הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 94, 2016-07-26 11:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם רוצה לפתוח את דיון הועדה בנושא בני נוער נופשים באילת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממש במחציתו של החופש הגדול, עכשיו זו נקודת זמן טובה להסתכל על מה היה בחודש הקודם ומה אולי צריך, שאנחנו עוד נוכל לעשות לקראת החודש הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: אני ראשית רוצה להודות לראש עיריית אילת שמכבד אותנו בנוכחותו, עשה את הדרך לכאן יחד עם מנהלת המתנ"סים, נכון?

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על ההירתמות ואני אפילו אתן לךָ לפתוח את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: ספר לנו קצת מה קורה אצלכם בחודשי הקיץ.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: כמו שנאמר נמצאת אתי מנכ"לית רשת המתנ"סים שלנו, איריס כהן, שבין היתר גם אמונה ומופקדת על טיפול בנוער, אגף הנוער - - - של רשת המתנ"סים.

מאיר יצחק הלוי: העיר אילת, כעיר תיירות, קולטת מדי שנה כ-2.7-2.8 מיליון תיירים.

מאיר יצחק הלוי: נכון להיום רובם ישראלים ביחס פחות או יותר 90:10 או 87:13, זה פחות או יותר היחס, כאשר בחודשי החופש, שהם בעיקר אפריל ויולי-אוגוסט, אנחנו נערכים לקראת עשרות אלפי בני נוער שמוצאים בעיר אילת מקום לנפוש בו.

מאיר יצחק הלוי: שנבין, מדובר במספרים שהם מספרים גבוהים מאד.

מאיר יצחק הלוי: תמונת המצב מלמדת שבעיקר מהשבוע השלישי של יולי עד השבוע הרביעי של אוגוסט, מדי בוקר מגיעים לאילת עשרות אוטובוסים.

מאיר יצחק הלוי: השיא יכול להגיע למשהו בסדר גודל של מאה אוטובוסים ומשם, מהאוטובוסים, יוצאים ומתחילים לבלות.

מאיר יצחק הלוי: לדעתי הם מתחילים לבלות בתוך האוטובוס אבל יוצאים לבלות בני הנוער שמגיעים לאילת לנפוש, כפי שאמרתי, במספרים שמצריכים היערכות.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו לא יכולים להישאר אדישים למספרים שכאלה, אל"ף, משום שבעיר אילת חיים ונופשים לא מעט בני נוער, שבעצם אמורים לארח את החברים שמגיעים אליהם מכל חלקי הארץ ובי"ת, אנחנו כעיר, חייבים לארח בכל מיני צורות ואופנים את האוכלוסייה הזו שהיא באה עם הרבה מאד אנרגיה.

מאיר יצחק הלוי: באים לתפוס ראש בעיר אילת וכל הדפוסים מצריכים מאתנו היערכות.

מאיר יצחק הלוי: צריך לזכור שברבות השנים העסק הולך ומשתכלל.

מאיר יצחק הלוי: כשאני אומר "העסק" זה נושא האירוח.

מאיר יצחק הלוי: יכול להגיד שהיום אנחנו יכולים לראות הרבה בני נוער נמצאים בווילות שאנחנו מאד לא אוהבים את התופעה, חשוב שנדע את זה.

מאיר יצחק הלוי: וילות הופכות להיות בתי מלון ועסקים שעושים לנו הרבה מאד בלגאן בעיר.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו בהתמודדות קשה מאד.

מאיר יצחק הלוי: הגענו כבר למצב שמעל 25 בעלי וילות נמצאים מולנו בהליכים משפטיים, כולל כמה מעצרים שהיו, כי אנחנו טוענים שווילה היא וילה, זה בית לכל דבר ואין שום סיבה שהסובבים את הווילה יסבלו ולצערי הגדול מאד זה מאופיין כל השנה אבל וודאי וודאי בחודשי החופש - - -

יפעת שאשא ביטון: הווילות האלו הן לא עם רישוי של עסקים?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זה גם בניגוד לחוק.

יפעת שאשא ביטון: מעבר למה שדיברנו פה בהקשר של בני נוער שקצת מאבדים את עצמם בתוך המקום הפרטי הזה זה גם בניגוד לחוק.

מאיר יצחק הלוי: ממש ואנחנו פועלים בכל המישורים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זה במסגרת פורום אכיפה שמי שמוביל אותו הוא הממ"ר ביחד אתי, מפקד המרחב.

מאיר יצחק הלוי: הנושא המרכזי שאנחנו מטפלים בו זה נושא הווילות.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן שרשרת של תקלות.

מאיר יצחק הלוי: זה מתחיל בחריגות בניה עבור דרך רישיון עסק ועבור דרך - - - ועוד כהנה וכהנה ומהבחינה הזו דעתי קרה ונחרצה, להשאיר את הווילה כווילה שתכליתה מגורים ולא שום דבר שהוא לא מגורים.

מאיר יצחק הלוי: לכן המאבק הוא לא מאבק פשוט וכל העדה צריכה להסתער על העניין.

מאיר יצחק הלוי: כשאני אומר "כל העדה" זה כל גורמי האכיפה ונכון להיום יש שיתוף פעולה גם עם המשטרה, גם עם יחידות השיטור שלנו, גם עם מס הכנסה וגם עם כל הגורמים.

מאיר יצחק הלוי: כמובן גם עם האכיפה של תכנון בניה וכן הלאה וכן הלאה אבל אם נחזור לבני הנוער שלנו, שאנחנו מאד אוהבים אותם, חשוב לציין, הם ילדינו, כך אנחנו מתייחסים אליהם אבל אנחנו צריכים להכניס אותם לתוך איזושהי מסגרת שבה לפחות אנחנו בבקרה ושליטה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו כבר לפני הרבה שנים קיבלנו החלטה שתרומתנו תהיה על ידי מספר פעולות שתיכף איריס תרחיב עליהן אבל אם תרצו, אנחנו מתכנסים קרוב לחצי שנה להיערך לחודשיים הללו.

מאיר יצחק הלוי: וזה אומר שכל הצוות הרלבנטי, אם אלה מומחי נוער ואם אלה עובדים סוציאליים ואם אלה גורמים נוספים, סיירות הורים למיניהן, נערכים לתת מענה, אם זה על ידי בניית אוהל, על ידי ארגון מסיבות, על ידי מה שנקרא "קיץ בטוח", תכנית מגוונת שכמו שאמרתי, איריס תרחיב והצוות שלנו הופך את החודשים יולי אוגוסט לחודשים של לילות לבנים.

מאיר יצחק הלוי: כולם הופכים - - -

יפעת שאשא ביטון: בני הנוער בכלל בכל הארץ הפכו את יולי אוגוסט ללילות לבנים.

יפעת שאשא ביטון: אצלכם זה יותר בולט.

מאיר יצחק הלוי: הרבה יותר בולט.

מאיר יצחק הלוי: אני לא מכיר נער אחד שאומר "בוא נתפוס ראש בדימונה".

מאיר יצחק הלוי: תופסים ראש, תוספים ראש באילת.

מאיר יצחק הלוי: לא תופסים, לא בדימונה ולא בקריית שמונה.

מאיר יצחק הלוי: תופסים ראש באילת, באים לפה בהמוניהם ואנחנו מבינים את זה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רק צריכים לדעת להתמודד.

מאיר יצחק הלוי: אני אמרתי גם ואני כבר מסיים את הפתיחה שלי, אני גם אמרתי את זה במרכז השלטון המקומי, שלא נכון להשאיר את הנושא הזה כנושא שרק אילת מתמודדת אתו, זה פשוט לא נכון.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שיש כאן נושא שצריך טיפול הוליסטי, צריך טיפול של כל הגורמים השותפים, צריך שראשי העיר במחוזותיהם יידעו היכן נמצאים בני הנוער.

מאיר יצחק הלוי: והם מגיעים בהמוניהם, אנחנו מדברים על מספרים שיכולים להגיע למאה - - -

יפעת שאשא ביטון: שההורים יידעו איפה נמצאים הילדים שלהם.

מאיר יצחק הלוי: ברור.

מאיר יצחק הלוי: ברור.

מאיר יצחק הלוי: 150,000 בני נוער שמגיעים הם מספרים שהם מספרים מטורפים בכל קנה מידה וכמובן שצריך שהגורמים שאתם אנחנו פועלים ישתפו פעולה.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד שנכון להיום לא מעט גורמים משתפים פעולה כמו למשל, משטרת ישראל שחשוב שנדע את זה, כמו התכנית הלאומית שמשתפת פעולה, כמו משרד הרווחה שמשתף פעולה, יש בהחלט - - -

<קריאה: "עיר ללא אלימות".

יפעת שאשא ביטון: אמרתי "עיר ללא אלימות".

מאיר יצחק הלוי: "עיר ללא אלימות" כבר לא כל כך משתפים פעולה עם העניין הזה, בוא - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבדוק אתם את העניין הזה, הם פה - - -

מאיר יצחק הלוי: אני יודע שהם פה - - -

<גונן ירום: אנחנו פה, אנחנו פה.

מאיר יצחק הלוי: אני לא רציתי להגיד מי לא, רציתי להגיד מי כן אבל אם בחרת אז אני אגיד.

מאיר יצחק הלוי: בפרויקט הזה "עיר ללא אלימות" לא משתפת פעולה.

מאיר יצחק הלוי: עבדך הנאמן הציג תכנית "עיר ללא אלימות" לפני שלוש עשרה שנים אז אני יודע על מה אני מדבר וחבל, אני אומר שזה חבל, אני מקווה מאד שהם יתעשתו.

מאיר יצחק הלוי: זו תכנית - - -

יפעת שאשא ביטון: הצבא, הייתה איזושהי תכנית - - -

מאיר יצחק הלוי: שניה, אני אענה, אני רוצה רגע, אני אגע בזה, אני אגע בזה.

