ו': הייתי שליחה של הסוכנות היהודית וזה תפס אותי בארצות הברית.

<ו': יש לי בן דוד בארצות הברית ושם אין שום דבר אלא הכול פרטי והכול מתרומות.

<ו': אני גאה במה שהמדינה שלנו עושה אבל צריך יותר.

<ו': ברגע שנכנסתי לשגרת טיפולים, שם פגש אותי הדיכאון.

<ו': בגלל שחזרתי משליחות, אין לי אפשרות כרגע לעבוד.

<ו': אין לי בית, חזרתי לבית של ההורים שלי.

<ו': כבר נגעו בכל ההליך הכספי.

<ו': אם לא היו לי ההורים שלי, לא הייתה לי את האפשרות הזאת.

<אליעזר רחמילביץ: הקיטרודה כבר בסל.

<ו': כן.

<ו': היא בסל אבל הניתוח שעברתי בגלל שזה במפשעה ולא בבית השחי, זה לא בסעיף התקציבי של משרד הבריאות.

<קריאה: הקיטרודה בסל בהתוויה מאוד מצומצמת.

מירב בן ארי: מה את עושה היום?

<ו': כרגע אני מתנדבת בעמותה של מרכז טל שעוסקת בטיפול אינטגרטיבי.

<ו': נחשפתי אליה דרך הפייסבוק.

<ו': העמותה עוסקת בשינוי של צעירים.

<ו': אני מתנדבת שם כי כרגע אין לי אפשרות לחזור למעגל העבודה.

<ו': אני נתמכת בעזרתה הגדולה של האגודה למלחמה בסרטן כדי לשקם אותי מבחינה נפשית.

<ו': היה חשוב לי להדגיש שתודה לאל שחר אתמול התבשרה שהיא בריאה.

<ו': זה מתחיל אז.

<ו': הגוף לא נמצא.

<ו': כשאתה בתוך זה, אתה בתוך זה.

<ו': הגוף מתגייס.

<ו': או לחילופין, אתה לא מסוגל יותר אבל ההתחלה הנפשית וההתחלה של הגוף היא אחר כך.

<ו': לכן כל כך חשובה החצי שנה הזאת והיא כל כך מקלה.

<ו': תודה על ההקשבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה שבאת.

מירב בן ארי: ליאור שמואלי, מנכ"ל עמותת גדולים מהחיים.

<ליאור שמואלי: תודה.

<ליאור שמואלי: גברתי, אני רוצה בבקשה להתייחס לנושא ילדים חולי סרטן ולבקש שכל ההחלטות שיהיו כאן

<ליאור שמואלי: בהמשך וכל ההמלצות בתקווה להטבות כאלו ואחרות, יכללו בתוכן גם הורים לילדים חולי סרטן.

<ליאור שמואלי: אדם מבוגר במקרים רבים יכול לדאוג לעצמו אבל ילד קטן לא יכול לדאוג לעצמו, לא יכול לעלות לבד על מונית, הוא לא יכול לנסוע לבתי החולים, הוא לא יכול לשאול את הרופא את השאלות הנכונות.

<ליאור שמואלי: אני מבקש שכל ההחלטות העתידיות שיהיו כאן לגבי הטבות כאלו ואחרות במהלך תקופת ההחלמה, יכללו מראש בתוכן גם את הורים לילדים חולי סרטן או בכלל הורים לילדים במחלות קשות מסכנות חיים שמלווים אותם לאורך תקופה ארוכה.

<ליאור שמואלי: אני לא כל כך מסכים עם מה שאמרת בנושא חצי שנה של החלמה כי אם ילד עכשיו סיים את תקופת הכימותרפיה והוא עם מערכת חיסונית אפס, הוא צריך לאט לאט ולשבת בבית כד לבנות את המערכת החיסונית שלו, זאת לא בדיוק תקופת החלמה.

<ליאור שמואלי: זאת פשוט תקופה שהוא לא נמצא בבית החולים בטיפולים כימותרפיים.

<ליאור שמואלי: צריך מאוד לבדוק את העניין של ההגדרות.

<ליאור שמואלי: אני יכול להגיד שבכל דיון שאנחנו מקיימים עם הורים לילדים חולי סרטן, השאלה הראשונה שלי היא כמה מההורים פוטרו מעבודתם במהלך תקופת הטיפולים של הילד שלהם וזה תמיד מעל חמישים אחוזים.

<ליאור שמואלי: כמה מההורים התגרשו בעקבות המחלה של הילד או מיד לאחר הטיפולים – זה תמיד מעל חמישים אחוזים.

