ועדת המשנה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית, כנסת 20, פרוטוקול מספר 7, 2016-08-01 14:15

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: אני פותחת את ועדת המשנה של ועדת העבודה הרווחה והבריאות לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה ישיבה קצרה, ממוקדת, עניינית, ישיבה שמסכמת את המושב.

מירב בן ארי: תיקחו בחשבון שאמנם הכנסת יוצאת לפגרה אבל מבחינתי זה מעולה כי זה פחות דיונים במליאה, יותר זמן בשבילי לפגישות, לסיורים, להגיע למקומות שעוד לא הגעתי ובכלל, העבודה לא מסתיימת.

מירב בן ארי: זאת אומרת, המטרה שלי בספט

מירב בן ארי: מבר אוקטובר לסיים עם כל הלחץ וזו גם המטרה של ציפי, כדי שבחורף כמו שאמרנו, יעבדו השֶלטרים.

מירב בן ארי: זו המטרה.

מירב בן ארי: אנחנו כבר בעזרת השם כשנחזור למושב הבא של הכנסת באוקטובר, אנחנו כבר נהיה עם דברים - - -.

מירב בן ארי: אני גם מברכת אותך, פעם ראשונה שלך בוועדה.

<מריומה בן יוסף: אני פעם ראשונה רואה אותך.

מירב בן ארי: איך?

מירב בן ארי: מריומה, אני הייתי אצלך.

<מריומה בן יוסף: אבל אני לא זוכרת.

מירב בן ארי: מזמן, כשהייתי חברת מועצת העיר תל אביב.

מירב בן ארי: הייתי.

מירב בן ארי: את היית בין הראשונים.

<מריומה בן יוסף: עכשיו בונים שם בית קבע בתל אביב.

מירב בן ארי: אני יודעת, כן, בטח, מקסים.

<מריומה בן יוסף: נראה לי שזה הוחלט דווקא בתקופה שלך.

מירב בן ארי: כן, כן, הייתי בעניינים אז עם "מחווה" ועם החבר'ה מקידום נוער.

מירב בן ארי: ברוכה הבאה לוועדה.

<מריומה בן יוסף: תודה.

<מריומה בן יוסף: חשוב, נושא מאד חשוב.

מירב בן ארי: בהחלט וכמובן נשמע ונשמיע.

מירב בן ארי: הועדה הזאת היא ועדה שבעקרון מדברת בעיקר על התכניות לשלושת הערים הגדולות וכמובן עם התייחסות ספציפית לדברים קטנים יותר.

מירב בן ארי: אני כן רוצה להגיד כמה מלים על חיפה.

מירב בן ארי: מי הגיעה מחיפה?

<מאירה קיפרמן: אני.

<מאירה קיפרמן: את אילנה?

<מאירה קיפרמן: מאירה.

<מאירה קיפרמן: מאירה קיפרמן.

<מאירה קיפרמן: אני סגנית מנהלת אגף הרווחה.

מירב בן ארי: יופי, אני שמחה שאת פה כי אני רוצה להתחיל מחיפה.

מירב בן ארי: אני יודעת שהיה לי סיור קשוח אבל מעניין.

מירב בן ארי: כתבתי דוח של שלושה עמודים שהתייחסו אליו ברצינות ראויה.

מירב בן ארי: המטרה שלי בסוף כשאני עושה סיורים היא לא לבוא ולקטול, זה מה שגם הסברתי לנעמי בסיור.

מירב בן ארי: המטרה שלי היא לבוא ולהגיד מה צריך לשנות.

מירב בן ארי: דיברתי עם מריה מידי אחרי כן, עם ציפי - - - אנחנו מדברות כל הזמן אבל באמת, לבוא ולהגיד.

מירב בן ארי: קיבלתי תמונה מאד קשה בחיפה אבל לשמחתי ופה אני רוצה להגיד, כן, זה משהו טוב גם מבחינת ההתייחסות.

מירב בן ארי: היה כאן גם מנכ"ל העיריה, ישב אתי לפגישה, הייתה לנו שיחה מרתקת, הבנתי שהנקודות שהעלינו מטופלות וזה מה שחשוב.

מירב בן ארי: בסוף חשוב לי, כי אם ל"חצר הנשית" ובאמת, היה לא קל לשבת שם והיו פה דיונים על דיונים על "החצר הנשית" בחיפה, על התקציב אבל אף אחד מחברי הכנסת לא ישב שם.

מירב בן ארי: לא ראה באמת.

מירב בן ארי: דבר ראשון כשישבתי שם, ראיתי בנות מקסימות, נהדרות, אוהבות את המקום, כרוכות אחרי הצוות אבל היה באמת, אלוהים יסלח לי, הייתי במקומות הכי קשים במדינת ישראל, זה היה פשוט נורא.

מירב בן ארי: כל הזמן נעקצתי על ידי יתושים, ברחשים ואלוהים ישמור, הייתי שם רבע שעה ואני אומרת לעצמי: אנשים נמצאים שם שלשה ארבעה ימים בשבוע.

מירב בן ארי: היה טחב, שטחב בהגדרה גם לא בריא, לא בריא לאנשים להיות בו ובאתי, שמעתי, העברתי הדברים.

מירב בן ארי: הבנתי גם שהן עוברות, את תתייחסי לזה בדברים שלך.

מירב בן ארי: גם בדירות המעבר שפגשתי, גם על "ערים בלילה" שאני רוצה, ציפי, שתתייחסי לזה, לסיפור של 24/7 של "ערים בלילה", זה מאד חשוב לי כי אני רוצה שנדע איפה הסטטוס של חיפה עומד.

מירב בן ארי: אחרי חיפה אנחנו נעבור לתל אביב כי גם שם אני מרגישה שאנחנו תקועים שם עם השלטרים וכמובן, ירושלים.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להתייחס להישג שהוא הישג מדהים וזה הישג של הוועדה, שהיה כאן חודשים על חודשים, זה, ציפי, זה במיוחד אלייך, ייאמר לזכותך שכל ועדה הגעת לפה והצפת את זה, את הנושא הזה שבתוך התקציב לא שמו כסף לשיפוץ והצטיידות.

מירב בן ארי: כל ועדה ישבת פה ואמרתן, את ורעות מעל"ם, שבאו ואמרו: "הבית הולך" ובשיחות שלי ושל ציפי עם פריצקי, הגענו באמת להישג מדהים שבו גם הוסטלים וגם דירות יהיה להם כסף לשיפוץ והצטיידות, מה שלא היה לנו כאן בתחילת הדרך, שזה משהו שהוא מאד משמעותי בעיניי, כי הסברנו, אי אפשר להכניס ילדים כאלה לאורווה.

מירב בן ארי: צריך להיות להם מקום מקסים.

מירב בן ארי: גם אם ניקח תרומות ופילנתרופיה, עדיין אנחנו צריכים כמדינה לשים משהו על שיפוץ אז זה עוד הישג טוב לוועדה.

מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל מחיפה.

מירב בן ארי: לשמוע קצת.

מירב בן ארי: דווקא מאריה, זה מאד חשוב שאת פה כי מה שהיה יתרון בחיפה הוא שראיתי לא רק את הצעירים.

מירב בן ארי: צעירים זו נישה שלי שאני מחויבת אליה אבל מה שהיה לנו הזדמנות וזה ייאמר לזכות עמית, זה באמת שראינו גם את הבעיה עם דרי רחוב באופן כללי, אז נתחיל מחיפה ואז נעבור.

מירב בן ארי: מאירה, ספרי לנו קצת.

מירב בן ארי: לאחר הסיור קיבלנו תגובה.

מירב בן ארי: תני לנו עדכון לוועדה, שיהיה בפרוטוקול גם.

<מאירה קיפרמן: אני חושבת שכמו שאמרת, אחרי הסיור שלך, קיבלנו את הדוח, בדקנו אותו לעומק ובאמת אנחנו רואים בחיפה את האחריות שלנו לבתים שאנחנו מנהלים, לבדוק אותם ולראות שהם יהיו בצורה מכבדת - - - הטוב ביותר.

<מאירה קיפרמן: דובר שם על דירת הנערות הצעירות, דירת הצעירות שיש בה ארבע צעירות, שהיום אנחנו מחפשים להן מקום אחר.

<מאירה קיפרמן: משפצים דירה של העיריה, מבנה שהוא נכס של העיריה ואנחנו מתכוונים עד תחילת ספטמבר - - -

מירב בן ארי: שנגמר להן החוזה שם.

<מאירה קיפרמן: כן, שנגמר החוזה.

<מאירה קיפרמן: הדירה בבר יהודה אנחנו שוקלים מה לעשות כי לשפץ אותה העלות תהיה מאד גבוהה וצריך לראות אם זה כדאי או לחשוב על מקום אחר שיתאים יותר.

<מאירה קיפרמן: כמו שאמרת, בחצר נעשו שם שני דברים.

<מאירה קיפרמן: גם נעשה שם ריסוס וגם התקדמנו.

<מאירה קיפרמן: הייתה ישיבה גם עם ציפי, לקדם את הנושא של מודל העבודה שלה ולראות איך אנחנו, את התקציב של משרד הרווחה, שהוא העביר, 300,000 שקל, שנתחיל - - -

<מריה פודגייצקי: זה כבר עובר.

<מאירה קיפרמן: גם עם ה-300 להתחיל וגם התחלנו לְהֲבְנות, נעשתה עבודה משותפת של הצוות בחיפה, לראות איך המודל יעבוד.

<מאירה קיפרמן: ישבנו ביחד, הסכמנו כבר על קווים כלליים שעכשיו צריך לפרוט אותם לפרטים יותר מדויקים.

<מאירה קיפרמן: אלו הנקודות העיקריות שעלו.

<מאירה קיפרמן: אנחנו עושים בדיקה אצלנו וכך מעמיקים יותר את הבחינה של המודלים, עד כמה הם עובדים, כמו המודלים של משרד הרווחה, מה אנחנו צריכים לשפר פנימה וכמובן, התחזוקה של הדירות, מה שהיה צריך לעשות במיָדי פעלנו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: מריה, אני הבנתי שאת הולכת לסיור שם.

<מריה פודגייצקי: כן, יש לנו פגישה.

<מאירה קיפרמן: כן, יש לנו גם פגישה.

מירב בן ארי: מה שאנחנו פגשנו הוא הבית של דרי רחוב הכללי.