מאיר יצחק הלוי: העלית פה נושא שהוא נושא מרכזי.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו בעצם רוצים ומבקשים מכל גורם לא לראות בזה כתכנית נקודתית לחודשים יולי אוגוסט אלא לראות בזה חלק מתכנית שנתית ולדעת להיערך כבר חודשים קודם לכן, כל אחד בישוב, לשלב הורים.

מאיר יצחק הלוי: אין מה לעשות, בסקרים שלנו, שנעשו, כל נער בישראל מגיע לכאן, מגיע לאילת אחת לחמש שנים.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, אנחנו בחמש שנים קולטים את כל בני הנוער במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: זו תמונת המצב ולכן אני חושב שזה ענין של כולם, לבוא ביחד אתנו וללא תכניות וכשמדברים על תכניות אז מדברים גם על משאבים.

מאיר יצחק הלוי: ואני חושב שאין צורך לחסוך בעניין הזה כי אנחנו לא עושים את זה רק לילדינו, אנחנו עושים את זה גם לילדינו אבל גם לילדים שמגיעים מכל הארץ ואנחנו רוצים שיהיה להם פה נחמד.

מאיר יצחק הלוי: העלית נושא שהוא נושא מרכזי שאני כבר הצפתי אותו לפני ראש אכ"א וגם לפני קצין חינוך ראשי ובשבוע שעבר ישבתי עם הגורמים הרלבנטיים אצל קצין חינוך ראשי – מצטער על הקול שלי, אני באתי לכאן חולה, היה לי מאד חשוב להיות כאן כי זה נושא שמאד חשוב לעיר אילת – אני הצעתי לחזור למה שהיה בזמנו אוהל של קצין חינוך ראשי - - -

יפעת שאשא ביטון: הפסיקו אותו?

מאיר יצחק הלוי: נדמה לי ששלוש שנים פעל, זה היה דבר מדהים.

מאיר יצחק הלוי: אני פונה אלייך, גבירתי היושב ראש, אני חושב ששווה להתייחס לזה מול קצין חינוך ראשי.

מאיר יצחק הלוי: שמעתי שנבחר עכשיו קצין חינוך ראשי חדש, אל מול ראש אכ"א.

מאיר יצחק הלוי: האוהל דיבר על כך שבעצם כל בני הנוער שהגיעו אלינו שהם בגיל גיוס, נחשפו לחילות צה"ל על ידי זה שהצבא הציב שם אוהל ענק, כל ערב הייתה שם הופעה של אחת הלהקות הצבאיות, אחד האירועים המרגשים שאני חוויתי וזה היה כייף לראות את הנערים האלה, שבאים מצד אחד לתפוס ראש באילת ומצד שני אנחנו באופן בלתי אמצעי חושפים אותם כהכנה לצבא הגנה לישראל.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שאין טוב מזה ומדובר פה בנזיד עדשים.

מאיר יצחק הלוי: אין שום סיבה בעולם לא לחבר את שני האוהלים האלה אם תרצו, ולייצר פעולה אחת שהיא פעולה נכונה.

מאיר יצחק הלוי: הפנייה שלי היא בעצם אלייך ואל כל מי שנמצא פה.

מאיר יצחק הלוי: לא מדובר פה במשימה של העיר אילת למרות שלקחנו את כל האחריות ואנחנו יודעים להכיל.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו היינו שמחים שיותר גורמים יהיו שותפים, היינו שמחים לראות יותר גורמים שותפים גם בהיבט המִמוני ויותר גורמים שמשותפים גם לתכנון, שיהיה תכנון רב חודשי ורב שנתי.

מאיר יצחק הלוי: זה לא אירוע נקודתי של יולי אוגוסט, צריך להיות משהו בפריסה שנתית, בפריסה רב שנתית וככל שניערך טוב יותר, ניתן לנערים, אני רואה שיושבים פה נערים שאני מניח שמייצגים פה את בני הנוער, ניתן לנערים האלה שתהיה להם עדנה ולא שמישהו רודף אותם.

מאיר יצחק הלוי: זה כך כאמירות פתיחה.

מאיר יצחק הלוי: אני מציע, אם זה בסדר מבחינתך, גבירתי היושב ראש, לשמוע מה אומרת איריס, מה בעצם אנחנו עושים בתקופה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: כן, בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, איריס.

<איריס כהן: כאמור, אנחנו מתחילים להיערך לתכנית הקיץ אחרי חג הפסח.

<איריס כהן: נגמר פסח, אנחנו מתחילים להבין את תמונת המצב העירונית שצפויה לנו בקיץ הקרוב, כי היא משתנה.

<איריס כהן: אנחנו יודעים שבני הנוער משתנים, הדינמיקה העירונית משתנה ואנחנו צריכים להבין מהי תמונת המצב ולהיערך בהתאם.

<איריס כהן: אחד השינויים שאנחנו חווים בשנים האחרונות הוא העובדה שבתי המלון סגרו את עצמם בפני בני הנוער והרי אין ואקום והם מצאו מיד פרצה בצורת הווילות.

<איריס כהן: מה שזה אומר מבחינתנו זה שבקיץ הזה, למשל, הצוותים שלנו נחלקים בצורה כזו שיש צוות שנמצא בתוך העיר, לא רק לטפל בילדים שלנו אלא כדי לתת איזשהו מענה בתוך העיר.

<איריס כהן: אנחנו יודעים שחלק מההיערכות של אנשי העסקים בעיר אילת הוא לראות אילו מסיבות הם עושים לבני הנוער כדי שבאמת יהיה להם fun ואז לשם אנחנו גם נכנסים עם איזושהי תכנית.

<איריס כהן: אנחנו לא יכולים להתעלם מכך שיש מסיבות פעמיים בשבוע ושלש פעמים בשבוע ובכל מסיבה יש מעל אלף בני נוער.

<איריס כהן: המסיבות מתקיימות, נקודה.

<איריס כהן: ואז אנחנו מתחילים להתדיין עם אותם מארגנים - - -

יפעת שאשא ביטון: שמסיבות הן לא דבר רע וגם היזמים מרוויחים כסף שגם זה לא דבר רע וזה מביא פרנסה לעיר שגם זה לא דבר רע, אבל, אני מסכימה אתך שאנחנו צריכים להיות עם עיניים פקוחות, לראות שהדברים מתנהלים ומתקיימים בצורה שהיא לא מסכנת, לא אותם ולא את סביבתם.

<איריס כהן: נכון, אז למשל, מה שאנחנו עושים זה שאנחנו יושבים עם היזמים אחד אחד, מבינים מהי התכנית שלהם לקיץ הקרוב, רואים אם הם מוכנים להיות פרטנרים שלנו במובן הזה שהם מתחייבים שלא יהיה אלכוהול במסיבות האלו, במובן שהם מתכוונים להוציא את כל האישורים והרישיונות ולעמוד בתקן המשטרתי מבחינת מספרים וכו'.

<איריס כהן: בעלי עסקים כאלה שמוכנים להיות שותפים שלנו, אנחנו אומרים, אנחנו מוכנים לצאת עם צוותים.

<איריס כהן: דרך אגב, יחד עם משטרת אילת, שאנחנו עובדים ממש ביחד בחבירה אחת, מוכנים לצאת עם צוותים.

<איריס כהן: אנחנו יוצאים בערך עשרה אנשי צוות רק למסיבות, יוצאים גם מחוץ למסיבה כי יש התקהלות ומפחיתים את החיכוך, את העוקץ, את האלימות.

<איריס כהן: נכנסים גם פנימה וזה גם איזשהו משהו שנוסף אבל אני אספר.

<איריס כהן: בדרך כלל נוהגים להפריד בין התכנית לילדים שלנו, לילדי העיר אילת, לבין התכנית של האורחים ואני אומרת שאי אפשר להפריד, מכיוון שבני הנוער שלנו חווים חוויה אחרת מעצם היותם תושבים בעיר אילת, מכיוון שהקיץ שהם עוברים לא דומה לאף קיץ שבן עיר אחרת חווה.

<איריס כהן: לכן אנחנו צריכים להיערך אחרת גם מבחינת הילדים שלנו, אז אני יכולה לספר שאנחנו לקראת החופש הגדול הוצאנו מכתב אל ההורים, שעבר ממש, ילד ילד קיבל אותו, כדי ממש להסביר להם, זה "עשה ואל תעשה", זה קצת עצות, זה קצת טיפים וטלפונים למי לפנות ומה לעשות בעת הזאת.

<איריס כהן: אנחנו מכינים יריד תעסוקה לבני הנוער שלנו, אנחנו שואפים שמקסימום בני נוער יעבדו, כדי שהם יצטרכו לקום מוקדם בבוקר ואולי ישנו מוקדם - - -

יפעת שאשא ביטון: את מוכנה להגיד את זה עוד פעם?

<איריס כהן: אנחנו עושים יריד תעסוקה - - -

יפעת שאשא ביטון: כשאני אמרתי זה היה נשמע רע.

<איריס כהן: אנחנו עושים יריד תעסוקה ואני רוצה להגיד שאנחנו, בתור מתנ"ס, משמשים דוגמה ואנחנו קולטים עשרות ילדים לעבוד אצלנו בכל מיני מסגרות, כולל מד"צים בתוך הקייטנות וכו'.

<איריס כהן: גולת הכותרת שלנו בעצם היא תכנית הקיץ, שאותה אנחנו עושים, שהוכרה כתכנית לאומית על ידי "360".

<איריס כהן: אנחנו מקבלים תקציב מהם.

<איריס כהן: משרד החינוך נרתם אף הוא לתוך המשימה הזאת.

<איריס כהן: הם הוסיפו זוויות נוספות לתכנית הזו שמהן בעצם מסתכלים על אותם ילדים כבר מהשלב שמאיר תיאר, של האוטובוסים שיורדים לאילת.