<ליאור שמואלי: המשפחות מתפרקות לאורך כל התקופה הזאת ובהחלט צריך לבחון כאן את הנושא שיש כאלה שיקראו לזה תקופת שיקום ואני הייתי קורא לזה אפילו תקופת חמלה, שלא לדבר על משפחות שבתקופה הזאת צריך לחזק אותן ולאפשר להן עוד קצת אוויר עד שהן חוזרות לשגרה וחוזרות לעבודה הרגילה.

יעל גרמן: שיקום זאת מילה טובה.

יעל גרמן: גם המערכת מכירה אותה ויודעת לתת לה כספים.

<מידד גיסין: היא לא מכירה את המילה חמלה.

<ליאור שמואלי: נכון.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם את הדברים.

קארין אלהרר: תראו, המטרה של הדיון הזה הייתה לנסות ולתת למשרדים הממשלתיים הזדמנות לבוא ולהראות שהנה, תראו מה עשינו או מה התכניות שלנו.

קארין אלהרר: אני שומעת את שרת המשפטים שאני מעריכה אותה הערכה גדולה והיא אומרת תפסיקו לחוקק חוקים פרטיים, אתם רק מפריעים וזה מטרלל את הכנסת.

קארין אלהרר: אני לא נלהבת מלחוקק סתם אבל אני רואה בנסיבות האמורות שאין מנוס אלא להמשיך ולחוקק.

קארין אלהרר: אולי לפחות זה יציף את התודעה, מה שלא קרה עד היום.

קארין אלהרר: מאוד הצטערתי לגלות שבמשרד הבריאות לא חשבו ולא הביאו בחשבון שאנשים שהם אחרי טיפולים מאוד מאוד קשים אולי יזדקקו לשעות פסיכולוג יתרות, אולי אפילו למשהו מעבר.

קארין אלהרר: ה-27 טיפולים פרה רפואיים שניתנים לכל אדם בשנה, לא בכדי הם 27 ולא 127.

קארין אלהרר: ברור שכאשר אדם נמצא בתקופת ההחלמה, הוא זקוק להרבה מעבר לזה וזה אם אנחנו לא לוקחים בחשבון שאולי חס וחלילה, שלא יהיה לעולם, אבל הוא שבר את הרגל או צריך עוד משהו, ואז מה קורה?

קארין אלהרר: לכן אני מבהירה כאן בוועדה ואני גם מפצירה בחבר הכנסת עמר בר-לב להמשיך ולחוקק את הצעת החוק המבורכת שלו.

קארין אלהרר: להמשיך ולקדם את הצעת החוק.

קארין אלהרר: אני מבהירה שהצעה נוספת מתכללת שתעסוק בביטוח לאומי, במשרד הבריאות, במשרד הרווחה והשלטון המקומי לעניין הארנונה בוא תבוא מכיווננו.

קארין אלהרר: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: שני דוברים אחרונים.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את האגודה למלחמה בסרטן.

<אורית שפירא: תודה.

<אורית שפירא: אין מה לדבר, אני באופן אישי והאגודה למלחמה בסרטן מברכים על המהלך הזה.

<אורית שפירא: אלה דברים שאנחנו כל הזמן מנסים לפנות מאחורי הקלעים לכל משרדי הממשלה.

<אורית שפירא: אני יכולה להגיד שהמהלך שנוצר כאן בקשת הזאת של הביטוח הלאומי והאגודה למלחמה בסרטן, קידם הרבה מהלכים.

<אורית שפירא: אני בהחלט בעד ואני חושבת שיש לנו דיבור על כך בתוך הדברים האלה, בתוך המהלכים האלה.

מירב בן ארי: בגלל קוצר הזמן, אני יודעת שאת בעד, אני רוצה למקד אותך בשאלה.

מירב בן ארי: ספרי מה הסיוע שאתם נותנים לאותם אנשים שנמצאים בתהליך.

<אורית שפירא: קודם כל, האגודה למלחמה בסרטן נותנת סיוע כספי ראשוני לחולים על פי קריטריונים רפואיים וכלכליים.

<אורית שפירא: אתם יודעים, הכספים שלנו הם מתרומות בלבד ולכן זה חייב שיהיה קריטריון.

<אורית שפירא: הלוואי שיכולנו לתת לכל אחד.

<אורית שפירא: זה לא סכום שאפשר לקנות אתו יכטה ולא לשלם משכנתא אבל לפחות לצוף אתו קצת מעל פני המים.

<אורית שפירא: כל הפעילות שלנו שניתנת לחולים היא ללא תשלום.