<מריה פודגייצקי: הרצל 120.

מירב בן ארי: כן.

<מריה פודגייצקי: כן.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי, עכשיו, ציפי, כל פעם - - - אחרת אבל לגבי חיפה, לגבי הסיפור הזה עם "ערים בלילה", להפוך את המקום ל 24/7, איפה זה עומד?

<ציפורה נחשון גליק: לא, לא, זה לא יהיה 24/7.

<קריאה: 24/7 יש רק בתל אביב.

מירב בן ארי: איך - - - ערים בלילה זה שהם לא הולכים לרחוב בעשר בלילה.

<ציפורה נחשון גליק: יהיה תקציב כמו שאמרתי, יותר מרֻווח.

<ציפורה נחשון גליק: זה כרגע נמצא בוועדת מכרזים שביום רביעי הבא מאשרת את זה סופית.

<ציפורה נחשון גליק: התקציב יעבור, במקום 280,000, מיליון שקלים לעיריית חיפה, שתפעיל את התכנית.

מירב בן ארי: ואז מה זה אומר?

מירב בן ארי: כי מה שאני ראיתי שם במקום - - -

<ציפורה נחשון גליק: שבמקום שזה יהיה פתוח פעמיים בשבוע לשלש ארבע שעות כל יום, זה יהיה פתוח חמישה ימים בשבוע, פלוס לינת חרום.

<ציפורה נחשון גליק: זאת אומרת, נערה צעירה בעשר בערב אומרת:

<ציפורה נחשון גליק: מפה אני הולכת למסרסר שלי או ללקוח הבא שלי, אומרים לה: הנה, בבקשה, את נשארת, יש פה מדריכה שנשארת אתך עד הבוקר.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי, וזה ביום רביעי הבא הולך - - -

<ציפורה נחשון גליק: בוועדת המכרזים, כן.

מירב בן ארי: אנחנו מחכים.

מירב בן ארי: אין פה משהו שעלה בוועדה ולא עשינו לא follow up, תאמין לי.

מירב בן ארי: אין כאן דבר שעלה ולא עשו לו follow up.

מירב בן ארי: אין, לא קיים.

<קריאה: מי כל אחד?

מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שלך, צודקת.

מירב בן ארי: עמית הוא מ"עלם".

מירב בן ארי: מריה היא אחראית על כל דרי רחוב.

מירב בן ארי: מאירה היא כמו שהיא אמרה, הסגנית ואת ציפי אתם מכירים.

<מריומה בן יוסף: את ציפי מכירים, מי לא מכיר את ציפי?

מירב בן ארי: כן, יקירת המדור.

<מאירה קיפרמן: אני רוצה להגיד מה שלא אמרו והוא שאנחנו כן בודקים גם את המודל של הדיורית עכשיו.

<מאירה קיפרמן: היינו כבר בסיור בתל אביב לבדוק את האפשרות של הפעלה בחיפה.

מירב בן ארי: הייתם בסיור הזה?

<ציפורה נחשון גליק: כן, העניין הוא שבחיפה הוא פחות מתאים לעשות את הדיורית בקמפוס, כי הקמפוס בחיפה מאד מנותק.

<מאירה קיפרמן: אז מה הבעיה?

<ציפורה נחשון גליק: זה שעה ורבע נסיעה ממרכז העיר, זה פחות מתאים מאשר ברמת אביב במעונות הסטודנטים ובבן גוריון - - -

<ציפי לפלר: יש בירושלים.

<ציפורה נחשון גליק: אבל ירושלים - - -

<ציפי לפלר: בירושלים גם יש דיורית.

<ציפי לפלר: - - - אוניברסיטה.

<ציפורה נחשון גליק: נכון אבל הקמפוס בחיפה הוא פחות מתאים.

<ציפורה נחשון גליק: אנחנו נצטרך למצוא - - -

<מאירה קיפרמן: הר הצופים הוא לא כל כך ממש מנותק.

<קריאה: נכון, הוא ממש לא מנותק.

מירב בן ארי: זה מה שאני אומרת.

<ציפורה נחשון גליק: לא, זה לא כמו באוניברסיטת חיפה, זה ממש לא.

מירב בן ארי: מה זה אומר, שלא יהיה דיור?

<ציפורה נחשון גליק: לא , תהיה דיורית, בוודאי.

<ציפורה נחשון גליק: גם זה בחתימה אחרונה.

<ציפורה נחשון גליק: זה כבר אושר, דרך אגב, בוועדת המכרזים, זה בחתימת הסכם עם הרשות המקומית.

<ציפורה נחשון גליק: הם צריכים יהיו למצוא מבנה תואם מעונות סטודנטים אבל שזה לא יהיה בתוך מעונות הסטודנטים.

מירב בן ארי: איפה ההסכם הזה של הדיורית?

מירב בן ארי: אצל מי הוא עכשיו?

<ציפורה נחשון גליק: ברשות המקומית.

מירב בן ארי: זה אצלכם לחתימה?

<מאירה קיפרמן: זה הגיע אלינו.

<מאירה קיפרמן: אנחנו בעצם, מה שעשינו זה נסענו לראות את המודל ואנחנו נצטרך לראות בחיפה מקום כמו שציפי אמרה, שמתאים.

<מאירה קיפרמן: אנחנו בתחילת הדרך.

מירב בן ארי: אין איזו מכללה או משהו?

<עמית פרלסון: יש קמפוס הנמל.

<עמית פרלסון: מה יש שם?

<עמית פרלסון: יש הרבה מבנים לדיור שהכשירו עכשיו.

<קריאה: בודקים.

<מאירה קיפרמן: אנחנו נבדוק את כל האופציות.

מירב בן ארי: זה טוב, מה שהוא מציע.

מירב בן ארי: יש שם מעונות?

<עמית פרלסון: כן.

מירב בן ארי: אז זה רעיון, שווה לבדוק את זה.

<ציפורה נחשון גליק: איפה זה קמפוס הנמל, בעיר התחתית?

<קריאה: בעיר התחתית.

<ציפורה נחשון גליק: לא, זה גם לא מתאים לעשות שם דיורית, בעיר תחתית.

מירב בן ארי: לא, הוא עושה שם פיתוח, חבל על הזמן, הוא הראה לי מצגות.

<ציפורה נחשון גליק: אבל אם היא יוצאת לתחנת האוטובוס והיא צריכה לעבור שם, תסלחי לי, ליד כל הג'יפה של העיר התחתית, לא ניקח צעירות בסיכון לחיות שם בעיר התחתית, עם כל הכבוד לקמפוס.

מירב בן ארי: זה נשמע נורא משכנע אם היה מדובר על עיר אחרת.

<ציפורה נחשון גליק: נו, מה?

<קריאה: נמצא - - -

<ציפורה נחשון גליק: אז הם ימצאו מבנים בהדר הכרמל, אין מה לעשות.

<עמית פרלסון: בין הדר לבין - - -

<מאירה קיפרמן: אבל היום הקמפוס - - - אני חושבת שצריך לבדוק את כל האופציות.

<מאירה קיפרמן: שלא נבוא ונגיד - - -

מירב בן ארי: אז בואי נעשה דבר כזה, אנחנו קבענו סיור בחיפה follow up אז בואי נקבע סיור, אנחנו רוצים לדעת מה יש.

<קריאה: לכנס את כל הגורמים.

מירב בן ארי: איזו קונסטלציה - - -

<ציפורה נחשון גליק: רעיונות לגבי מבנה ומי שימצא ויעזור למצוא מבנה מתאים – בשמחה.

<מאירה קיפרמן: הבעיה היא למצוא את המבנה, כי בדרך כלל זו אחת - - -

מירב בן ארי: כן, כן, אני יודעת.

<מאירה קיפרמן: אם נצליח למצוא מבנה, זו הבעיה העיקרית בדרך כלל, למצוא מבנה במקום המתאים.

<מאירה קיפרמן: אנחנו עושים כבר בדיקת פרופיל ואת כל השאר הדברים עושים.

<מאירה קיפרמן: במקביל גם נבדוק אפשרויות למבנה.

<ציפורה נחשון גליק: בנוסף - - -

מירב בן ארי: מריה, הסיור שלך בחיפה הוא במקום שבו אנחנו היינו, בבית הזה?

<מריה פודגייצקי: הרצל - - -

מירב בן ארי: כן.

<מריה פודגייצקי: אנחנו פתחנו.

<מריה פודגייצקי: המסגרת שלנו שם היא מסגרת חדשה.

<מריה פודגייצקי: בחיפה לא הייתה מסגרת עם דירה לדרי רחוב עד לא מזמן והמסגרת נפתחה.

<מריה פודגייצקי: היום אנחנו בדיון לא כל כך על המסגרת ועל איך שהיא נראית, כי לדעתי היא נראית בסדר, הבעיה שלנו היא תמהיל האנשים שמקבלים שירות, כי על פניו יש מסגרת אבל משום מה היא לא מלאה, כשכל שאר המסגרות שלנו מעל תפוסה ואנחנו מוסיפים בדרך כלל מיטות.

<מריה פודגייצקי: כל הרעיון הוא לפרוס עוד ועוד מיטות חירומיות כאלו.

<מריה פודגייצקי: על זה כנראה תהיה שיחה בחיפה, כי אמנם מסגרת חדשה וצריך להתיישר - - -

מירב בן ארי: מה שהטריד אותי בסיור ואני חייבת לומר לך, זה שבתל אביב - - - רק על מבוגרים, אפשר לדבר ותתקנו אותי אם אני טועה, אם אצלכם זה אחרת, מגיע אותו דוד מהיחידה לדרי רחוב, שהוא איש מדהים, מביא אותו לקורת גג, עזבי מה קורה בקורת גג, עזבי מכורים, נקיים, מה הטריד אותי?

מירב בן ארי: שהחבר'ה שמגיעים לעמית ב"עלם" ומשתמשים שם במכונת הכביסה או במקלחת, הוא לא באמת יכול בעשר אחת עשרה בלילה, לשלוח אותו לדירה הזאת, נכון?

מירב בן ארי: כלומר - - -

<מריומה בן יוסף: מה הועילו חכמים בתקנתם אם אותו דר רחוב בסוף לא מצליח להגיע לדירה?

<מריה פודגייצקי: אני גם מבינה שהוא לא מופנה לשלטר מבוגרים, ללא קשר.