<איריס כהן: אנחנו מחלקים באוטובוסים כרטיסי ביקור עם תפילת הדרך מאחור, כי אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שבזכות זה אולי הם ישמרו את זה בכיס ויש פה ממש "קיץ בטוח באילת" וטלפון, מספר טלפון סלולארי שאנחנו מחזיקים, יש לנו כונן תורן כל הקיץ - - -

יפעת שאשא ביטון: כשאת אמרת היערכות, אני לא אומרת את זה כביקורת, אני אומרת כדי שנבין, זה יותר מאשר להתייחס לתכניות שאנחנו מציעים פה במתנ"ס והכל, אלא היערכות מבחינת שמירת הבטיחות והביטחון של הילדים שהם מגיעים לצד הילדים שלכם, שחווים את אותן חוויות יחד עם בני הנוער שמגיעים מכל הארץ.

<איריס כהן: נכון, זה בראש ובראשונה אבל, כמו שאמרתי, בני הנוער הם דינמיים, הם משתנים.

<איריס כהן: ההדגשים שאנחנו שמים על התכנית משתנים משנה לשנה.

<איריס כהן: השנה למשל, בעקבות הכניסה של משרד החינוך לתוך התכנית, עשינו את האוהל למשהו הרבה יותר אטרקטיבי מבחינת התכנים שלו.

<איריס כהן: כל ערב יש שם תוכן אחר, כי המטרה שלנו - - -

יפעת שאשא ביטון: אוהל של הצבא או אוהל שאתם מקימים?

<איריס כהן: אוהל שלנו - - -

יפעת שאשא ביטון: היום אתם מקימים אוהל באופן קבוע, כאילו משמרים את המסורת אבל - - -

<איריס כהן: אנחנו שתים עשרה שנים מקימים אוהל בלב הטיילת - - -

מאיר יצחק הלוי: אנחנו התמקמנו ליד האוהל הצבאי, לא קשור אחד לשני.

<איריס כהן: אני אספר מה קורה מדי ערב בתקופת הקיץ.

<איריס כהן: יש לנו צוות שעובר הכשרה, השתלמות והוא נחלק לארבעה צוותים.

<איריס כהן: יש צוות של האוהל שמאייש את האוהל, שאני אפרט תיכף בכמה מלים מה עושים שם, יש צוות עיסוק שמסתובב על הטיילת, בים, בכל הפינות החשוכות, והוא מאתר, הם פיתחו מיומנות לתת את המבט הנכון, לפלוט, לתת את המשהו הנכון, הקצר הזה ולדעת לטפל, לשלוח הלאה.

<איריס כהן: לעזור, לתת את העזרה - - -

יפעת שאשא ביטון: איפה ממוקם האוהל?

<איריס כהן: בלב הטיילת.

<איריס כהן: איפה שהיה הלונה פארק, ליד "הילטון מלכת שבא".

<איריס כהן: אוהל גדול מזמין, יפה.

מאיר יצחק הלוי: ליד הגשר.

<איריס כהן: אנחנו עושים שם מסיבות אזניות, כי יש בתי מלון ויש רעש אז מסיבות אזניות, מסכי ענק, אתמול הייתה הרצאה בנושא מיניות והבאנו גם בחור טרנסג'נדר שנתן שעה שלמה להרצאה, היום יש ערב היפ הופ עם - - - היפ הופ, כל ערב יש משהו אחר, כי המערך - - -

יפעת שאשא ביטון: מהי מידת ההיענות?

<איריס כהן: מקסימה, מדהימה.

<איריס כהן: ה'פיק' הגדול הוא סביב הפעילות האקטיבית עצמה שאז יש מאות בני נוער שמגיעים למתחם.

<איריס כהן: זה מתחם שהוא עשוי ממש כמו בית קפה, אוהל 'זולתי' גדול ודשא ענק בחוץ עם פינות ישיבה אלטרנטיביות והם באים, הם פשוט באים.

<איריס כהן: הצוותים של העיסוק גם מביאים אותם לשם.

<איריס כהן: גורמים להם להגיע, כי שם יותר בטוח.

<איריס כהן: יש שם עבודות יצירה, יש שם גיטרות, יש שם משחקים, יש שם כמובן מים, יש ארטיקים שאנחנו מחלקים מדי פעם, כל מיני דברים כדי לתת הרגשה של בית ויש לנו צוות מסיבות וצוות שמסתובב בעיר.

<איריס כהן: זאת אומרת שכל ערב, אנחנו מדברים על סדר גודל של בין חמשים לששים אנשי צוות שעובדים מתשע בלילה עד ארבע-חמש בבוקר.

<איריס כהן: לא מובן מאליו.

<איריס כהן: לא מובן מאליו בכלל.

<איריס כהן: נכון שיש המון יתרונות בעבודת הקיץ הזאת, היא מחדדת את אנשי המקצוע שלנו והופכת אותם ליותר מיומנים אבל אין ספק שזו משימה מאד לא פשוטה.

<איריס כהן: אחד המאפיינים של העיר אילת ודיברנו על זה בחוץ, היא שיש שיתופי פעולה מאד יפים, גם בתוך העיר וגם מחוצה לה.

<איריס כהן: שום דבר ממה שתיארתי כאן, אנחנו אמנם מובילים את זה אבל שום דבר ממה שתיארתי כאן לא יכולנו לעשות לבד, אם לא היה ממש שיתוף פעולה של כל הגורמים, גם בתוך העיר, ממש, רווחה, חינוך, משטרה, סיירת הורים, כולם ביחד וגם המשרדים הממשלתיים מבחוץ.

<איריס כהן: כולם מבינים את הבעיה אבל צריך להבין שגם אם שמים מתחמים דומים בכנרת זה לא דומה, ממש לא דומה באפיונים למה שקורה אצלנו באילת.

יפעת שאשא ביטון: כי?

<איריס כהן: כי כמותית - - -

יפעת שאשא ביטון: מבחינת היקפים.

<איריס כהן: מבחינה כמותית ומבחינת מה שיש לעיר להציע.

<איריס כהן: גם בני נוער טובים במירכאות, מגיעים לאילת, פורקים עול, פורקים עול, זה הרחק - - -

יפעת שאשא ביטון: בני נוער טובים, בלי מירכאות אבל כן, הם מתפרקים לנו.

<איריס כהן: זה כך ממש בקצרה.

<איריס כהן: אם רוצים לשמוע עוד אני אשמח.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, תודה רבה ואני שמחה מאד לשמוע, גם על הפעילות המבורכת, גם על ההתגייסות ועל שיתוף הפעולה שאתם מציינים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נדבר עם מי שככה, מוטל בספק שיתוף הפעולה שלו וננסה - - -

<גונן ירום: שיתוף הפעולה - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע, אתה יודע, אנחנו ניתן את הבמה ואנחנו אפילו נפתח אתך אבל, אני לא יכולה להתעלם גם מתכנית שראיתי היום בבוקר שמראה, מה שראיתי אולי בסביבה הקרובה, של בני נוער שמצאו להם מקום מעבר לים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, בתי המלון סגרו את שעריהם ואנחנו לא מתווכחים אתם, ענין של ונדליזם, שתיה לא מבוקרת שגורמת להתנהגות שמה לעשות, פוגעת גם באורחים האחרים, ובני נוער החליטו שאם לא בתי מלון פה אז בתי מלון מעבר לים.

יפעת שאשא ביטון: לי יש קושי עם זה.

יפעת שאשא ביטון: בני שש עשרה, שבע עשרה שבכלל יוצאים מהבית וחוצים את הים לבדם, עם כל זה שאני סומכת עליהם ובכל זאת.

יפעת שאשא ביטון: מראות לא נעימים שאני חושבת שדורשים מכולנו רגע לקום ולשאול: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, איך אנחנו עוזרים לבני הנוער לא להתפרק כשהם נמצאים שם לבד ועדיין, זה משאיר את אילת עם ההתמודדות עם בני נוער שאמנם לא מגיעים לבתי מלון אבל מגיעים לווילות, שהן סיפור בפני עצמו ואנחנו דנו בו בוועדה מספר פעמים.

יפעת שאשא ביטון: מסוכן, אגב, במשך כל השנה, מסוכן מבחינת מה שהוא שהוא מזמין מעצם זה שבני הנוער נמצאים לבד בתוך וילה ללא השגחה ואני מברכת, מברכת גם על ההתגייסות שלכם מכאן, זה לא מובן מאליו.

יפעת שאשא ביטון: אתם לא אומרים: אלה לא בני נוער שלנו, הם באים, זה ענין כלכלי אלא אתם אומרים: אנחנו כאן בשבילם ועל זה בהחלט מגיע 'ישר כח'.

יפעת שאשא ביטון: קיבלתי את ההערה שלך ברצינות.

יפעת שאשא ביטון: "עיר ללא אלימות", לי באינטואיציה היה ברור שקודם אתם שם, אז בוא ספר לנו מה קורה באילת.

<גונן ירום: אנחנו שם באילת.

<גונן ירום: שמי גונן ירום, מנהל תחום בכיר "עיר ללא אלימות" במשרד לביטחון פנים.

<גונן ירום: מ-2007, פחות או יותר מהשנה - - - מהשנה ש"עיר ללא אלימות" למעשה התחילה לעבוד בשתים עשרה הרשויות הוותיקות, כפי שמאיר יצחק הלוי ציין, אילת הייתה הראשות הראשונה, שם פותח המודל.

<גונן ירום: אני אגיד כמה דברים כלליים קודם לפני אילת ואז אני אתייחס ספציפית למה שאנחנו עושים באילת ולא רק בתחום שמדברים עליו כרגע.

<גונן ירום: "עיר ללא אלימות", כפי שכבר הצגתי גם בישיבות קודמות, אני לא אחזור על הכול עכשיו, מרגיש כבר בן בית בוועדה.

יפעת שאשא ביטון: בן בית.

<גונן ירום: "עיר ללא אלימות" בתחום החינוך הבלתי פורמאלי או תחום הפנאי, היא מנסה, המשרד מנסה לתת מענים ולהיות שותף, כמו שהוצג פה, בהרבה מאד פעילויות שמהוות בעצם אלטרנטיבה נורמטיבית לשוטטות ולחוסר המעש של בני הנוער בקיץ ולא רק בקיץ, דרך אגב, לאורך כל השנה, בתקופת החופשים מהלימודים במשך כל השנה וגם במשך שנת הלימודים עצמה, בשעות אחר הצהרים, כשהמסגרות הרגילות כבר לא פועלות.