<אורית שפירא: יש לנו מרכז תמיכה ברחבי הארץ שכוללים בתוכם קבוצות תמיכה, הדרכת הורים, ליווי של חולים, פעילויות של פילטיס, יוגה, צ'יקונג, הכול על ידי טובי המומחים.

<אורית שפירא: אני לא מקבלת אף אחד שאין לו תעודות שמוכיחות את זה.

<אורית שפירא: שוב אני אומרת, הכול ניתן ללא תשלום.

<אורית שפירא: תחשבו על זה שיש לנו חמישה מרכזים גדולים כאלה ברחבי הארץ ועוד כמה עשרות בסניפים שלנו שמופעלים על ידי מתנדבים.

<אורית שפירא: יש לנו פרויקט אדיר בבתי חולים שנקרא צעדים לאיכות חיים, שהיום אנחנו מדברים על כל הנושא הזה של כושר וחזרה לכושר ולפעילות גופנית.

<אורית שפירא: אתם יודעים, אם היו קוראים לדבר הזה תרופה, זה כבר היה מזמן נכנס לסל השירותים.

<אורית שפירא: את כל הדברים האלה אנחנו מממנים בכספי תרומות.

<אורית שפירא: אני יכולה להגיד שאני יכולה להתעורר באמצע הלילה עם עוד רעיונות ואני עוד לא שמעתי מהנהלת האגודה למלחמה בסרטן שאומרים לי שבי בצד, לא ניתן, אלא רק חושבים איך ואיך להגדיל את הפעילות הזאת לחולים.

<אורית שפירא: הלוואי שמשרד הממשלה היו נותנים כדי שנוכל לפנות את הכסף לעוד.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: מידד גיסין, בבקשה.

<מידד גיסין: נשיא ארגון בעלי סטומה באגודה למלחמה בסרטן.

<מידד גיסין: לפני שלושים שנים גילו לי סרטן של המעי הגס.

<מידד גיסין: עברתי ניתוח ויש ל סטומה.

<מידד גיסין: אני מתאר לעצמי שכולם יודעים מהי סטומה.

<מידד גיסין: הנקודה היא שללא האגודה למלחמה בסרטן, ואני מדבר על לפני שלושים שנים, כאשר עוד לא היה חוק הבריאות וכל קופה עשתה מה שהיא רצתה, לולא האגודה למלחמה בסרטן אני לא יודע אם הייתי כאן.

<מידד גיסין: חשוב מאוד ולא עלה כאן הנושא של גילוי מוקדם.

<מידד גיסין: חייבים לעשות פעילות כדי שיהיה גילוי מוקדם.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: יש עוד הרבה דברים שקשורים למחלה ולא דיברנו עליהם.

מירב בן ארי: אנחנו מנסים למקד את הדיון.

<מידד גיסין: אני חייב להתייחס לדברים של נציג האוצר.

<מידד גיסין: אני יושב כאן כל שבוע בישיבות פה ובוועדות אחרות ואני שומע את התקליט הקבוע שהאוצר נתן חמישה מיליארד שקלים.

<מידד גיסין: אני שאלתי לא פעם שיאמרו לי לאן הלך הכסף.

<מידד גיסין: הם לא נתנו שום שקל כסף חדש וכסף חדש הוא שיקבע.

<מידד גיסין: הם משחקים באותה צלחת באפס.

<מידד גיסין: לוקחים מהקופה הזאת ונותנים לקופה השנייה.

<מידד גיסין: עוד דבר בנושא של הדיון היום.

<מידד גיסין: האוצר צריך לתת הצעת תקציב, הערכה.

<מידד גיסין: אבל צריך לקחת בחשבון שחלק גדול מהכסף הזה הוא לא של האוצר אלא זה ביטוח לאומי.

מירב בן ארי: כסף של הביטוח הלאומי מגיע מהאוצר.

<מידד גיסין: הוא לא מגיע מהאוצר.

<מידד גיסין: הוא מגיע מהאזרחים.

מירב בן ארי: לא משנה.

מירב בן ארי: מה ההצעה שלך?

מירב בן ארי: בקיצור.

<מידד גיסין: ההצעה שלי היא כמובן להאריך בחצי שנה את התקופה, אף על פ שחצי שנה זה לא מספיק.

<מידד גיסין: אם אנחנו נדבר על בעלי סטומה, השיקום הוא עד היום האחרון של החיים של החולים.

<מידד גיסין: זה לא חצי שנה ולא שנה.