<קריאה: לא מקבלים אותו.

<מריה פודגייצקי: לא מקבלים, כי יש הפרדה בין צעירים למבוגרים בחיפה.

מירב בן ארי: זה, מאירה, זה משהו שאתם - - -

<מאירה קיפרמן: על זה קבענו פגישה, לבדוק לעומק את המודל ובודקים איפה אנחנו יכולים לעשות התאמה בחיפה.

<ציפורה נחשון גליק: אבל המודל של המבוגרים הוא מודל של דרי רחוב ואנחנו סיכמנו, הגענו להסכמות, שצעירים בסיכון הם לא דרי רחוב, אלא אם כן הם נפלו - - -

מירב בן ארי: אני העליתי את זה כי לא קיבלתי, את יודעת, אני כבר שם, אני לא אגיד: או.

מירב בן ארי: קיי, אתה בן 26,25, ואז נכנסתי וראיתי מבוגר בן חמישים שאמר לי שהוא אוכל ארוחה אחת ביום.

מירב בן ארי: אני לא אגיד לו: או.

מירב בן ארי: קיי, אתה לא בא היום, אתה לא חסר בית.

מירב בן ארי: בגלל זה גם דיברתי עם מריה בטלפון יום אחרי זה.

מירב בן ארי: הייתה לנו שיחה ארוכה אבל תגידי לי רגע, אגב, אותו צעיר בחיפה - - -

<ציפורה נחשון גליק: אני רוצה לחדד - - -

מירב בן ארי: אותו צעיר, בואי נתייחס לצעירה בחיפה, שמגיעה ל"ערים בלילה", אין לה בית השאנטי כזה בחיפה, אין לה מקום לישון.

<ציפורה נחשון גליק: אז קודם כל סיכמנו שאם היא צעירה או נערה בזנות אז תהיה לה דרך תכנית "הלב".

<ציפורה נחשון גליק: אם היא לא - - -

מירב בן ארי: "הלב" בחיפה?

<ציפורה נחשון גליק: בוודאי.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי ואם אם היא לא - - -

<ציפורה נחשון גליק: כולל לינה.

<קריאה: אם היא לא - - -

<ציפורה נחשון גליק: הדיורית נותנת מענה לצעירות בשעת משבר.

<ציפורה נחשון גליק: עכשיו - - -

מירב בן ארי: לא, אבל הדיורית, אני ראיתי את הדיורית, הבנות של הדיורית - - -

<קריאה: היא לא מקבלת בתל אביב כי היא ברשימת המתנה.

<ציפי לפלר: למה היא לא מקבלת את זה - - -

<ציפורה נחשון גליק: כי יש רשימות המתנה אבל זה בהחלט יכול להיות מעכשיו לעכשיו, בוודאי.

<ציפורה נחשון גליק: זו מישהי - - -

<ציפי לפלר: אם אני צריכה עכשיו פתאום - - -

<ציפורה נחשון גליק: סליחה, אני אישרתי את המודל.

<ציפי לפלר: אני אומרת לך - - -

<ציפורה נחשון גליק: תראי, זה לא לחירום למישהי שבאה מהרחוב.

<ציפי לפלר: או.

<ציפי לפלר: קיי.

<ציפורה נחשון גליק: זו מישהי שנמצאת במשבר שיכולה להיכנס מעכשיו לעכשיו.

מירב בן ארי: אם היא בגיל 15,16?

<ציפורה נחשון גליק: לא.

מירב בן ארי: רגע, רגע, היא תלך לבית ברחוב - - -

<ציפורה נחשון גליק: בוודאי.

מירב בן ארי: אם היא מעל גיל 26, היא תלך - - - אבל אם היא בת עשרים והיא לא עוסקת בזנות.

<ציפורה נחשון גליק: 18-25 יש לנו את הלנות החירום כמו שפותחים בתל אביב ובירושלים.

<ציפורה נחשון גליק: בחיפה לא ראינו שיש מקום לפתוח הלנת חירום גם לצעירות וגם דיורית וגם הלנת חירום לצעירים.

<ציפורה נחשון גליק: לכן, בשנה הזאת, אנחנו מקימים את הדיורית, שבשנה הראשונה, כשאין רשימת המתנה, בוודאי שהם יקלטו כאלו שבמשבר מעכשיו לעכשיו.

<ציפורה נחשון גליק: בתל אביב היא לא מקבלת מעכשיו לעכשיו כי יש לה רשימת המתנה של שנה.

<ציפורה נחשון גליק: זה פעם אחת.

<ציפורה נחשון גליק: הפעם השנייה, לצעירים בסיכון, מה שעדיין לא הוזכר, עכשיו אנחנו עסוקים בנושא של הלנת חירום לצעירים.

<ציפורה נחשון גליק: מודל ירושלים, מודל תל אביב, אז פחות או יותר, בואי נגיד, יהיו מענים, גם לבני נוער שיש, גם לצעירות, גם לצעירים וגם דרי רחוב אבל מאד חשוב לי להנגיש - - - חסרי קורת גג.

מירב בן ארי: אני יודעת, אני יודעת.

<מאירה קיפרמן: בדיוק, בדיוק.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: בואו נעבור לתל אביב.

מירב בן ארי: קודם כל אנחנו מברכים - - - אותך גם ראיתי בבית השאנטי, נכון?

<מיכאל בן יוסף: כן, מיכאל.

מירב בן ארי: מיכאל, זהו.

מירב בן ארי: אותך פגשתי.

מירב בן ארי: ומי?

<אלון רום: שמי אלון, יושב ראש העמותה.

מירב בן ארי: קודם כל נעים מאד ואנחנו שמחים שהגעתם.

מירב בן ארי: אמנם זו ישיבה אחרונה של המושב אבל הוועדה מתנהלת מדצמבר ועושה עבודה גדולה.

מירב בן ארי: בואו ספרו לנו קצת למרות שכולם - - -

<מריומה בן יוסף: אני אשמח.

<מריומה בן יוסף: קודם כל להגיד לך שכל מה שאת אמרת והעלית אור עליו מאד מדויק.

<מריומה בן יוסף: אני רוצה להסביר מאיזה מקום אני באתי לוועדה הזאת היום.

<מריומה בן יוסף: במקביל לנושא המאוד גדול שאנחנו עושים מול הרווחה בתקופה האחרונה, אני באה מהמקום שאני חייתי ברחוב.

<מריומה בן יוסף: אני הייתי ילדת רחוב.

<מריומה בן יוסף: אני לא יודעת מי עוד היה פה אבל אני מדברת ספציפית עליי.

<מריומה בן יוסף: מגיל 14 עד גיל 17 בערך, on and off חייתי ברחוב, גם בארצות הברית וגם בארץ והמצב הוא מאד מאוד מאד מפחיד.

<מריומה בן יוסף: זאת אומרת, מלאכול מפחי זבל עד ללא לרדת לזנות, עד לשמור על עצמךָ ברמות מאד מאוד קשות, לחיות עם עיתונים שמכסים אותך, זאת אומרת שהנקודה הראשונה שאני רוצה להעלות היא שיש הבדל עצום בין מי שחי ברחוב וצריך פתרונות הלאה מה קורה אתו, לבין אנשים שמתעסקים עם הנושא הזה אבל לא חוו, חלק מהם לפחות, חוויות שקשורות ברחוב.

<מריומה בן יוסף: אם זה הפחדים, אם אלה הרגשות, אם זה שאתה לבד, אם זה הבדידות, אם זו התמודדות עם דברים מאד מאוד קשים.

<מריומה בן יוסף: הסיבה שאני פה היא בגלל שתי נקודות שאמרת, שזה מה שמדהים.

<מריומה בן יוסף: אחד, בית השאנטי עובד שלושים ושתיים שנה לְגיל שבחרתי אחרי השנתיים הראשונות.

<מריומה בן יוסף: ניסיתי את כל הגילאים ואת כל ההומלסים, 84' עוד לא היו מקומות, כמו שאת זוכרת והודעת, את נראית צעירה, את לא זוכרת, אבל - - -

מירב בן ארי: אל תדאגי, אני רק נראית.

<מריומה בן יוסף: את רק נראית צעירה אבל את נראית מאד צעירה בנושא.

<מריומה בן יוסף: אני הייתי במשך שנים, עד לפני כמה שנים, היחידה שעסקה בגילאים שעד גיל 21.

<מריומה בן יוסף: זאת אומרת, הנישות שלנו הן עד היום 14-21.

<מריומה בן יוסף: אחת הפעמים שדיברתי פה בוועדה לפני הרבה שנים הייתה כשהייתה העלייה האתיופית לדוגמה, אני אתן לך נקודה מאד חשובה שאף אחד לא התייחס אליה הרבה בשנים האחרונות.

<מריומה בן יוסף: כשהייתה העלייה האתיופית ולא ידעו מתי נולדו ילדים אז רשמו בתעודות הזהות 1.1.

<מריומה בן יוסף: להרבה מהם שהגיעו אלי, לפחות.

<מריומה בן יוסף: כשאתה נולד בינואר אתה מפסיד שנה.

<מריומה בן יוסף: זאת אומרת, הגיוס שלך, לאלה שגמרו פנימיות או גומרים תקופת מסוימות של עזרה מהרווחה, הם מתגייסים מאוחר יותר, גיל 18.5, כמעט 19 וברגע שאם אתה נמצא תקופה בפנימייה או במקום של הרווחה, שמטפל עד גיל 18, אז נישות מאד גדולות בתקופות האלו, מגיל 18-21, היו בבעיה מאד מאוד קשה, שהיום, אני חייבת להגיד, יש גמישות, יש "החוט המשולש", יש מה שעושים פה עם ציפי שעושה עבודה מדהימה עם "ילדי הלילה", הכול נכון אבל בסופו של דבר, הנקודה הראשונה הכואבת היא שבעשר בלילה, ברוב העמותות האלו, עם כל הכבוד לכם, שאתם עושים עבודה מדהימה, "עלם", אבל לאן הוא הולך?

מירב בן ארי: גם מי שלא - - -

<מריומה בן יוסף: לאן אתה הולך אחרי?

<קריאה: בעשר בלילה - - -

<מריומה בן יוסף: לאן אתה הולך אחרי?

<מריומה בן יוסף: מה קורה אחרי?