<גונן ירום: אבל צריך להבין, המשרד לביטחון פנים ותכנית "עיר ללא אלימות", לא יכולה ולא מהווה תחליף לכל הפעילות שמתקיימת ברשות מקומית בתחומים האלה.

<גונן ירום: אנחנו לא החברה למתנ"סים של הרשות המקומית - - -

יפעת שאשא ביטון: כן אבל אני חושבת שלא זאת הציפייה.

<גונן ירום: אנחנו לא יכולים בכל רשות לממן את כל המופעים ואת כל האירועים שהרשות מקיימת לבני הנוער כדי לספק להם תעסוקה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא - - -

<גונן ירום: אני רק מסביר.

<גונן ירום: אני אומר את זה לא רק לך, אני אומר את זה כי הרבה מאד רשויות מצפות מאתנו ועוד פעם, אני לא מדבר כרגע רק על אילת בכלל, הן מצפות מאתנו לממן מופעים ולממן אירועים גדולים ואנחנו לא יכולים להיות שם.

<גונן ירום: אל"ף, התקציב מוגבל, אין מה לעשות - - -

יפעת שאשא ביטון: גם לא לשם כך אתם הוקמתם, עם כל הכבוד ל"עיר ללא אלימות".

יפעת שאשא ביטון: זו לא המטרה.

<גונן ירום: תמיד יש את השאלה, למשל, אנחנו עכשיו סיימנו בוועדות מכרזים לאשר תכניות עבודה של 2016 ואת רואה בוועדות מכרזים כל מיני בקשות של רשויות מקומיות לממן כל מיני פעילויות בקיץ ואת רואה שם כל מיני דברים כמו הקרנת סרטים.

<גונן ירום: בדיוק אתמול הייתי בוועדת מכרזים, רשות מקומית ביקשה לקיים הקרנת סרטים בקיץ.

<גונן ירום: השאלה היא האם הקרנת סרטים בקיץ שייכת ל"עיר ללא אלימות" – כן או לא.

<גונן ירום: האם זה משהו שהמשרד לביטחון פנים צריך לממן, כן או לא.

<גונן ירום: אין ספק שאם אני מקרין סרט אני מביא לשם לא יודע כמה מאות בני נוער, אז בשעתיים שלש שהם יושבים ורואים סרט הם לא ישרפו את הספסלים בפארק.

<גונן ירום: השאלה היא אם זה חלק ממה שהמשרד לביטחון פנים צריך לעשות.

יפעת שאשא ביטון: אז בוא תן לי דוגמה מה כן, בוא ננסה להבין עכשיו - - -

<גונן ירום: ולכן המתח הזה, לא המתח אלא השאלה לאן בדיוק אנחנו נכנסים ולאן לא בתקציב מוגבל, היא תמיד שאלה שקיימת ואנחנו מנסים להגיע למקומות שיש לנו בהם ערך מוסף, גם ברמת התכנים.

<גונן ירום: אין לנו ענין לעשות ולהחליף את הרשות המקומית בפעולות שהרשות המקומית יודעת לקיים גם בלעדינו.

<גונן ירום: לצורך העניין, אנחנו גם לא מהווים קופה לטובת העניין הזה.

<גונן ירום: זאת אומרת, לצורך העניין, קשה לנו, למרות שאנחנו עושים את זה, כל מקרה לגופו אבל קשה לנו, למשל, לממן כרטיסים לבריכה - - -

יפעת שאשא ביטון: גונן, בסדר, אני מבינה את זה, אני אתך.

יפעת שאשא ביטון: עזוב רגע מה לא, מה לא לי זה ברור, בוא תגיד רגע מה כן ואיפה יכולה להיות ההתקדמות.

<גונן ירום: אז אמרתי שאנחנו מנסים להיכנס לכל מקום שיש לנו בו ערך מוסף.

<גונן ירום: ערך מוסף זה המקרה וזו הדוגמה הכי טריוויאלית ודיברנו עליה גם בפעמים הקודמות, למשל, מגרשים מוארים, ששם אני שם מדריך שגם עובד עם בני הנוער, מדבר עם בני הנוער, יודע להפנות לגורמים מטפלים כאשר מזהה משהו שזה מבחינתנו - - -

יפעת שאשא ביטון: אני דווקא הייתי הולכת לפינות החשוכות - - -

<גונן ירום: מבחינתנו, לשים אנשים שמסתובבים ברשות המקומית, בפארקים, במגרשים, בפרויקטים של מחצלות עם גיטרות או כל מיני דברים מהסוג הזה, שיש את המפגש הבלתי אמצעי עם בני הנוער, זה נותן הזדמנות הרבה יותר משמעותית, גם להיות עם בני הנוער, גם לתת להם את הפעילות האלטרנטיבית שאנחנו מדברים עליה - - -

יפעת שאשא ביטון: גם לאתר.

<גונן ירום: בדיוק.

<גונן ירום: וגם להיות בקשר בלתי אמצעי.

יפעת שאשא ביטון: לי זה נשמע מצוין, איפה פה החיבור - - -

<גונן ירום: עכשיו ספציפית לגבי אילת.

<גונן ירום: תראו, "עיר ללא אלימות" המשרד לביטחון פנים והעיר אילת, שותפים ותיקים בתכנית מ-2007.

<גונן ירום: כמו שמאיר יצחק הלוי אמר, התכנית פותחה גם קודם אבל מבחינת ההתקשרות הפורמאלית עם המשרד, תקן אותי אם אני טועה, הזיכרון ההיסטורי שלי הוא מ-2007 והרבה מאד שנים, עד היום למעשה, אנחנו שותפים מלאים בתכנית.

<גונן ירום: תמיד ראינו באילת עיר מודל.

<גונן ירום: אני חושב שזה לא השתנה.

<גונן ירום: מה שכן השתנה זה ש"עיר ללא אלימות" גדלה מאד.

<גונן ירום: זאת אומרת, אם בעבר היינו עם שתים עשרה רשויות, עד 2010, היום אנחנו מאה חמישים ואחת רשויות.

<גונן ירום: צריך להבין ש"עיר ללא אלימות" היום עושה עם מאה חמישים ואחת רשויות - - -

יפעת שאשא ביטון: כן אבל זה לא אמור לפגוע - - -

<גונן ירום: נכון, זה לא אמור לפגוע בכלל.

<גונן ירום: אנחנו כבר לא 12 רשויות וספציפית, מה שהכעיס את אילת, אפשר להגיד את זה פה על השולחן, זה שהבקשה שלהם לאשר תקציב לפרויקט ייחודי שמתקיים בקיץ לא אושרה.

<גונן ירום: היא לא אושרה במסגרת התקציב הרגיל של הרשות, כי התבקש פה תקציב נוסף, מעבר לתקציב המאגד, שניה, לכל רשות יש תקציב.

<גונן ירום: יש רשויות שהתקציב שלהן מיליון שקלים, יש רשויות שהתקציב שלהן 800,000 שקלים, התקציב נקבע בהתאם לקריטריונים קבועים שמחליטים עליהם לכל הרשויות.

<גונן ירום: במסגרת התקציב הקיים כל רשות יכולה לבקש כל דבר שהוא בהתאם למסגרת ולכללים של התכנית ובמסגרת הזאת כל בקשה של אילת יכולה להיכנס בלי שום בעיה.

<גונן ירום: הבעיות מתחילות כשרשויות מבקשות תוספות תקציב מעבר לתקציב הרגיל.

<גונן ירום: פה יש קושי מאד גדול ואני שם את זה על השולחן.

<גונן ירום: אנחנו הבאנו את הבקשה של אילת, בשנים קודמות הבאנו את הבקשות האלו לתקציב, כי המשרד מבין את הצרכים - - -

יפעת שאשא ביטון: בוא, השאלה היא מתוך הבנת הצורך, איפה - - -

<גונן ירום: אני אגיד בדיוק מה הבעיה גם.

<גונן ירום: המשרד מבין את הצורך, המשרד מכיר בצורך, אנחנו לא אומרים שהצורך לא קיים, הבעיה הספציפית ואני אומר את זה פה על השולחן, אני יודע שהישיבה מוקלטת, מצולמת, לא יודע מה עוד, הבעיה היום במדינת ישראל היא יועצים משפטיים.

<גונן ירום: מאד קשה להתמודד ולהסביר למה עיר מסוימת מקבלת תוספת תקציב.

<גונן ירום: אני לא מדבר על התקציב הרגיל שהוא שייך לאילת והיא יכולה להחליט.

<גונן ירום: כאשר מבקשים תוספת תקציב, למרות שבאים ומסבירים את הצרכים שמאיר יצחק הלוי הציג כאן, ולמרות שמסבירים שמאות אלפי בני נוער מגיעים לעיר אילת במהלך החופשים, מאד קשה להסביר ומאד קשה לשכנע והיום, דגל השוויוניות בוועדות מכרזים וחלוקת משאבים שוויונית ואחידה והוגנת, הוא - - -

יפעת שאשא ביטון: חלוקת משאבים אחידה היא לא שוויונית.

<גונן ירום: היא נר לרגלי מקבלי ההחלטות והגורמים שבסופו של דבר הם אלה שמחליטים ואנחנו, כגורם מקצועי במשרד ואנחנו עם הרשות, דרך אגב, שיהיה פה ברור, אנחנו באנו וניסינו לשכנע את החשבות ואת היועצים המשפטיים וזה מאד קשה.

<גונן ירום: מה שאני חושב הוא שאנחנו צריכים להיות פה יצירתיים.

<גונן ירום: אני אומר את זה למאיר יצחק הלוי ולחשוב ביחד על דרך לקדם את הנושא.

<גונן ירום: אני חושב שבשיח משותף וזה לא כאן בשולחן הזה אלא - - -

יפעת שאשא ביטון: האם בשיח משותף יהיה אפשר להשיג את התקציב?