<מידד גיסין: נכון שרובנו מבוגרים אבל יש גם הרבה צעירים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הדוברת האחרונה ואנחנו מסיימים את הדיון.

<עפרה לברן: אני נציגת מכבי שירותי בריאות.

<עפרה לברן: אני רציתי בקצרה לספר לכם על מהלך שאנחנו כן עושים וכמובן נוכל להרחיב אותו אם יהיו לנו האפשרויות הכלכליות הרחבות יותר.

<עפרה לברן: כל המהלך התחיל מחוויות אישיות, מתוך התמודדות בתוך מערכת הבריאות.

<עפרה לברן: שנים רבות אני עובדת בארגון וליוויתי את אבא של במשך תקופה מאוד ארוכה כאשר באמת ראיתי את ההתמודדות עם רמיסיה, הזכירו כאן ילדים, אנשים במעגל העבודה.

<עפרה לברן: אני מדברת על פנסיונרים.

<עפרה לברן: אמנם ממונו היה בידו לאורך השנים שהוא שם אגורה לעת צרה, אבל בכל זאת יש חילוף תפקידים.

<עפרה לברן: כאן אני מתחברת לכל מה שכן נדרש לעשות בשלבי הרמיסיה.

<עפרה לברן: אנחנו הצלחנו במכבי לאתר את החולים שחולים במחלות קשות וליצור אתם קשר בתחילת המחלה ולהמשיך אתם בקשר לפי שיקול הדעת של החולה לאורך התקופה, כאשר אנחנו מאפשרים במנגנונים פנימיים לאתר את אותם חולים שהחלימו, נקראים מחלימים, אבל יש להם עדיין שימוש בשירותים רפואיים ולהמשיך להם באופן אוטומטי את מה שנקרא קוד 1400, לאותם חולים.

<עפרה לברן: רק אותם חולים שאנחנו מזהים שאין להם שום צורך ושום דרישה לאיזשהו שירות רפואי, אנחנו פונים אליהם, מאפשרים להם לערער על ההחלטה שהקוד שלהם הסתיים ולאורך כל הדרך אנחנו מלווים אותם בליווי מינהלי כדי לעזור להם בבירוקרטיה הארגונית.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני חייבת לסיים.

<נעמי מורביה: את לא נותנת את רשות הדיבור לציבור הנכים.

מירב בן ארי: יש ועדה את יושבת בה ואת לא מדברת?

מירב בן ארי: את יודעת בכמה ועדות אני נמצאת אתך ואת תמיד מדברת.

מירב בן ארי: קורה.

מירב בן ארי: חשוב לך?

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: כמעט כל שבוע את כאן ותמיד את מדברת.

<נעמי מורביה: אני אגיד לך למה זה חשוב.

<נעמי מורביה: גברתי היושבת ראש, זה נורא חשוב מה שאני עומדת לומר.

<נעמי מורביה: אם לא, לא הייתי מתעקשת.

<נעמי מורביה: אני יושבת ראש מטה מאבק הנכים.

<נעמי מורביה: אני נמצאת כאן לא רק כיושבת ראש מטה מאבק הנכים אלא אני נמצאת כאן כחולת סרטן, כי ברגע שזה לימפומה נון הודג'ין של תאי ה-B, זו מחלה כרונית.

<נעמי מורביה: אני כל חיי חיה אתה.

<נעמי מורביה: רק לפני כמה חודשים גילו לי נגע חדש בבסיס הגולגולת.

<נעמי מורביה: 0.8 מילימטר.

<נעמי מורביה: בסדר.

<נעמי מורביה: הוא יגדל.

<נעמי מורביה: אני נושאת את המחלה הזו 17 שנים.

<נעמי מורביה: אין רמסיה.

<נעמי מורביה: יש נקודה עם המוסד לביטוח לאומי.

<נעמי מורביה: לפי טבלאות הליקויים לא כל סוגי הסרטן יקבלו את מלוא האחוזים, גם לא את מלוא אי הכושר.

<נעמי מורביה: אני באופן אישי מצאתי את עצמי 22 חודשים ללא קצבה כיוון שרופא של המוסד לביטוח לאומי החליט שאני החלמתי והוא דרש שאני אעבור ביופסיה.

<נעמי מורביה: זה שהפרופסור שלי, פרופסור פוליאק מהדסה עין כרם, עמד על הרגליים האחוריות ואמר ביופסיה האישה הזו תעשה על גופתו, כי אין שום הצדקה, זו מחלה כרונית.

<נעמי מורביה: ממשיכים לצאת גידולים.

<נעמי מורביה: זה לא רק השנה וזה לא החצי שנה.