<מריומה בן יוסף: ואני לא מדברת רק על זנות, אני מדברת על בנים ובנות שמוכים מכות רצח במשפחה וחוזרים או עוברים דברים מאד מזעזעים.

<מריומה בן יוסף: בית השאנטי, במשך השנים, תקשיבי, אולי אין לי תעודה אקדמאית של אוניברסיטה אבל יש לי תעודה אקדמאית של השטח ושם אני זיהיתי משהו מאד מאוד חשוב.

<מריומה בן יוסף: שלש נקודות.

<מריומה בן יוסף: בתור ילדת רחוב.

<מריומה בן יוסף: אחד, אתה לא יכול לעזור למי שלא רוצה לעזור לעצמו.

<מריומה בן יוסף: יש כאלה שמעדיפים, נרקיסיסטיות, אנרכיסטיות, סמים, עד שמחליטים אחרת, לצערי.

<מריומה בן יוסף: יש כאלה שרוצים עזרה וצריך לדעת איזה ריקוד לעשות אתם והדבר הכי חשוב מבחינתי הוא שלמדתי למקד את השאלה מה בית השאנטי יכול לעזור ולא לעזור.

<מריומה בן יוסף: לכן, בתוך הסיפור של הנושא הזה אני עובדת עם שופטים של נוער, משטרת ישראל, הרחוב והרווחה ולצערי מעט מאד רווחה שמפנה עם נושאים של נוער שיכולים לעמוד בפרופיל של בית השאנטי.

<מריומה בן יוסף: לדוגמה מה לא, אני לא אוכל לקבל כאלה שפוגעים מינית, שידוע עליהם, מהרחוב או שלא מהרחוב, כשיש לי 90% נפגעי מין, לדוגמה.

<מריומה בן יוסף: זה לא הולך יחד.

<מריומה בן יוסף: אם 90% מהילדים, הרוב כבר בבית השאנטי נפגעו מינית, את לא יכולה להכניס פוגעים מינית, אז במסע האישי הזה אין כבר את האלטרנטיבות, חוץ מבית השאנטי ואולי כמה מקומות.

<מריומה בן יוסף: כשאתם מדברים על דירות ועל מקומות, מעניין אותי על כמה מיטות מדובר, כי האחוז של החבר'ה שנמצאים וזקוקים לזה בירושלים, בתל אביב וגם בצפון הארץ, זה מעבר לחיפה.

<מריומה בן יוסף: אני חושבת שאם תיקחו מעכו עד קריית שמונה, זו נישה שמאד מאד לא טיפלו בה עד היום ומאד מאוד צריך.

<מריומה בן יוסף: הצפון צריך, למשל, הרבה יותר ממה שאומרים.

<מריומה בן יוסף: זאת אומרת, אם אני שלחתי ללשכות פלאייר שמסביר מה זה בית השאנטי וחמישים לשכות נמצאות בצפון מדינת ישראל, יותר מכל מקום אחר בארץ ואין את זה אז מה זה אומר?

<מריומה בן יוסף: כמה מיטות?

<מריומה בן יוסף: זה לא רק שאת שואלת "מעשר עד עשר".

<מריומה בן יוסף: אם אני בעשר בלילה לא יכולה לחזור, כי אימא שלי נטשה אותי ואין לי מפתח ואני צריכה לישון על ספסל ואני אומרת לך את זה בוודאות, ואין לי לאן ללכת, אני אומרת שלום לקפה, לכל המקומות שנותנים, לאן אני חוזרת?

<מריומה בן יוסף: או שאני חוזרת לחבר'ה בזולה, שמתמסטלים, או שאני חוזרת לדירה של מישהו שאני מפחדת שלא יזיין אותי, סליחה על הביטוי בפורום זה, או שאני מפחדת שאני אהיה צריכה לשבת באיזה מקום ולחכות עד הבוקר, שבע בבוקר, כדי שיהיה לי משהו וזה משהו שהוא לא יכול לקרות.

<מריומה בן יוסף: אני לא אומרת שצריך להקים עכשיו מאהלים ענקים כי אתם יודעים, יש גם סלקציה בתוך התחום הזה ויש הגיון אבל אני כן חושבת שכמות המיטות, או כמות ההחלפות בין הבתים, כי אני מעדיפה שיהיה מקום בצפון עם 30-40-50 מיטות לכאלה מכל אזור הצפון שיוכלו להיות עד הבוקר, כמו שאת שואלת, מה קורה אחרי השעה זו וזו, מאשר שיהיו לי הרבה מקומות שמדברים ועושים בהם סטאז' עובדים סוציאליים וקידום נוער אבל תכל'ס, הילד, בסוף, בשעה שמונה, תשע או עשר בלילה, אין לו איפה להיות.

<מריומה בן יוסף: זה דבר ראשון שזה קורה בכל מקום.

<מריומה בן יוסף: דוד מבית השאנטי מנהל נישה שעד היום נלחמו בה, עד גיל 21.

<מריומה בן יוסף: אני אומר גם שהסכמתי ועד היום, הקטינים ישנים בחדר אחד, הגדולים בחדר אחר.

<מריומה בן יוסף: אני אישית לא מאמינה במעל 21, זה כבר שלי, לא מול המערכת פה, אני חושבת שזו נישה אחרת של טיפול מעל 21 ואני לא אכנס לזה עכשיו.

<מריומה בן יוסף: הדבר השני שהוא מאד מאוד חשוב, לגבי התקציבים שמתוקצבים, אני יכולה להגיד לך ששנים, בדרך החיים שלי, קיבלתי על כל ילד שהוא קטין, 1,600 ולא את ה-13,500 לדוגמה אבל הייתי לוקחת ואוספת תרומות בשביל אלה שהם בין 18-21, כי הרבה מהילדים האלה עוברים את הגיל וצריכים להמשיך, אין להם דירות מעבר, אין להם מקומות.

<מריומה בן יוסף: אז אנחנו נתקלנו בבורות שהם לא הגיוניים, כי בסופו של דבר, אם אני מקבלת ילד בגיל 18 שלא האמין שהוא יתגייס והוא הגיע אלי אחרי מסע מדהים במלכישוע ואחרי שהוא מגיל 16 עבר את המסע שלו והוא לא האמין והיום הוא הולך למכינה צבאית במצפה רמון והולך להתגייס והוא אחד המצטיינים שהולכים להיות, תאמיני לי, אני יודעת על מה אני מדברת, זו כבר נישה שצריך לבדוק אותה, מול הומלסים, מול ילדים.

<מריומה בן יוסף: אני רציתי להביא לפה ילד שהיה בירושלים פה ברחובות, דיבר עם ראש העיר, קוראים לו משה, הוא גמר עכשיו בהצטיינות סיירת צנחנים.

<מריומה בן יוסף: מ"חוות השומר" הלך ללוחמים, הוא דיבר.

<מריומה בן יוסף: היא יודעת, היא הייתה אתי, עם ניר ברקת ואני אומרת לך בפירוש, זה ילד שחי ברחובות פה, ובזולות בליפתא.

<מריומה בן יוסף: הילד הזה קיבל מענה מסוים שמתאים לו.

<מריומה בן יוסף: יש הרבה מענים שהקימו שמתאימים אבל אם תשאלי אותי איך נחלק ה-budget, איך התקציב נחלק, איך עובדים מול המערכות פה, מול העזרה, להשלים כל אחד ואחד, אני אומרת לך שצריך לעשות פה תכנית שהרבה יותר מתאימה לשטח עצמו, כמו שיש ב"חצר הנשית" או עם עמותות שעובדות בשטח - - -

מירב בן ארי: לא הייתה עמותה, גם כשהייתי חברת מועצה, אין גם הוסטל, גם חצרות, גם - - -

<מריומה בן יוסף: אז את מבינה שגם - - -

מירב בן ארי: אם אני באה - - - אין כמעט מקום - - -

<מריומה בן יוסף: אני גאה בך.

<מריומה בן יוסף: אין הרבה חברי כנסת שעושים את זה, זה אחד, אין הרבה חברי כנסת שעושים את זה בלי מצלמות, אז אני מאד מאוד גאה בך.

<מריומה בן יוסף: זה לא מובן מאליו מה שאת אומרת שאת עושה אבל אני אומרת לך בוודאות, שיש פה - - -

מירב בן ארי: הייתי אצלכם, הבית החדש.

מירב בן ארי: מה המצב שלו?

<מריומה בן יוסף: יוני 2017 זה יהיה.

מירב בן ארי: וזה - - -

<מריומה בן יוסף: מאחורי בית ספר "עמל".

<מריומה בן יוסף: ביפו.

מירב בן ארי: ומה יהיה עם המבנה הזה?

<מריומה בן יוסף: הוא מושכר.

<מריומה בן יוסף: אנחנו משלמים 600,000 שקל בשנה.

<מריומה בן יוסף: 49,000 שקל בחודש.

<מריומה בן יוסף: והבניין ההוא הוא של עיריית תל אביב, נכון?

<מריומה בן יוסף: לא, השטח של עירית תל אביב והתורם - - - זה יהיה למטרת בית השאנטי ואם לא לבית השאנטי אז זה יהיה למטרה אחרת.

מירב בן ארי: ותגידי, מה עם - - -

<מריומה בן יוסף: החלום שלנו להקים בירושלים או בצפון.

מירב בן ארי: נדבר על זה.

מירב בן ארי: מה עם "שאנטי במדבר"?

<מריומה בן יוסף: "שאנטי במדבר" נראה מדהים.

<מריומה בן יוסף: יותר מדי טוב בשביל מערכת הרווחה.

<מריומה בן יוסף: הוא נראה מדהים.

מירב בן ארי: יש שם ילדים?

<מריומה בן יוסף: מסע לא קל שאנחנו עוברים עכשיו.

<מריומה בן יוסף: ב-10.8 יש לנו פגישה עם המנכ"ל, החסות לא שולחת לנו, החסות - - -

<ציפי לפלר: לא שלי.

<מריומה בן יוסף: לא, כל התקשורת הייתה, כולם הלכו לבדוק את זה לעומק, אי אפשר יותר.

<מריומה בן יוסף: יש לי עשרים וחמש מיטות ריקות ושאנטי במדבר הוא מקום עם facilities הכי טובים שקשורים למשרד הרווחה ולא שולחים ילדים.

מירב בן ארי: אני יודעת, האמת שכבר - - -

<מריומה בן יוסף: זה נעצר אצל מפקח דרום ואצל עוד כמה אנשים.