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו יכולים פה להתערב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו יושבים בכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים: יש פה צורך אמתי.

יפעת שאשא ביטון: יש פה עיר ש once נכון, אולי נהנית מאלה שמגיעים אליה אבל מגיע לשם הנוער של כולנו, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להתגייס כדי שהנוער הזה ישרוד ויעבור את זה בשלום.

יפעת שאשא ביטון: ישרוד לא כי מישהו מקשה עליו אלא כי הקיץ מזמין הרבה דברים שאנחנו רוצים שהוא יעבור אותם בשלום.

יפעת שאשא ביטון: מתוך ההבנה הזו לבוא ולהגיד ב"עיר ללא אלימות" מלכתחילה ואתה יודע מה, תוך כדי שאני מדברת עולה לי רעיון.

יפעת שאשא ביטון: הרי התקצוב של הרשויות השונות הוא על פי קריטריונים שנקבעים אז למה לא להכניס קריטריון נוסף, בשיתוף, תגיד לי עם מי צריך לעשות את העבודה או איזו וועדה צריכה להתכנס, שמייחד את העיר אילת ואם יש דומות לה אז נניח שגם אותן, כדי שאנחנו נוכל לדאוג באמת לנוער שמגיע לשם מכל הארץ.

<גונן ירום: תראי, אמרתי, יכול להיות שצריך לעשות פה איזושהי עבודה ולחשוב ביחד עם הרשות - - -

יפעת שאשא ביטון: צריך לעשות עבודה, השאלה מהי.

<גונן ירום: העניין של קריטריונים, לשנות קריטריונים זה בדרך כלל עבודה מערכתית שיש לה הרבה מאד שותפים במשרד ומחוץ למשרד, זו לא עבודה שאפשר לעשות אותה ככה.

<גונן ירום: יש פה הרבה מאד שיקולים, גם תקציביים וגם אחרים בקביעת קריטריונים לחלוקת תקציב.

יפעת שאשא ביטון: אז מה כן?

<גונן ירום: אני מניח שאת יודעת, גם ממשרדי ממשלה אחרים, לקבוע קריטריונים זה לא דבר של מה בכך וזה לא דבר שאפשר לשנות בהינף יד.

יפעת שאשא ביטון: לתקצב רשות במשהו שהוא לא מוגדר, אני מסכימה, יש לנו קושי.

<גונן ירום: אני אומר, קשה מאד.

<גונן ירום: תראי, יש במדינת ישראל הרבה מאד בעיות ומגזרים ואוכלוסיות עם צרכים ייחודיים ואני אומר את זה פה גם על השולחן, לא תמיד המדינה יודעת טוב לתת מענה לכל אוכלוסייה כזאת ולכל מגזר כזה.

יפעת שאשא ביטון: אולי צריך לפנות לשלטון המקומי.

<גונן ירום: וזה בדיוק מה שאומרים לנו כשאנחנו באים ומבקשים מהמשרד לאשר תוספת תקציב לנושא כזה או אחר.

<גונן ירום: בסופו של דבר אני אומר את זה, עוד פעם, על השולחן, בשנים האחרונות מקשים עלינו מאד בכל הנושא של אישור תקציבים מעבר לבסיס.

<גונן ירום: כל בקשה לאשר תקציב שהוא חורג מהקריטריון נתקלת בבחינה מאד מדוקדקת של זכוכית מגדלת והדלת לאשר תקציבים כאלה הולכת ונסגרת, הולכת ומצטמצמת ולכן אני אומר, מה שאני מציע זה לשבת עם הרשות ולחשוב ביחד על דרכים יצירתיות.

<גונן ירום: אנחנו רוצים להמשיך להיות שותפים.

<גונן ירום: אנחנו שותפים כבר עכשיו בפרויקטים שונים ב"עיר ללא אלימות", בתכנית "עיר ללא אלימות" לאורך כל השנה בהרבה מאד תחומים, בחינוך, ברווחה.

<גונן ירום: השותפות הזאת תימשך גם בעתיד כמובן ולגבי תקצוב הנושא הספציפי הזה, אני אומר, צריך לשבת ולחשוב איך אנחנו בונים את זה נכון, כדי שיהיה אפשר גם להתקדם עם הנושא.

<גונן ירום: אני אומר, כרגע, לקיץ הקרוב, אני לא רואה כבר דרך, התקציבים כבר אושרו, הקיץ כבר, אנחנו נמצאים בו אבל לגבי ההמשך, גם לגבי שנת התקציב הבאה 2017, אני חושב שיש מקום לעשות חשיבה יחד עם הרשות, איך בונים ומתכננים את הפעילות של "עיר ללא אלימות" ביחד, בצורה נכונה ואיך מגישים למשרד בקשה לתוספת תקציב בצורה כזאת שבאמת תאפשר לנו ביחד להתגבר על הבירוקרטיה ועל המכשולים בנושא.

יפעת שאשא ביטון: כל הדברים האחרים שציינת, לצורך העניין פריסה במוקדים שונים בעיר, האם כל זה קיים עדיין בעיר אילת?

<גונן ירום: כל רשות - - -

יפעת שאשא ביטון: עזוב רגע "כל רשות", באילת, היום, היום, אתה דיברת על - - -

<גונן ירום: על זה דיבר יצחק הלוי מה קיים אצלם.

<גונן ירום: אני יודע שיש לעיר אילת נדמה לי 870 - - -

יפעת שאשא ביטון: הרשות בעצם קובעת איזו תכנית - - -

<גונן ירום: אנחנו משקיעים באילת 870,000 שקל בשנה.

<גונן ירום: הרשות בוחרת מה לעשות עם ה-870,000 שקל - - -

יפעת שאשא ביטון: לפי מפרט התכניות.

<גונן ירום: נכון.

<גונן ירום: איך לחלק את התקציב.

<גונן ירום: היא מחליטה כמה להשקיע בקיץ וכמה להשקיע באכיפה וכמה להשקיע בחינוך, מתוך סל התקציב המוגדר.

יפעת שאשא ביטון: כן, מאיר יצחק.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד כך.

מאיר יצחק הלוי: קודם כל אנחנו לא כועסים.

מאיר יצחק הלוי: למדנו לסמוך על עצמנו.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו לא כועסים.

מאיר יצחק הלוי: אימא שלי אומרת בתימנית יש משפט - - - אם אין אני לי מי לי, אוי ואבוי אם אנחנו נצטרך - - -

יפעת שאשא ביטון: זה נכון אבל יש פה גם סוגיה שאני לא יכולה להתעלם ממנה ולהפיל את הכול, ענין התקצוב הוא מורכב ואנחנו נתגייס.

יפעת שאשא ביטון: זה לא "נראה איך" אלא צריך להתגייס.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו, ברוך השם, אני אגיד לך כך.

מאיר יצחק הלוי: אם כבר מדברים על "עיר ללא אלימות", מאחר ויש לי זכויות יוצרים עליה וגם נושא של מגרשים מוארים הוא פרויקט שלי, סליחה על חוסר הצניעות - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור אבל בוא נגיד מה יש ב"עיר ללא אלימות" באילת.

מאיר יצחק הלוי: דקה, דקה, אני אגיד, שניה, אנחנו זכינו להרבה עדנה, כי התכנית התחילה אתנו, אחרי זה היינו הקטר שהניע אחד עשר קרונות, בוודאי זכינו בתקציב והתכנית גדלה.

מאיר יצחק הלוי: אני לגמרי מבין את זה.

מאיר יצחק הלוי: התקצוב של אילת הלך והצטמצם, הצטמצם, הצטמצם ונשאר היום, נשארו היום כ-800 אלף שקל - - -

<גונן ירום: 870.

מאיר יצחק הלוי: כפי שאומר גונן, על תכנית שאנחנו מציגים, מסכימים עליה, חותמים על ניירת ועלא כפק.

יפעת שאשא ביטון: היא כוללת התייחסות לקיץ, ה-870?

מאיר יצחק הלוי: לא, דקה, דקה.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להסביר.

מאיר יצחק הלוי: למשל, מגרשים פעילים, אנחנו הצענו הצעה של שלושה עשר מגרשים פעילים.

מאיר יצחק הלוי: נכון להיום, מה שעובד, בגלל מגבלות התקציב, הוא שלושה מגרשים פעילים וחבל שכך.

מאיר יצחק הלוי: אבל גם אנחנו כוחנו מוגבל.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד לך גונן, תראה, אני מכיר את המשפטיזציה במדינת ישראל, היא אבי אבות הנזיקין, אני אגיד.

מאיר יצחק הלוי: אבל אין מדובר פה בתכנית עירונית.

מאיר יצחק הלוי: לא מדובר פה בתכנית עירונית.

מאיר יצחק הלוי: מדובר פה בתכנית לאומית.

מאיר יצחק הלוי: חשוב שנבין את זה כי ה-150,000-200,000 בני נוער הם בני נוער שמגיעים ממדינת ישראל, זו לא בעיה של העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אם הייתי אומר לך, תשמע, אני רוצה לעשות כל יום אירוע לילדינו בפארק ותתמן לי מדריכים וסרטים אז אתה יודע מה, אני מוכן לקבל את זה, זו אחריות שלי ואני עושה את זה בלעדיך אבל, שאני אצטרך להוציא כספים לכל זה, זה בדיוק השיקול שצריך להיות.

מאיר יצחק הלוי: בוא נלך אחורה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא הכול זה להוציא כספים.

יפעת שאשא ביטון: יש מופעים שבני הנוער משלמים.

יפעת שאשא ביטון: יש פה איזשהו - - -

מאיר יצחק הלוי: תרשי לי להגיד לך, גבירתי היושבת ראש, פעם אחת שנדע להבין את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: העיר אילת מוציאה יותר מאשר מכניסה לנושא תיירות.

מאיר יצחק הלוי: נקודה.

מאיר יצחק הלוי: ואם פעם תרצי אני אציג לך את הדברים אחד לאחד.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נראה את זה אבל זה לא העניין כרגע.