<נעמי מורביה: זה איך מכמתים את האחוזים שלפיהם הבן אדם מקבל את הזכויות.

<נעמי מורביה: אם הוא לא יקבל מספיק, גם את השנה לא יהיה לו ולא רק את החצי שנה כתוספת.

<נעמי מורביה: יש בעיה עם טבלת הליקויים החדשה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם את הדיון.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, אנחנו חייבים לסיים את הדיון.

מירב בן ארי: אני מודה לכל מי שהגיע לכאן לדיון החשוב הזה.

מירב בן ארי: אני מודה לך במיוחד, אמיר, שהעלית את זה למודעות הציבורית.

מירב בן ארי: אני חושבת שעשית כאן מהלך שהוא מעבר לעניין האישי, הוא מהלך ציבורי חשוב.

מירב בן ארי: אתה יודע, ההשלכות חשובות אבל בסופו של דבר העלית למודעות משהו שבכלל לא דובר בו.

מירב בן ארי: שמענו את משרדי הממשלה שבסוף חוץ מאשר בתחום של ילדים, בנושא של מבוגרים אין התייחסות אמיתית למצוקה הזאת של הרמסיה.

מירב בן ארי: לפחות לשמחתנו חמשים אחוזים מטופלים או מתאוששים מהמחלה.

מירב בן ארי: אני בן אדם פרגמטי.

מירב בן ארי: הצעת החוק של עמר בר-לב ואני כמובן אמרתי לו שאני אעזור לו, אבל ברגע שיש חבר כנסת, גם עם שבעים ושמונים או עשרה אחריו, הוא צריך להוביל את זה מול המשרדים ולקבל לפחות הערכה תקציבית, מה שאין לנו כרגע.

מירב בן ארי: אני מציעה למשרדים הרלוונטיים – והוועדה תפנה גם למשרד הבריאות, גם לביטוח הלאומי וגם למשרד האוצר – לתת הערכה תקציבית ולומר כמה זה עולה כדי שנדע על מה אנחנו מדברים.

מירב בן ארי: אולי אנחנו צריכים לעשות פיילוט לאלף חולים ולראות איך זה עובד.

יעל גרמן: הם ידעו כמה זה עולה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: או אנחנו צריכים לתת לכולם מבחינת עלויות.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש הרבה דברים שקשורים למחלת הסרטן וזה דיון שיכול היה להיות כאן גם שלוש שעות, אבל אנחנו חייבים להיות ממוקדים וההתמקדות היא באותם אנשים ונשים שיצאו, לפחות יצאו זמנית ואני מקווה לכל החיים.

מירב בן ארי: בעיני זאת לא סמנטיקה כי אם אדם נמצא בהתאוששות, זה גם נפשית וגם פיזית והוא צריך את הסיוע.

מירב בן ארי: לכן אנחנו נפנה למשרדים שייתנו לנו הערכה תקציבית.

מירב בן ארי: אבל צריך תכנית.

מירב בן ארי: אין שום תכנית.

מירב בן ארי: אין תכנית שבאה ואומרת שאנחנו מציעים פעם בשבוע טיפול פסיכולוג, פעמיים בשבוע בקבוצת טיפול.

מירב בן ארי: לא יודעת מה.

מירב בן ארי: אני חושבת, דרך אגב, ובגלל זה גם נתתי לאגודה למלחמה בסרטן – שעושה עבודה מאוד חשובה – להתייחס, שאפילו לבוא ולתת כלים.

מירב בן ארי: לכן גם שאלתי את גיא, שאני רואה שאתה מאוד בעניינים.

מירב בן ארי: אני מציעה להביא תכנית מהשטח למשרדים.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה אל המשרדים הרלוונטיים לקבל תכנית ועל פי זה לדעת עלויות.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך ללוות אותך מבחינת הפעילות.

מירב בן ארי: אתה עושה כאן תהליך ואתה חייב להבין שגם אם זה ייקח זמן, אתה התחלת משהו שעד היום לא היה.

מירב בן ארי: יש לך כאן הרבה גיוס, לא רק של חברי כנסת.

מירב בן ארי: ראית שהיו כאן חבר כנסת מכל המפלגות ואפילו שרת הבריאות לשעבר.

מירב בן ארי: כולם מגויסים לטובת העניין הזה.

מירב בן ארי: אנחנו נעזור לך לקדם את התכנית הזאת וגם אם זה ייקח קצת זמן, אנחנו נקדם.

מירב בן ארי: אני מאוד מודה לכולכם שבאתם.

מירב בן ארי: תודה רבה.