<מריומה בן יוסף: לא שולחים ילדים.

<מריומה בן יוסף: לא יכול להיות שאתה רואה סרטים בטלוויזיה, אם זה ערוץ 10,11 ו-2, שאתה רואה שיש ילדים שחסר עבורם מיטות בדרום וחסר להם בירושלים והם לא יפנו אותם למקום שהוא - - - של בית השאנטי, בכל זאת אנחנו עמותה - - -

מירב בן ארי: הייתי אצלכם אז, אני עוד זוכרת.

<קריאה: לא, את היית בבית - - -

<מריומה בן יוסף: את היית בבית - - -

מירב בן ארי: זה - - -

<מריומה בן יוסף: שאנטי במדבר זה לילדים שזקוקים.

<מריומה בן יוסף: לא יכול להיות דבר כזה ואת יודעת מה, אנחנו פתוחים 24/7, 365 ימים בשנה ללא הפניה מוקדמת, אין לנו ועדת השמה לפני שילד מגיע.

<מריומה בן יוסף: ילד יכול להגיע, יש לנו פרופיל של ארבע חמש נקודות שהן הגישור והן ההנגשה בינינו לבין הרווחה, מול כל החוקים של הרווחה, מול כל - - - חוץ מזה שאין לי תואר אקדמאי, סליחה, עבדתי 32 שנה אבל אין לי תואר, יש לי את כל שאר הדברים.

<אלון רום: שמי אלון רום, אני יושב ראש העמותה, אני מכיר את מריומה מהערב הראשון שהיא הגיעה לבית השאנטי, זה היה לפני כשלושים שנה.

<אלון רום: הייתי יושב ראש העמותה בעבר ולימים יצאתי וכיהנתי כשופט שלום במחוז דרום.

<אלון רום: למעשה, שמעתי את כל תיקי המעצר עד תום ההליכים של מחוז דרום וגם הוסמכתי כשופט נוער.

<אלון רום: היו באים אלי חדשות לבקרים עובדים סוציאליים, קציני מבחן, תובעים משטרתיים, עם ילדים בני 14,15,ו-16, מבקשים, אומרים לי: אדוני, כבודו, תעצור אותו, אין לנו שום מסגרת.

<אלון רום: בבית הוא לא מסתדר, שם הוא לא מסתדר וזה כאשר בבית השאנטי יש מיטות ריקות.

<אלון רום: זה המצב שאני משדר אותו מהשטח בגלל שאני מכיר אותו, עודי גלימה ויושב.

<אלון רום: המצב הזה הוא בלתי נסבל.

<אלון רום: יש לנו מיטות במקום הכי יפה - - -

מירב בן ארי: אני יודעת, הייתי שם, מקום מדהים.

<אלון רום: וכשהיה אצלי ספי אלון, שהוא נשיא בית המשפט המחוזי בביקור, לפני כחצי שנה, הוא ממש נדהם, הוא הוציא גם מכתב בזו הלשון.

<אלון רום: הוא אומר: "זה לא יעלה על הדעת", "פרויקט מהמם".

<אלון רום: אז יש לנו כמה עשרות ילדים אצלנו שם אבל אני מסתכל על אלה שאינם, אלה שחסרים.

מירב בן ארי: המפקח של חסות הנוער של משרד הרווחה מחוז דרום, כן?

<קריאה: תבדקי אם הם - - -

<ציפורה נחשון גליק: לא עם המפקח, אני מניחה שיש להם את הנימוקים שלהם.

<מיכאל בן יוסף: אני לא נכנס - - -

מירב בן ארי: אין בעיה, בשביל זה אנחנו יכולים - - -

<ציפי לפלר: אנחנו עושים גם העברה של ילד - - -

<קריאה: גם ילד וגם ילד - - -

<ציפורה נחשון גליק: צריך להבדיל בחירום - - - כל דבר יש לו את התעריף שלו.

<אלון רום: ברשותך, חשוב לי להדגיש נקודה.

<אלון רום: אנחנו נושאים בנטל.

<אלון רום: התקציב השנתי שלנו הוא כ-13-14 מיליון שקלים, אנחנו מקוששים כספים מתורמים בכל דרך.

<אלון רום: זה דבר לא ראוי, שאנחנו 30% מקבלים ו-70% צריכים - - -

<מריומה בן יוסף: 22%.

<אלון רום: 22% מקבלים מהמדינה וקרוב ל- 80%, 78%, משיגים אותו בעצמנו, זה ללא תקדים.

<אלון רום: אם אני מאשר ניתוח אף לאחד הילדים וניתוח אף הוא דבר חשוב מאד עבור אותו ילד, אנחנו לוקחים תקציב ומממנים לו.

<אלון רום: לא יכול להיות שאנחנו נישא בכל הנטל הזה לבד ועושים, מה שעושה מריומה זה דבר נפלא, ההישגים הם אדירים - - -

מירב בן ארי: אני מבטיחה לכם שאני אבוא לסיור אצלכם.

מירב בן ארי: בדרום הייתי, אני מכירה טוב, עבדתי בקרן רש"י עשר שנים אז הייתי שם בסיור עם אללוף, בכובע הקודם שלנו - - -

<מריומה בן יוסף: בזכות אלי אללוף - - - ואנחנו ביחד, זו השלישיה שהקימה את - - -

מירב בן ארי: נכון, נכון, אני זוכרת את הסיור היטב.

מירב בן ארי: היה מאד מרשים.

<מריומה בן יוסף: את צריכה לראות עם מנהל הכפר, מה הוא עשה שם.

<עמית פרלסון: אני רוצה להוסיף.

מירב בן ארי: כן.

<עמית פרלסון: קודם כל, תודה שהזמנתם אותנו.

<עמית פרלסון: אני נמצא בעמותה שתים עשרה שנה, לא שלושים ושתיים שנה ואני יכול להגיד שאני - - - במקום הראשון של מריומה אבל מעבר לכול, יש אפשרות לבנות עוד חמישים מיטות בשאנטי במדבר, שלדעתי זה פיקשוש אדיר לא לעשות את זה, במיוחד שקיבלנו שטח של 540 דונם מהמדינה, כי לא הייתה ברירה, זה בגלל הבטיחות ששטח צריך - - -

<קריאה: מול הבדואים.

<עמית פרלסון: ויש את כל - - - יש תורם שמוכן לתרום לזה, זה הכי מדהים פה בכל הסיפור ואני אומר, נעבוד נכון וכתף לכתף, שני הצדדים, בסופו של דבר הילדים ברחוב וצריך להגיע אליהם.

<עמית פרלסון: ואין סיבה שלא נעשה את זה, כי יש את הידע, יש את הניסיון, יש את ההצלחות, יש לנו יותר מ-80% הצלחה, עד ההצלחה נצטרך לא לדון פה - - - ואני חושב שזה פיקשוש, פיקשוש של שני הצדדים, לא רק שלכם או שלנו, של מדינת ישראל כמדינה.

<עמית פרלסון: אני חושב שעם קצת בגרות משני הצדדים נפצח את זה ונוכל להביא את הילדים האלה למיטות האלו, אין סיבה שלא.

מירב בן ארי: תגיד - - - של ילד, נגיד, בית השאנטי בתל אביב - - -

<עמית פרלסון: אלו מכסות.

מירב בן ארי: המכסות האלו, זה יותר - - -

<ציפורה נחשון גליק: לא, בתל אביב היא לא מקבלת מכסות.

<מאירה קיפרמן: לא, לא, לא, רגע, רגע.

<ציפורה נחשון גליק: לא לפי - - -

<מריומה בן יוסף: מירב, את שאלת את השאלה, כאילו לא נעים אבל כל כך מדויקת שזה מוגזם כבר.

<מריומה בן יוסף: בשאנטי במדבר סגרנו עם מנחם - - - בזמנו, ב-2001, עם השר בוז'י בזמנו את הנושא שאני בפער עם 24 - - - שזה סיפור של 13,500 שקל לחודש, עד היום, משנת 2010 עד שנת 2016, נשלחו 154 ילדים, שמהם 83 פוגעים מינית ולא עומדים בפרופיל של בית השאנטי.

<מריומה בן יוסף: זה אומר ש-24 - - - לא נשלחו מחסות הנוער מול ההסכם שהיה אתם.

<מריומה בן יוסף: ילדי בית השאנטי תל אביב, שהם נוער בורח וחסר קורת גג, אנחנו הראשונים שהיינו קורות גג עוד לפני מקום אחר, "הבית ברחוב חיים", "אתנחתא", ו"בראשית" ואז בנו תקציב מיוחד, ייחודי לבית השאנטי, תראה את זה בספר התקציבים שזה נוער - - - זה מכסות, זה לא - - - ובמקום לשלם לנו כמו שמשלמים לכל קורת גג בישראל, החליטו לשלם לנו 1,600 שקל ל-32 ילדים.

<מריומה בן יוסף: על זה הולך להיות מדובר עם המנכ"ל כי את יודעת מה אנחנו עושים בסוף?

<מריומה בן יוסף: אני יכולה להגיד את זה לפרוטוקול פה ולא אכפת לי.

<מריומה בן יוסף: בכסף שאנחנו עוזרים לקטינים אנחנו עוזרים גם לבני ה-18 שרוצים להתגייס בגיל 19.

<מריומה בן יוסף: זאת האמת.

<מריומה בן יוסף: אנחנו לוקחים את הכסף, חולקים אותו על פני כל הציר של האוכל, עם כל מי שיש.

<מריומה בן יוסף: יהיו עשרים, יהיו ארבעים, יהיו ששים, אנחנו נחלוק את אותה המכסה של כסף כדי להציל עוד ילדים.

<ציפורה נחשון גליק: הסכום הגלובלי שהיא מקבלת זה לא עבור - - - היא לא מדווחת על כל ילד ו'פר' ילד היא מקבלת.

<ציפורה נחשון גליק: היא מקבלת תקציב קבוע.

<מריומה בן יוסף: לא, לא, מקבלים על כל ילד.

<ציפורה נחשון גליק: כן אבל זה לא - - -

<אלון רום: זה לא - - - נכון, נכון.

מירב בן ארי: 600,000 שקל לשנה.

<קריאה: בבית השאנטי בתל אביב.

<ציפורה נחשון גליק: בשאנטי במדבר, על כל ילד שהיא מקבלת מהרווחה היא מקבלת 13,000 שקלים, זה - - -

מירב בן ארי: זה של הדרום.