מאיר יצחק הלוי: אני - - - בני הנוער אבל בוא נשאל מה יקרה אם לרגע אחד נפסיק להתעסק בעניין הזה.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול למשל, בשנה הבאה, לקבל החלטה שאני לא מוכן יותר, אני רוצה שבני הנוער, שהמדריכים ימשיכו לעבוד, מסודר, כמו שעובדים בכל מדינת ישראל, אותו דבר עובדים סוציאליים, סיירת הורים לא צריכה להשתגע והעסק עובד.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד לך מה יקרה.

מאיר יצחק הלוי: המשרד יצטרך להביא כסף ממקומות אחרים, כדי לטפל בבעיות שייווצרו.

מאיר יצחק הלוי: נקודת המוצא אומרת שהפעולות שאנחנו עושים הן פעולות שבסיכומו של דבר מייצרות אוירה יותר רכה בקליטה, שמונעת הרבה מאד בעיות שאם הן היו אז מישהו אחר היה מממן אותן.

מאיר יצחק הלוי: בתגבורים, בגיוס של עוד כוחות, נכון, אני פונה פה למשטרה, זה ברור לגמרי שזה מה שהיה קורה ולכן, כנראה שהצגתם את הטיעונים באיכויות לא גבוהות.

מאיר יצחק הלוי: תביאו אותי לוועדה, אני מוכן לבוא לוועדה ובוא נראה מה יגידו לי כל היועצים המשפטיים - - -

<גונן ירום: זה רעיון טוב.

מאיר יצחק הלוי: כי אני אומר לך, שנה הבאה, אם אני אחליט שאני סוגר, אני לא רוצה להגיד באסטה כי סגרתי כמה, אבל סוגרים את הברז, אז בוא נראה מי יממן את הטיפול ב-150-200 אלף בני נוער.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד לך משהו, זה יעלה לכם פי כמה וכמה, תאמין לי, אני יודע על מה אני מדבר אבל היום יש איזשהו ונטיל, איזשהו וסת - - -

<גונן ירום: את יכולה לרשום בסיכום שמאיר יצחק הלוי מוזמן לוועדה הבאה, כדי - - -

מאיר יצחק הלוי: נראה לי שאתה קצת עם רוח סרקסטית.

<גונן ירום: לא, ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: לא.

<גונן ירום: מאיר, ממש לא.

<גונן ירום: אני מזמין אותך לוועדה הבאה.

יפעת שאשא ביטון: מאיר, אני לא שומעת פה ציניות, אני שומעת פה קריאה ואנחנו נעשה כל דרך.

יפעת שאשא ביטון: אם צריך שתגיע לוועדה תגיע ואם צריך שאנחנו נפעיל לחץ אנחנו נפעיל ואם צריך לגייס את השלטון המקומי נגייס - - -

<גונן ירום: האמת, לא ברמה של ראשי ערים, אף פעם לא בא אלינו ראש עיר לוועדה אבל הרבה פעמים אנשי מקצוע ברשויות מגיעים לוועדה - - -

יפעת שאשא ביטון: גונן, אני מסכימה עם האמירה, אמרתי תודה מקודם וגם אתה מסכים - - -

<גונן ירום: אין פה טיפה ציניות, מאיר.

יפעת שאשא ביטון: גונן, אנחנו מבינים כולנו שמדובר במשהו שהוא ייחודי לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא נקודתי מהבחינה הזו שהוא שייך לאוכלוסייה מסוימת, הוא שייך כמעט לכל נקודה במפה שאנחנו נגע בה, כי מכל הארץ מגיעים בני נוער לאילת.

יפעת שאשא ביטון: מכל הארץ.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שזו התגייסות של שלטון מקומי אבל שוב, שלטון מקומי יגיד: כסף והשאלה אם באמת במסגרת התכנית של "עיר ללא אלימות", אפשר להקצות תקציב שאנחנו לא אומרים שזה תקציב לאילת אלא זה תקציב לטיפול בבני הנוער, במקום שבו הם מתרכזים.

יפעת שאשא ביטון: היום זה אילת, יכול להיות שמחר הם יחליטו שהם הופכים את טבריה לעיר התיירות.

יפעת שאשא ביטון: לא חלילה בשביל לקחת מכם אלא בשביל העניין.

יפעת שאשא ביטון: התקציב יהיה מובנה לא מהמקום היישובי אלא מהמקום הכולל, של בני נוער בארץ.

<גונן ירום: אחת הדרכים, דרך אגב, שעושים את זה - - -

יפעת שאשא ביטון: אגב, פעם הייתה ערד, שהיו מגיעים לכל הפסטיבלים ובגלל זה אני אומרת שאפשר לצבוע את זה לא יישובי אלא לצבוע את זה מבחינת - - -

<גונן ירום: אחת הדרכים שעשו את זה, אחת הדרכים שמשרדי הממשלה מתקצבים כל מיני - - - שהם תוספתיים זה דרך החלטות ממשלה ייעודיות.

<גונן ירום: יש כל מיני החלטות ממשלה למגזר הדרוזי והצ'רקסי, יש החלטת ממשלה על המגזר הבדואי בצפון, בדרום, יש החלטת ממשלה למגזר החרדי, בקיצור, יש כל מיני החלטות ממשלה שדרכן נותנים תקציבים, לא רוצה לקרוא לזה ייחודיים כי אמרתי חרדים אז ייחודיים לא נשמע טוב יחד אבל, דרך החלטות ממשלה לוקחים הרבה פעמים פרויקטים לאומיים כמו שמוצג פה ומקדמים אותם - - -

יפעת שאשא ביטון: כן אבל זו לא החלטת ממשלה, זאת תפיסה.

יפעת שאשא ביטון: זו תפיסה.

יפעת שאשא ביטון: למה אני אומרת, כי בהחלטת ממשלה היום יחליטו על אילת ומחר בכלל, פתאום בקיץ הבא הם מחליטים שלא בא להם אילת, באה להם טבריה, באה להם עיר אחרת.

<גונן ירום: הייתה דרך אגב, לפני כמה שנים, הייתה החלטת ממשלה שעסקה בהעצמת לוד.

<גונן ירום: מיליונים הוקצו שם לנושא העצמת לוד, לטכנולוגיה, לפריסת מצלמות, לשיפוץ מבנים ואני אומר, זו אחת הדרכים.

<גונן ירום: מאיר, אני אומר את זה בשיא הכנות, אנחנו באמת ניהלנו מלחמות.

<גונן ירום: אני במשרד, חלק מהתפקיד שלי זה לנהל מלחמות.

<גונן ירום: אני בא בבוקר, הרבה פעמים למלחמה, להילחם כדי לקדם, כדי לאשר בוועדה, כדי - - -

יפעת שאשא ביטון: אז המלחמה הבאה שלנו היא לדאוג לבני הנוער, היכן שהם מחליטים להתכפכף במירכאות.

<גונן ירום: צריך להבין, צריך להבין שהמלחמה העיקרית שלנו כל הזמן היא כשמדובר בתוספת בתקציב.

<גונן ירום: מאד קשה, אמרתי את זה בהתחלה, קשה לאשר תוספות תקציביות והדרכים הרגילות, כמו שעשינו את זה בעבר, דרך פיילוטים היא כמעט בלתי אפשרית היום, לאף מגזר באף רשות - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר, גונן, אני רוצה לשמוע את בני הנוער וגם לתת לחבר'ה שיושבים כאן.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה להגיד, אנחנו צריכים רגע לשנות את התפיסה או את הקונספט שאנחנו משתמשים בו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על תוספות תקציב, אנחנו מדברים על לחשוב על רעיון לקראת הקיץ הבא לפחות, שבו יש תקציב מוגדר, שהוא לא תוספתי, שהוא built in כחלק מהתכנית הכוללת, שמתייחס למקומות שבהם מתרכז הנוער.

יפעת שאשא ביטון: היום הוא מתרכז באילת, לפני כמה שנים התרכז במקום אחר, אולי בעוד שנה הוא יחליט שהוא הולך למקום אחר, זאת אומרת שהתקציב לא יהיה צבוע לפי ישוב אלא יהיה חלק מהתכנית שהולכת עם בני הנוער בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: זה יעזור לנו.

<גונן ירום: התכנית "עיר ללא אלימות" היא עיר ללא אלימות, זאת אומרת, כמו שאיריס הייתה אומרת "יחידת השינוי היא הרשות המקומית".

<גונן ירום: אנחנו מתקצבים - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, זה עיר ללא אלימות.

יפעת שאשא ביטון: היום זו העיר אילת, מחר זו תהיה עיר אחרת.

<גונן ירום: אנחנו מתקצבים את הרשות המקומית.

<גונן ירום: מי שעושה את התכנית זה הרשות - - -

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, עזוב, זו כבר טרמינולוגיה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתקצב את הרשות המקומית, איפה שיהיו בני הנוער באופן מרוכז בקיץ אבל צריך להבין שיש לנו פה איזושהי משימה שהיא גדולה יותר או מורחבת יותר מאשר הפעילות השוטפת.

<גונן ירום: טוב.

יפעת שאשא ביטון: טוב, אז בני הנוער שלנו, אנחנו רוצים לשמוע גם אתכם.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך נעבור לאנשי מקצוע נוספים.

יפעת שאשא ביטון: מי מכם רוצה?

<דני קציר: קודם כל תודה רבה לכבוד חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שתמיד נותנת לנו מקום בוועדות שלה ותמיד שומעת אותנו.

<דני קציר: ככה, קודם כל אנחנו באמת רוצים לצאת בקריאה ברורה, נגד כל התופעות שדיברת עליהן, אם זה אלכוהוליזם, ונדליזם והתפרעויות של בני נוער - - -

יפעת שאשא ביטון: מבין למה אני נותנת לכם מקום בוועדה שלי תמיד?

יפעת שאשא ביטון: בסוף הבשורה מגיעה מכם.

<דני קציר: כמובן שאנחנו יוצאים קריאה ברורה נגד זה.

<דני קציר: אנחנו חושבים שאנחנו יכולים להיות חלק.

<דני קציר: ראיתי כאן בעלון של "קיץ בטוח" שמועצת נוער אילת גם שותפה בעניין הזה.

<דני קציר: אנחנו חושבים שאחד האמצעים הכי טובים ליצור קשר עם בני הנוער הוא דרך בני הנוער, כי הרבה פעמים בני הנוער ככה מקבלים אנטי אם באים אליהם מלמעלה וברגע שבני הנוער הם אלה שיבואו ויפעילו את הפעילויות האלו ויובילו את הדברים האלה, אז גם בני הנוער שמגיעים ממקומות אחרים יראו את זה באור הרבה יותר חיובי.

<דני קציר: באופן כללי אנחנו גם קוראים לכל הארגונים כאן, אם זה משטרת ישראל, "עיר ללא אלימות", לשתף אתנו פעולה מבחינת הסברה לבני הנוער.

<דני קציר: אנחנו חושבים שיש לנו הרבה מאד כוח מבחינת להגיע ויש לנו הרבה חשיפה.

<דני קציר: בני הנוער נחשפים אלינו.

<דני קציר: לגבי ההגבלות שדיברת עליהן, גם מבחינת בתי מלון, אנחנו חושבים שבסופו של דבר, ברגע שאתה מטיל הגבלות כאלו, אז כמו שאמרת, כן, בני הנוער מוצאים את הפרצה.

<דני קציר: הרבה פעמים זה מגיע למקום הרבה יותר גרוע.

<דני קציר: זאת אומרת, ברגע שבתי המלון סגרו את הדלת לבני הנוער אז הם מצאו את הווילות האלו או שבני נוער היום טסים לחו"ל, כמו שראינו בימים האחרונים בכותרות, הרבה פעמים זה הרבה יותר גרוע.

<דני קציר: המגבלות בדרך כלל, לא רק שהן לא עוזרות, הן מאד מזיקות כי ברגע שאתה לא נותן לבני הנוער להגיע למקומות הרשמיים ולמקומות המוסדרים, אז הם ימצאו מקומות בלי רישיון עסק כמו הווילות האלו והרבה פעמים יש שם פחות פיקוח והרבה פחות מקום.

<דני קציר: זאת אומרת, כן, לצאת בקריאה ברורה נגד הדברים, לא להטיל מגבלות.

<דני קציר: זה מבחינתנו.

<דני קציר: כמובן שכל דבר של שיתוף פעולה אתנו כמובן, אתם, כל מועצת נוער אילת, אנחנו פתוחים לכל פנייה וזהו, אני חושב.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה דני.

יפעת שאשא ביטון: מישהו מן המשרד לביטחון פנים שלא דיבר רוצה?

<חגית בן שאנן: כן, אני קצינת נפגעי עבירה וממלאת מקום קצין נוער מחוזי, אני אציג - - -

יפעת שאשא ביטון: חגית?

<חגית בן שאנן: כן, אני חגית בן שאנן, אני אתן את הראייה המחוזית ואחר כך ליאור, שהוא קצין הנוער המחוזי ירחיב על השותפויות ועל המודלים שמוצעים באילת בנושא של פשיעה.

<חגית בן שאנן: אני כן יכולה להגיד, כמי ששירתה באילת גם כקצינת נוער במשך שבע שנים ומכירה מקרוב את אילת וגם עברה לתפקידים ברמה המחוזית, שאילת לא דומה לשום מקום אחר, לא מבחינת המאפיינים ולא מבחינת השותפות שיש עם הרשות.

<חגית בן שאנן: שותפות מאד מיוחדת שכולם נרתמים.

<חגית בן שאנן: כל תופעת פשיעה שעולה בדגש על בני נוער, כולם נרתמים ונותנים מענה.

<חגית בן שאנן: יש איזשהו ערך מוסף מאד משמעותי לפעילות הזו בקיץ.

<חגית בן שאנן: ריכוז של כל כך הרבה בני נוער בתקופה הזו שהכול חם וכשיש סוג של חוסר מעש, יכולה להוביל ולגרום לאותם נערים לעסוק בפלילים ומבחינתנו כל פעילות כזאת היא מבורכת כי בסופו של דבר היא גם מונעת מעורבות של קטינים בפלילים, כי לצערנו הרב, הכי קל להסתבך בפלילים כבני נוער, כי זה רק איזשהו מעשה קונדס ויש לזה אחר כך השלכות מבחינת תיק פלילי.

<חגית בן שאנן: גם מבחינת פרויקטים שאנחנו עושים אחר כך כדי לשקם בני נוער ולסגור להם רישומים פלילים, אנחנו בסופו של דבר באים ומזהים איזושהי פעילות שנעשתה, לא כי אותו נער הוא עבריין אלא מתוך איזושהי רוח שטות, מתוך שעמום, מתוך חוסר מעש, אותו קטין הלך והסתבך וזה ממש חבל לנו.

<חגית בן שאנן: לכן המענים בקיץ, בעומס שקיים, הם מענים מאד משמעותיים שכן חשוב לשמר אותם יחד עם משטרת ישראל.

<חגית בן שאנן: אנחנו פועלים גם מבחינת כל הנושא של אלכוהול, מכירות אלכוהול.

<חגית בן שאנן: אנחנו מפעילים ברמה מחוזית סוכני אלכוהול, שאלה קטינים שאנחנו מפעילים אותם לא בעיר המגורים שלהם, מאתרים קטינים מערי המחוז ומורידים אותם לאילת.

<חגית בן שאנן: הם עושים רכישה של אלכוהול וכך אנחנו למעשה יכולים - - -

יפעת שאשא ביטון: פעילות שהיא מוגברת בקיץ?

<חגית בן שאנן: כן ובדגש על אילת.

<חגית בן שאנן: זה משהו שאנחנו חווים מהר מאד את האפקט שלו.

<חגית בן שאנן: בעלי עסקים נורא חוששים מזה, נרתעים.

<חגית בן שאנן: אם בתחילת התהליך הזה של הסוכנים כל עסק שני מכר אלכוהול, היום נורא נורא נזהרים וזה משהו שעוזר לנו.

<חגית בן שאנן: גם בנושא של מודל קליטת אוטובוסים, בסך הכול העיר אילת בתקופות האלה קולטת בין 50-150 - - -

יפעת שאשא ביטון: אגב, סליחה, רגע, שאני עוצרת אותך.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתעכב על הנושא של האלכוהול.

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים בישובים אחרים אנחנו מתמקדים אולי בפיצוציות, במקומות שמוכרים רק אלכוהול אבל השופרסל ורשתות המזון - - -

<חגית בן שאנן: גם שם סגרנו, גם עסקים כאלה.

יפעת שאשא ביטון: באילת, לצורך העניין, יש פחות מבוגרים שיקנו בשבילם כי הם מגיעים לבד, הם לא מגיעים עם משפחה, רגע, שניה, האם שם אתם כן אוכפים ברשתות מזון?

<חגית בן שאנן: גם ברשתות, גם במסעדות.

<חגית בן שאנן: בראייה מחוזית אני יכולה להגיד לך שאנחנו גם באילת וגם בכלל המחוז אנחנו אוכפים, כל מקום שאנחנו יודעים שיש שם מכירות של אלכוהול, שכמובן כשזה לא שייך לאיזשהו ארגון פשיעה, כי לא רוצים לסכן את אותם נערים, שם אנחנו עושים את זה בצורה אחרת, כל עסק כזה מבחינתנו שמוכר אלכוהול, אנחנו ניכנס אליו, גם בתי קפה, גם מסעדות, גם סופרים, מכולות, גם בשעות לא שגרתיות כמו שתיים בצהרים בתוך מכולת וגם בשעות הערב.

<חגית בן שאנן: אנחנו כן נותנים איזשהו דגש על אילת בתקופה הזו כי שם תופעת האלכוהול, אנחנו גם מזהים את זה במודל שאנחנו מכינים של פריסת אוטובוסים, שאנחנו בעצם בתקופת הקיץ אנחנו מדברים על 50-150 אוטובוסים שמגיעים לאילת, עמוסים בנערים שמרגישים שברגע שהם עברו את מחסום הכניסה לעיר הכול מותר ופתאום הם נכנסים למתחם מפוקח עם ניידות משטרה, עם בוחני נוער, עובדי נוער, שאצל חלקם אנחנו עושים חיפושים ומוצאים הרבה מאד אלכוהול, גם סמים, גם כלי תקיפה, לצערנו אנחנו פותחים תיקים פליליים ומרחיקים אבל זה משהו שאנחנו גם חווים יותר את האפקט של שיטת חבר מביא חבר אז זה עובר מפה לאוזן, שתיזהרו, יש משטרה בארבע בבוקר שהופכת לנו את התיקים ובודקת.

<חגית בן שאנן: אנחנו הולכים ומזהים שלקראת אמצע הקיץ כבר פחות נמצא אלכוהול.

<חגית בן שאנן: זאת אומרת שאם לא הבאת את זה בתיק וזה לא קיים לך, לא הבאת מהבית והעיר לא מוכרת לך, אז הרבה יותר קשה להשיג את האלכוהול מהבחינה הזו.

יפעת שאשא ביטון: רצית להוסיף משהו?

<לילך עטייה: כן.

<לילך עטייה: לילך, אני קצינת מניעה והסברה של המחוז הדרומי.

<לילך עטייה: בתפקיד הקודם שלי הייתי קצינת נוער של מרחב אילת.

<לילך עטייה: בעניין הזה של הסופרים הגדולים אז גם שם אנחנו אוכפים ומכניסים.

<לילך עטייה: הם למדו, בעסקים, לעשות את זה יפה.

<לילך עטייה: זה גם אתם, כשתראו בסופר, בכל שעות היום, כשהם מעבירים בקופה ברקוד, כשעובר בקבוק אלכוהול קופצת חלונית "לבקש תעודת זהות, מדובר באלכוהול".

<לילך עטייה: זאת אומרת שהם מנסים להתמודד כדי שנער מגיע, נראה מבוגר, לא נראה קטין, כן נראה קטין, כן להתמודד עם זה.