<קריאה: שהם לא שולחים.

<ציפורה נחשון גליק: שהם שולחים אבל כאלה שהיא לא מקבלת.

מירב בן ארי: מעניין.

<אלון רום: זה בדיוק מה שרציתי, שולחים כאלה והיא לא מקבלת, מה שיש לנו בקצה הרצף, שהיא לא יכולה לקבל, פסיכוטיים או תוקפים מינית או מסוממים שאי אפשר - - - שכל הכבוד, מכיר אותה, תמיד זה מלווה בתסקיר סוציאלי שהייתה מעלה אליי כשופט, אני מכיר טוב מאד את מה שאפשר ומה שאי אפשר, גבירתי מבינה שלא יעלה על הדעת לשים אותם ביחד, לא רוצים לפגוע - - -

מירב בן ארי: תאמין לי, הייתי גם - - -

<מריומה בן יוסף: שאני אוכל לעבוד עם "עלם", שאני אוכל לעבוד עם רן, טלפונית, לא נותנים לנו את האופציות האלו.

מירב בן ארי: כן, אני יודעת, ראיתי את הילדים גם ב"רטורנו" וגם - - -

<אלון רום: אצלנו המקרר פתוח 24 שעות ביממה 365 ימות בשנה.

<אלון רום: תמיד ילד נכנס, יש לו מטבח, יש לו בית, יש לו כל מה שהוא רוצה ואני אומר, השוני הזה לקבל 1,650 עבור ילד אחד, כאשר ארגון אחר מקבל 13,000 שקלים, בין זה לבין זה אפשר למצוא את דרך המלך.

<אלון רום: אנחנו לא רוצים יותר מאשר לעזור לאותם ילדים, לתת להם - - -

מירב בן ארי: שיטת תקצוב, או.

מירב בן ארי: קיי, רגע, ציפי.

<ציפורה נחשון גליק: זה לא ענין של - - -

מירב בן ארי: כן, כן, בדיוק.

<ציפורה נחשון גליק: שרות ילד ונוער.

מירב בן ארי: כן, רשמתי לי.

<ציפורה נחשון גליק: ובעצם, בבית השאנטי, יש שם הרבה ילדים שנמצאים שם בפנימייה.

<ציפורה נחשון גליק: הם באים לשבועיים שלשה - - - שאלה תנאי פנימייה ותעריף אחר לגמרי.

מירב בן ארי: ילד בתנאי פנימייה בערך מקבל פי שלש - - -

<ציפורה נחשון גליק: חוץ ביתי נע בין 4,000-13,000 שקלים לאחזקה, תלוי בסל המענים - - -

מירב בן ארי: אז ציפי, אם מראש יש מינימום של תקצוב שבו - - -

<ציפורה נחשון גליק: 13,000 הם בדרך כלל התעריף הכי גבוה, כי מחזיקים אותו - - -

<אלון רום: לא, לא, לא זה לא ענין של - - -

<ציפורה נחשון גליק: לא רק, לא רק, לא רק.

מירב בן ארי: לא, לא, לא.

<ציפורה נחשון גליק: לא, יש לי מקלט.

<קריאה: 13,000 שקל הם פחות - - -

<אלון רום: המכסות של 13,500 שקל.

<ציפורה נחשון גליק: תלוי לאיזו מסגרת.

מירב בן ארי: עצם העובדה שילד נשאר בבית השאנטי שנה שנתיים - - -

<מריומה בן יוסף: חמש, שש ושבע.

<ציפורה נחשון גליק: את מבינה?

<ציפורה נחשון גליק: כי אם את מחויבת לילד 24/7 בתוך המסגרת אז התעריף גבוה.

<ציפורה נחשון גליק: אם הוא יוצא ללימודים מחוץ למסגרת וחוזר אחר הצהרים, התעריף יורד, כי את מכינה אותו פחות שמונה שעות אז זה נורא תלוי מהי המסגרת.

<ציפורה נחשון גליק: אם הוא נשאר 3,4,5 שנים זו פנימייה של "ילד ונוער".

<ציפי לפלר: לא - - -

<ירון בראון: ציפי - - -

<ציפורה נחשון גליק: זה כבר לא - - -

<מריומה בן יוסף: זה ברעיון אבל - - -

<ציפורה נחשון גליק: הילד יוצא ללימודים מחוץ לבית, חוזר, בוודאי, זה לא יכול להיות - - -

<ירון בראון: את לא מדייקת.

מירב בן ארי: רגע, אדוני, תגיד את התפקיד שלך.

<מאירה קיפרמן: היא מאד מדייקת.

<ירון בראון: ירון בראון, מנכ"ל ילדים בסיכון.

<ירון בראון: באתי להקשיב.

מירב בן ארי: אני יודעת, זו לא פעם ראשונה.

<ירון בראון: היית אצלנו בדירה.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: דירה מקסימה, אגב.

<ירון בראון: רק לצורך העניין, התעריפים ב"ילד ונוער", לפנימייה שיקומית, לא משנה, כל הפנימיות הן 24/7 והולכים.

<ירון בראון: יש הבדל בין פנימית יום לפנימייה קבועה.

<ירון בראון: הפנימיה השיקומית היא 6,000 שקל, הפנימיה הטיפולית היא 8,000 בערך ופוסט אשפוזית היא 13,000.

<ירון בראון: לפנימייה שיקומית אין תעריף יותר גבוה מאשר 6,000 - - -

<ציפורה נחשון גליק: אשפוזית כבר - - -

<ירון בראון: לא, שלושה עשר - - -

מירב בן ארי: רגע, ציפי, מה רצית?

<ציפי לפלר: אני רוצה רגע להתייחס.

<ציפי לפלר: מה שמריומה העלתה פה ומה שעולה פה ואני לא רוצה להיכנס לסכומים של התעריפים, התעריפים נקבעים גם לפי הצרכים ויש גם כל הזמן שינויים בתעריפים.

<ציפי לפלר: יש פה באיזשהו מקום איזשהם חילוקי דעות בין תפיסת העולם של מריומה לבין משרד הרווחה בדברים מסוימים.

<ציפי לפלר: הלכנו לקראת זה ואני מאד מקווה שנצליח לפתוח בירושלים "בית השאנטי" וראש העיר דלוק על הרעיון - - -

מירב בן ארי: כן, עמדתי לשאול איך זה שאין.

מירב בן ארי: כל השנים האלה אף פעם לא - - -

<ציפי לפלר: אנחנו מחפשים מבנה.

מירב בן ארי: עוד פעם מבנה?

<ציפי לפלר: נו, מה לעשות, יש בעיה בירושלים עם מבנים.

<ציפי לפלר: ואנחנו מחפשים - - -

<מריומה בן יוסף: אני חייבת להגיד לך שאני לא רציתי להגיד על ירושלים, ששבע עשרה שנה רודפים אחריי לירושלים ואמרתי: יש מלא מקומות בירושלים שעוזרים.

<מריומה בן יוסף: יש את "אתנחתא", "אתנחתא דתיים", יש - - -

מירב בן ארי: "אתנחתא" מפוצץ.

<מריומה בן יוסף: אני אומרת, יש עוד - - -

<ציפורה נחשון גליק: במבשרת - - -

<מריומה בן יוסף: כל מיני, יש עוד את זה ויש עוד את זה - - -

מירב בן ארי: החוט המשולש אין ענין בכלל.

<ציפורה נחשון גליק: אין להם לינה בחרום.

מירב בן ארי: אין שום בעיה, יש מספיק זולות פה.

<ציפי לפלר: אנחנו מדברים, דיברו גם עם "חסות הנוער" וגם עם "ילד ונוער" ואנחנו צריכים למצוא את השילוב בין מסגרת החירום שהיא באחריות "חסות הנוער" ובין פנימייה שזה "ילד ונוער".

<ציפי לפלר: לפחות מבחינת "ילד ונוער" צריך להגדיר פה את פרופיל הילדים.

<ציפי לפלר: כי אני, מקצועית, מקבלת שילד שנפגע מינית לא יכול להיות עם ילד פוגע מינית ויש פה דברים שאנחנו צריכים לשבת עליהם ביחד ואנחנו מנסים לעשות את זה, גם עם המשרד וגם עם מריומה לחשיבה ואין לי ספק שאפשר להגיע לעמק השווה, מה פרופיל הילדים, מה סוג הטיפול שניתן.

<ציפי לפלר: איך אמרת, מיכאל?

<ציפי לפלר: עם התגמשות משני הצדדים.

<ציפי לפלר: יש צורך במסגרת הזאת.

<ציפי לפלר: אני הייתי בשבוע שעבר, עם כל הצוות שלי, בבית השאנטי במדבר ויצאנו נפעמים.

<ציפי לפלר: אני - - -

<מריומה בן יוסף: את לא ראית את זה שנים, את לא ראית שנים, זה - - -

<ציפי לפלר: מדהים.

מירב בן ארי: אני באמת רואה, בירושלים יש כל כך הרבה זולות - - -

<ציפי לפלר: גדולים יותר, זו אוכלוסייה אחרת.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי, אז בואו נדבר על האוכלוסייה שלנו.

<מריומה בן יוסף: אנחנו עד גיל 21.

<מריומה בן יוסף: פה בוועדה, מאד חשוב להגיד את זה, עד סוף הצבא ואנחנו היחידים שנותנים מענה של רצף, לא עוצרים בקורות גג שלושה חודשים, לא פנימייה ארבע שנים, יש לנו רצף מהרגע של 14 עד 21.

מירב בן ארי: תגידי, את יודעת שאנחנו עשינו כאן תכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים חסרי בית, לאלה שמסיימים אצלך?

מירב בן ארי: ציפי, את יודעת על התכנית הזאת?

<ציפי לפלר: לא.

<ציפי לפלר: זה חדש עכשיו יצא.

מירב בן ארי: יש תכנית שעשינו כאן לשנתיים.

מירב בן ארי: כמה עד עכשיו אישרתי?

<ציפורה נחשון גליק: תשעים אני חושבת.

מירב בן ארי: ויש לנו מאתיים מקומות.

מירב בן ארי: שתדעי, זה לשנתיים, אלף שקל כל חודש.

<מריומה בן יוסף: ליוצאי צבא?

מירב בן ארי: כן.

<ירון בראון: איזה גילאים?

<קריאה: לא, לא בהכרח.

מירב בן ארי: לאלה שאין להם חובות - - -

<ציפורה נחשון גליק: לחסרי עורף משפחתי שעובדים.

<מריומה בן יוסף: אנחנו בדרך כלל מממנים להם את זה.

מירב בן ארי: אז הוצאנו מפה מהוועדה - - -

<מריומה בן יוסף: אז לא קיבלנו, תקשיבי, אנחנו לא מקבלים.

<מריומה בן יוסף: דבר אחד - - -

מירב בן ארי: אבל קודם כל, תמיד הזמנתי אותך לוועדה.

מירב בן ארי: לא?

<עמית פרלסון: את ענת.

מירב בן ארי: האמת היא שמריומה, אנחנו הזמנו אותך תמיד.

<מריומה בן יוסף: אני לא קיבלתי.

<מריומה בן יוסף: את רוצה לשמוע?

<מריומה בן יוסף: בזכות מישהי, חברה יקרה בעמותה, שקיבלה איזה העתק, אליסה אורן, שמעתי על זה, לא כי שלחו לי הזמנה.

<מריומה בן יוסף: אני רשומה בהזמנה?

<מריומה בן יוסף: לא שלחו לי - - -

מירב בן ארי: מעכשיו את תדעי הכול ושתדעי שיש לנו תכנית סיוע לצעירים וצעירות חסרי בית.

מירב בן ארי: ציפי מאשרת אותם.

מירב בן ארי: שולחים אליה.

מירב בן ארי: יש טופס.

מירב בן ארי: זו תכנית - - -

<ציפי לפלר: צריך להצדיע לה על מה שהיא עשתה עם הזנות בישראל.

מירב בן ארי: כן, תכנית מצוינת שעשינו פה.

מירב בן ארי: 2.2 מיליון שקל.

מירב בן ארי: אלף שקל בחודש לשנתיים, לצעירים שיוצאים מהמסגרות שלכם.

מירב בן ארי: הכול אנחנו מעדכנים בוועדה.

<מריומה בן יוסף: יש בבאר שבע מן דירות כאלו?

<קריאה: לא, לא.

<מריה פודגייצקי: סיוע בשכר דירה.

מירב בן ארי: כסף מהמדינה.

<מריומה בן יוסף: מקבלים כסף.

מירב בן ארי: אלף שקל כל חודש לשנתיים, עשרים וארבע - - -

<מיכאל בן יוסף: איזה גיל זה?

<קריאה: חסר להם שנתיים עד גיל 18.

מירב בן ארי: ייגמר כסף נביא לך עוד.

מירב בן ארי: עכשיו נשאר עוד משהו לדרי רחוב.

מירב בן ארי: עוד כסף ממשרד השיכון.

מירב בן ארי: כל דבר שחשוב.

מירב בן ארי: שתדעי שהתכנית הזו היא ממש עכשיו, מהחודשיים האחרונים, בשביל החבר'ה שלך שיוצאים ורוצים לשכור דירה יכולים לקבל.

מירב בן ארי: רגע, ציפי, בואי תעדכני אותנו מה קורה.

<ציפי לפלר: אני בדיוק חייבת לצאת.

מירב בן ארי: אני חייבת לדעת מה קורה עם "עלם", קודם כל.

<ציפי לפלר: "עלם" בתהליך סופי של חתימה על החוזה ואני מחכה לאדריכלית שלהם.

מירב בן ארי: יופי, כי יש להם את האישור.

<מריה פודגייצקי: איפה זה יהיה?

<ציפי לפלר: ברחוב הנביאים.

<ציפי לפלר: במרכז העיר.

מירב בן ארי: במרכז העיר, זה אחלה מבנה.

מירב בן ארי: כמעט לקחו לנו אותו.

<ציפי לפלר: לגבי - - -

מירב בן ארי: חשוב לציין גם לפרוטוקול ש-200,000 שקל גם של העיריה ביחד עם הכסף של משרד הרווחה לעניין השיפוץ.

<ציפי לפלר: העיריה שמה 400,000 ועוד 200,000 שקל - - -

מירב בן ארי: של המשרד.

<ציפי לפלר: השיפוץ יעלה בערך 400,000 והציוד.

מירב בן ארי: יופי.

<מיכאל בן יוסף: מה יש שם?

<ציפורה נחשון גליק: הלנת חירום לצעירות.

<ציפי לפלר: הלנת חירום.

<מיכאל בן יוסף: יפה.

מירב בן ארי: וגם הלנת חירום לצעירים.

מירב בן ארי: 24/7 זה יהיה.

מירב בן ארי: והבנים?

<ציפי לפלר: הבנים, אני מקווה שבימים הקרובים חותמים על החוזה עם אגף הנכסים של העיריה על מבנה ברחוב יד חרוצים - - -

מירב בן ארי: זה המבנה ששמרתם אותו?

<ציפורה נחשון גליק: איפה זה "יד חרוצים"?

מירב בן ארי: בתלפיות.

<ציפי לפלר: את לא יודעת איפה זה יד חרוצים?

<ציפורה נחשון גליק: אה! ביד חרוצים.

מירב בן ארי: כן, כן.

<ציפורה נחשון גליק: שכחתי שעבדתי שם תשע שנים.

מירב בן ארי: זה יהיה של הבנים, גם 24/7, גם מרכז יום, גם הלנת חירום.

<ציפי לפלר: אני מקווה שבשבועות הקרובים.

<ציפי לפלר: אתמול פתאום אמרו לי שאולי יצטרכו לעשות שינוי יעוד.

מירב בן ארי: שינוי יעוד ברמה של הרשות?

<ציפי לפלר: של הרשות.

<ציפי לפלר: היה שינוי תב"ע.

<קריאה: למגורים?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: כנראה שזה מבנה תעשייתי.

<ציפי לפלר: זה מבנה תעשייתי אבל לא הייתה לי ברירה.

<ציפי לפלר: זה לא המבנה האידיאלי.

<ציפי לפלר: אני כבר אומרת אבל לא הייתה ברירה.

<ציפי לפלר: די, אי אפשר יותר לחכות ולחפש.

מירב בן ארי: לא, לא, אנחנו חייבים - - -

<ציפורה נחשון גליק: לפני החורף.

<ציפי לפלר: זו המטרה שלי.

<ציפי לפלר: שבחורף - - -

מירב בן ארי: אבל שינוי ייעוד זה הרשות מקומית.

<ציפי לפלר: זה ועדות.

<ציפי לפלר: בסדר.

<ציפי לפלר: יהיה בסדר.

<ציפי לפלר: שם שכר הדירה הוא הרבה יותר גבוה וגם השיפוץ, צריך לעשות שם התאמות.

<ציפי לפלר: עירית ירושלים שמה בשני הפרויקטים האלה בסביבות 1.2 מיליון.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: כמו מצ'ינג עם משרד הרווחה.

מירב בן ארי: את מבסוטית שם.

<ציפורה נחשון גליק: כן, גם 1.2 - - -

מירב בן ארי: זה הרבה מאד וזה ראוי להערכה.

<קריאה: 70:30.

<ציפי לפלר: הפוך.

<ציפי לפלר: פה אני רוצה להעלות את העניין של שכר הדירה, ציפי, חשוב לי שתקשיבי ואני יודעת שאת תומכת בי בעניין אבל, שכר הדירה שמשרד הרווחה מקצה לעניין הוא בערך 150 או 160,000 לשנה.

<ציפי לפלר: חבר'ה, אני בטוחה שבשום עיר בארץ אי אפשר, אולי בעיירות הפיתוח - - -

מירב בן ארי: הכסף, ציפי, הכסף יושב כבר חודשים.

<ציפי לפלר: אי אפשר - - -

מירב בן ארי: חודשים.

<ציפי לפלר: אבל אני מדברת על - - -

מירב בן ארי: להגדיל להם - - -

<ציפורה נחשון גליק: זו גם הבעיה של עירית תל אביב.

מירב בן ארי: עירית תל אביב בכלל לא מחפשים.

<ציפורה נחשון גליק: אבל עירית תל אביב אומרת:

<ציפורה נחשון גליק: בסכום הזה של שכר הדירה אני לא אקח.

מירב בן ארי: אבל אפשר להגדיל את הסכום.

<ציפורה נחשון גליק: איך אני יכולה להגדיל?

מירב בן ארי: הסכום הזה כבר יושב, 1.2 מינואר.

<ציפורה נחשון גליק: חנן אמר - - -

מירב בן ארי: אני אדבר עם חנן פריצקי.

<ציפי לפלר: אי אפשר למצוא מבנה ב-150,000 שקל.

מירב בן ארי: שולחת לחנן פריצקי - - -

<ציפי לפלר: נכון.

מירב בן ארי: אני - - -

<קריאה: 150,000 לשנה?

<ציפי לפלר: לשנה.

<ציפי לפלר: מה אפשר למצוא?

<קריאה: אם את רוצה שנשב - - -

מירב בן ארי: אני אטפל בחנן פריצקי.

<ציפי לפלר: עלות של שכר הדירה של המבנה היא קרובה ל-400,000 שקל.

מירב בן ארי: בסדר, אני אדבר אתו.

<ציפי לפלר: אני מתנצלת.

<ציפי לפלר: אני רוצה להודות לך, מירב.

<קריאה: כל הכבוד.

<ציפי לפלר: ממש, גם.

מירב בן ארי: בשמחה, אנחנו רק מחכות לשמוע שחתמתם - - -

<מאירה קיפרמן: אנחנו רק רוצות לגזור את הסרטים כבר, לתקוע מזוזות.

<קריאה: היית כבר באחת הדירות?

מירב בן ארי: אני הייתי.

מירב בן ארי: אפילו נפתלי - - -

<קריאה: אפילו אכלנו שם.

מירב בן ארי: אכלנו שם, כן, אפילו שלחנו את - - - גורמה.

מירב בן ארי: מסעדה מקסימה, עסק חברתי, אנחנו קודם כל, הרי השר - - -

<ציפי לפלר: בחנות.

מירב בן ארי: אוכל טעים.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: תגידי לי.

מירב בן ארי: אני אבוא לראות.

מירב בן ארי: אני עושה סיור הכנה ואז אני שולחת אותו.

מירב בן ארי: ככה זה עובד.

<ציפי לפלר: נדבר, סליחה.

מירב בן ארי: בסדר, ציפי, תעדכני אותנו בהתפתחויות, כן?

<ציפי לפלר: כן.

מירב בן ארי: אני רוצה רק עם תל אביב משהו אחד, ציפי, מה קורה עם - - - הזו?

<ציפורה נחשון גליק: תל אביב, שלושה דברים יש להם - - -

מירב בן ארי: אל"ף, הדירה של הפרט אנחנו בבעיה.

מירב בן ארי: קינג ג'ורג' אני חושבת שצריך להעביר אותה עיר.

מירב בן ארי: שימצאו.

<ציפורה נחשון גליק: איפה שימצאו דירה.

<ציפורה נחשון גליק: שם יש להם שכר דירה בשביל - - -

מירב בן ארי: כבר דיברתי עם עופר מהביטוח הלאומי ונעביר את זה.

<קריאה: כמה מיטות יש שם?

מירב בן ארי: אנחנו רוצים עוד מיטות.

מירב בן ארי: ואין להם דירות.

<ציפורה נחשון גליק: שש מיטות לטרנסיות ועכשיו שש מיטות לטרנסים.

מירב בן ארי: את יודעת.

<ציפורה נחשון גליק: בסדר, אבל יש שם שכירות אז שיחפשו.

<ציפורה נחשון גליק: מי אמר להם - - -

מירב בן ארי: בסדר, אמרתי לעופר שנעבור עיר, הוא יהיה אתנו גם.

מירב בן ארי: ההוסטל של הלהט"ב הוא - - -

<ציפורה נחשון גליק: בחולון ומתקדם עם ועדת - - -

מירב בן ארי: איפה - - -

<ציפורה נחשון גליק: עכשיו - - -

מירב בן ארי: איפה זה נתקע, אצלם או אצלך?

<ציפורה נחשון גליק: ועדת המכרזים מאשרת ביום רביעי הבא.

מירב בן ארי: זה גם יום רביעי הבא?

<ציפורה נחשון גליק: אבל הם התחילו לחפש.

מירב בן ארי: התחילו לחפש.

מירב בן ארי: הם מחפשים.

<ציפורה נחשון גליק: זה אני יודעת.

מירב בן ארי: אני מציקה להם.

מירב בן ארי: כמעט ולקחו את - - -

<קריאה: לא לקחו?

מירב בן ארי: רק שימצאו בית.

<ציפורה נחשון גליק: הבעיה עם עירית תל אביב בשלש הלנות חירום - - -

מירב בן ארי: יש פרויקטור לסיפור הזה?

<ציפורה נחשון גליק: לא.

מירב בן ארי: יש כסף לפרויקטור?

<ציפורה נחשון גליק: לא.

<ציפורה נחשון גליק: לא מאשר.

מירב בן ארי: מי לא מאשר?

מירב בן ארי: לא מאשרים פרויקטור לחפש הלנת חירום?

<ציפורה נחשון גליק: לא לחפש, הם רוצים פרויקטור קבוע.

<ציפורה נחשון גליק: ביום רביעי יש לנו פגישה רביעית אתו בנושא ואם זה לא - - -

מירב בן ארי: עם המנכ"ל של המשרד?

<ציפורה נחשון גליק: לא, עם חנן.

מירב בן ארי: למה את לא לוקחת אותי לפגישה עם חנן?

<ציפורה נחשון גליק: מאז - - -

מירב בן ארי: עם חנן פריצקי.

<מיכאל בן יוסף: מי זה חנן?

<קריאה: חנן פריצקי הוא מנהל רווחה - - -

<מיכאל בן יוסף: אני רוצה לקחת אותך.

מירב בן ארי: שאני אדע - - - לא יסתפקו ב-200,000 האלה.

<מיכאל בן יוסף: יכול להביא אותך לתורמים שלי?

מירב בן ארי: אין בעיה, שם יש את חנן פריצקי.

<ציפורה נחשון גליק: את מבינה?

<ציפורה נחשון גליק: זה תנאי אחד.

<ציפורה נחשון גליק: תנאי שני זה המתכלל והתנאי השלישי זה תשלום שכר דירה גבוה יותר.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי, את הולכת אליו ביום רביעי?

מירב בן ארי: אנחנו נדבר אתך.

<ציפורה נחשון גליק: כן.

מירב בן ארי: תלכי לבד, בהצלחה.

<ציפורה נחשון גליק: לא, אני הולכת עם המנהלת שלי.

מירב בן ארי: בהצלחה, אני בטוחה.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים להתקדם, אנחנו ניתקע עם זה.

מירב בן ארי: כן, כן, יש לי ישיבת סיעה.

מירב בן ארי: השר מחכה, לא נעים.

מירב בן ארי: עוד הערות?

מירב בן ארי: אז נעשה סיכום.

<עמית פרלסון: כמה זמן פגרה?

מירב בן ארי: אני מסתובבת לי בכל מקרה.

<מריומה בן יוסף: אז תבואי לבקר.

מירב בן ארי: כן, כן, אני אבוא.

<קריאה: תרשמי בפרוטוקול.

מירב בן ארי: לא צריך פרוטוקול.

מירב בן ארי: גיא, העוזר שלי, פה, הוא לוקח.

מירב בן ארי: יש לך את הפרטים שלהן?

מירב בן ארי: גיא יטפל.

מירב בן ארי: אני ארוץ לישיבת הסיעה וגיא ייקח את הפרטים.

מירב בן ארי: אני אבוא אליכם.

מירב בן ארי: אל תדאגו.

<קריאה: תל אביב - - -

מירב בן ארי: האמת, אני אגיד לך, בדרום יש לי סיור בעוגן, נכון?

<מריומה בן יוסף: חצי שעה נסיעה.

מירב בן ארי: נעשה גם את העוגן שם, אין בעיה ואז נשלב גם אתכם.

מירב בן ארי: אני רוצה לעשות סיכום.

מירב בן ארי: אל"ף, אנחנו קבענו כבר סיור בחיפה.

מירב בן ארי: נעשה follow up על הסיור הקודם.

מירב בן ארי: אני מתרשמת מהרצינות של העיריה, חשוב לי לומר את זה, גם המנכ"ל שהיה כאן וגם את, שהגעת וגם מאירה שהיא גם מעורבת.

מירב בן ארי: המטרה שלנו לשפר שם את המצב.

מירב בן ארי: אנחנו נעקוב ונראה שהמצב השתפר.

מירב בן ארי: אני חייבת לציין את העובדים עם דרי הרחוב.

מירב בן ארי: את אריה ואת אבי, עמית הוא כבר חלק מהוועדה, כבר חלק בלתי נפרד מהסיור, היה נורא מצחיק הסיור, עם כל הצעקות, הוא אומר: מירב, מכירים אותי פה.

מירב בן ארי: צועקת שם באמצע הרחוב אבל בסדר, לא נורא, העיקר שהדברים יתקדמו אז אנחנו נעבור לסיור המשך.

מירב בן ארי: מקווה שתוכלי להגיע גבירתי אבל בכל מקרה - - -

<ציפורה נחשון גליק: נשלח לך - - -

מירב בן ארי: זה לגבי חיפה.

מירב בן ארי: גם מריה תהיה שם אז אנחנו נתעדכן.

מירב בן ארי: את הולכת לסיור שלך, בלי קשר?

<מריה פודגייצקי: לנו יש ב-11:00 פגישה.

מירב בן ארי: כן.

<מריה פודגייצקי: בעקבות המכתב שלך.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: זה חשוב.

<מריה פודגייצקי: להגיד איפה נתקענו.

מירב בן ארי: לגבי ירושלים, אנחנו נעקוב לראות מה קורה עם החתימות שלהם וציפי, שבוע הבא יום רביעי את צריכה לעדכן אותי שהעניינים כאן הוסרו.

מירב בן ארי: אנחנו - - - את ההוסטל של הלהט"ב בחולון בעניין הזה וגם את השלטרים בירושלים שכבר אישרנו.

מירב בן ארי: תל אביב, נדבר עם פריצקי על העניין, אם לא אז לא נצליח להתקדם שם בכלל.

<קריאה: מתקדמים.

<ציפורה נחשון גליק: לא מתקדמים, נכון?

<ציפורה נחשון גליק: את מצחיקה כי את יודעת מה את צריכה לעשות והיית צריכה להתקשר אלי.

<ציפורה נחשון גליק: בסדר, מתקשרת ואז הוא אומר לי לא.

מירב בן ארי: מה זה מתקשרת.

מירב בן ארי: אני צועקת וזה בסדר.

<קריאה: גם ככה הוא אומר שאני שטינקרית.

<קריאה: טוב מאד, זה בדיוק התפקיד שלך.

<קריאה: שתבואי אתי - - -

מירב בן ארי: אני משאירה את גיא - - -

מירב בן ארי: אני מבטיחה לכם.

מירב בן ארי: הגעתם לפה, ייצגתם את בית השאנטי היטב, אני גם אנסה לעזור מול ירושלים ואני גם אבוא ונעשה follow up.

מירב בן ארי: אני אמשיך גם באוגוסט להסתובב ולסייר ולעקוב אחרי התפתחות.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים שלקראת החורף ציפי תגזור סרט ותשים מזוזה בשלטר.

<מריה פודגייצקי: רק ברשותך, הבוקר פתחנו שלטר חדש בעירית לוד.

<מריה פודגייצקי: היום מסירים - - - על הבוקר, אז יש לנו עוד עשרים מיטות, בית אביב, הוסטל אזורי.

<קריאה: זה שלטר אבל הם מנסים - - -

<מריה פודגייצקי: זה 24/7.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

מירב בן ארי: היה אחד - - -

<מריה פודגייצקי: ויום חמישי יוצא מכרז נוסף שלנו שהוא בעצם משחזר את המכרז הישן ומוסיף עוד שני הוסטלים לדרי רחוב ברחבי הארץ - - - בפריפריה גם.

<מריה פודגייצקי: צריך להתפרסם מרכז - - - בעקרון ב-18 - - - לגילאים יותר צעירים כפי שהגדירו פה.

<קריאה: אבל מגיל - - -

<מריה פודגייצקי: אנחנו מסתכלים יותר על מה שאנשים צריכים.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: תודה לכל מי שהגיע.

מירב בן ארי: אני חייבת לרוץ לישיבת סיעה.

מירב בן ארי: תודה.