<לילך עטייה: דווקא ברשתות הגדולות, אני ראיתי לפחות באילת ששם אנחנו די נותנים מענה, שהם לא מצליחים להוציא אלכוהול.

<לילך עטייה: הבעיה הגדולה היא כמו שאמרו פה שבני הנוער מגיעים, הם מגיעים ועוד לפני שהם אורזים את תיק הבגדים שלהם, הם לא יוצאים לפני שיש להם אלכוהול.

<לילך עטייה: אני ראיתי את זה בכמה אירועים מאד חריגים שהיו בקיץ כשאני הייתי שם, כשמצאנו כמויות של אלכוהול בתיקים ובחדרים שלהם, שלא משאירים אף מסיבה - - - יכולה לקום עם אלכוהול הספציפי הזה באילת, כשהם מגיעים אתו זה לאו דווקא שהם בונים על זה שהם ישיגו באילת, זה משהו שאנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אם היא מדברת על חיפושים ותיקים וכאלה.

<חגית בן שאנן: בקליטת אוטובוסים, שזה, עוד פעם - - -

<לילך עטייה: אנחנו לא הולכים לעשות חיפושים על כל תיק של נער, זה ברור - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה אבל זו הרתעה, כי את עוצרת בכמה תיקים ואז הם מתקשרים ואומרים: חבר'ה, תיזהרו כי.

<לילך עטייה: עדיין, אם אנחנו מבינים שאם אנחנו מגיעים למתחם הזה במודל הזה שחגית הציגה באוטובוסים, אנחנו רואים שיורדים עם האלכוהול, כמובן שניתן את דעתנו אבל על כמויות כאלו של אוטובוסים, אנחנו לא מתחילים לעשות שם.

<לילך עטייה: צריך להבין גם המשמעות החוקית בעניין הזה, להתחיל לפתוח להם תיקים אז איפה שאנחנו רואים את זה כמובן שאנחנו מתייחסים.

<לילך עטייה: אני אגיד גם יותר מזה, גם לעניין הווילות, שיש את האירועים שם, אנחנו נכנסים, אנחנו רואים שמדובר בבני נוער צעירים שאין שם אפילו בגיר אחד ואנחנו פותחים שם את המקרר או רואים על השולחנות שם את כמות האלכוהול, אז אני באופן אישי במקום הייתי אומרת: בואו ניקח את האלכוהול, היינו מתקשרים להורים שזה אלכוהול, כי זה אלכוהול בעשרות אלפי שקלים, כשמגיעים לשם מגיעים כמות גדולה של בני נוער, לבוא לקחת את האלכוהול הזה, אנחנו לא היינו משאירים להם אותו.

<לילך עטייה: גם מבחינת - - -

יפעת שאשא ביטון: מה זה לבוא, ומה, הם יבואו מהצפון הרחוק?

<לילך עטייה: הם מוצאים פתרון.

<לילך עטייה: ההורים מוצאים פתרונות.

<לילך עטייה: הם שולחים - - -

יפעת שאשא ביטון: אתם לא שופכים את האלכוהול?

<לילך עטייה: צריך להבין גם את ההיבט החוקי בעניין הזה של שפיכת אלכוהול.

<לילך עטייה: אלכוהול אנחנו שופכים במקומות ציבוריים.

<לילך עטייה: כשנכנסים לווילה - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אז דיברנו על זה וסיכמנו שאנחנו נבחן את הנושא של שפיכת אלכוהול בתוך וילות, שהן בעצם לצורך העניין, אם הן מושכרות אז הן ציבוריות, זו לא וילה פרטית בבית של אחד הילדים.

<לילך עטייה: ההיבט החוקי של הכניסה - - - נכנסים לתוך הווילה אנחנו נכנסים לא בגלל שיש שם אלכוהול, אנחנו נכנסים כי יש איזושהי קריאה להקמת רעש או איזושהי בעיה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא משנה אבל צריך לנצל את זה.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אין מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: זה חלק מהמשימה שלנו.

<לילך עטייה: האלכוהול לא נשאר שם בשום מקרה.

יפעת שאשא ביטון: כי מה יעשו בעצם, ההורים?

יפעת שאשא ביטון: הם קודם כל בכל מקרה, לא יבואו, לצורך העניין, סתם אני אתן דוגמה, מקרית שמונה לאילת בשביל לשפוך לילדים את האלכוהול.

יפעת שאשא ביטון: זה לא סביר.

יפעת שאשא ביטון: גם עד שהם יגיעו אתם כבר לא תהיו.

<לילך עטייה: האלכוהול לא נשאר שם בשום מקרה.

<לילך עטייה: אנחנו מנטרלים את הבעיה שבני נוער לא ימשיכו לשתות אלכוהול.

יפעת שאשא ביטון: איך הוא לא נשאר שם בכל מקרה?

<לילך עטייה: בקבוקים סגורים אנחנו לוקחים אותם, אז אני אומרת ואני גם מציעה, גם לערב את ההורים.

יפעת שאשא ביטון: להחרים מותר לכם בתוך הווילה?

<לילך עטייה: אני אמרתי שזה - - -

<קריאה: השבוע החרמנו ערימות של בירות.

<קריאה: "קורונה" דרך אגב, הם יודעים מה לשתות.

<לילך עטייה: זה מאד חשוב שההורים יידעו.

<לילך עטייה: המעורבות של ההורים.

<לילך עטייה: כשאני מתקשרת להורים ואני אומרת להם שיש פה כמות ענקית של אלכוהול, שנתפסה אצל הילדים שלכם, אז יש פה איזושהי אמירה.

<לילך עטייה: הילד שלו לא ישתה אלכוהול.

<לילך עטייה: אני מהבחינה הזאת מגנה על הנער ומגנה על הסביבה שלו באותה נקודת זמן אבל אני חושבת שההורים חייבים להיות מעורבים ולבוא ולראות.

<לילך עטייה: האלכוהול נתפס אצלנו כמוצג לצורך העניין.

<לילך עטייה: הכמויות הגדולות האלו, צריך גם לראות את זה.

<לילך עטייה: לשפוך כוס אלכוהול, נשפוך אותה אבל לא מדובר בכוס אחת.

<לילך עטייה: כשזה במקום ציבורי לא הייתה לנו בעיה אבל כשנכנסים לווילה, צריכים לראות בעיניים את הצילומים, לראות במה מדובר.

<לילך עטייה: ההורים הם חלק מאד חשוב - - -

יפעת שאשא ביטון: ההורים הם חלק הכי חשוב.

יפעת שאשא ביטון: זה לא ענין אבל ההורים נמצאים חמש מאות קילומטר או - - - אילת מרוחקת ואתם נמצאים שם במקום, אנחנו מדברים על שעות לילה מאוחרות שזה לא שהם יישארו שם עוד הרבה שעות כי עד שההורים יגיעו הם כבר מתאדים.

<לילך עטייה: אני אומרת, אני מנטרלת, אני לוקחת.

<לילך עטייה: אני מנטרלת אבל אני בטח לא מצפה שההורה יגיע ואני מחכה שם שיבוא לקחת את האלכוהול.

<לילך עטייה: לא - - -

יפעת שאשא ביטון: אתם לוקחים אותו.

<לילך עטייה: אני מחרימה את האלכוהול, לבני נוער הוא לא יהיה כי אני מזהה שם את הסכנה - - -

יפעת שאשא ביטון: לי זה לא משנה, זה לא מגביל אותי, גם בתוך ענן קטן כתבתי שאולי צריך לקדם חקיקה שתאפשר שפיכת האלכוהול אבל לי זה לא משנה אם אתם שופכים אותו או לוקחים אותו.

<לילך עטייה: אנחנו לוקחים את האלכוהול, אנחנו כן צריכים לעזור ואם כבר אנחנו יושבים פה אני מנצלת את ההזדמנות כן לעזור בעניין החקיקה בעניין הזה של שפיכת אלכוהול בתוך הווילות, כי זה לא מקום ציבורי.

<לילך עטייה: היה דיון מאד גדול בעניין הזה - - -

<קריאה: רגע, להחרים מותר לכם?

<קריאה: החוק מתיר לכם?

<לילך עטייה: אני תופסת את זה כמוצג כי נכנסתי לשם בעקבות איזשהו אירוע שהיה.

<לילך עטייה: אני לא יכולה להיכנס.

<לילך עטייה: אתם יודעים, כשאני עוברת שם ואני יודעת שבווילה הזאת יש בני נוער ואין לי קריאה מהמשטרה, זאת אומרת, אין מישהו שהתלונן על הקמת רעש או על איזושהי סכנה לשלום הציבור, אני לא יכולה להיכנס רק מהסיבה שיש שם אלכוהול.

<לילך עטייה: החוק לא מאפשר לי את זה.

<לילך עטייה: אז אני נכנסת ואני, כקצינת נוער, מזהה שיש שם קטינים עם המון אלכוהול שיש בו סכנה, שהאירוע הזה תיכף מגיע, הסכנה להם תיכף תגיע כי הם שותים ללא שום אבחנה, אני לוקחת את זה ותופסת את זה - - -

<קריאה: זאת אומרת שאת זה החוק מרשה לך.

<לילך עטייה: אני תופסת את זה כי נכנסתי ברגע שהיה איזשהו אירוע ואני תופסת מוצג.

<לילך עטייה: אני תופסת את האלכוהול כמוצג אצלי, את זה החוק מאפשר לי.

<לילך עטייה: אני אומרת שמאד חשוב, הוספתי את ענין ההורים ואני כקצינת מניעה חושבת שהורים צריכים להיות מודעים, הם חלק מאתנו בתוך הפאזל הזה - - - אומרים שלכל אחד יש חלק בעבודה הזו למען בני הנוער - - -

יפעת שאשא ביטון: אין ספק.

<לילך עטייה: ההורים הם חלק בלתי נפרד ואם ההורה, אפילו שהוא יושב חמש מאות קילומטר משם, הוא צריך לדעת - - -

יפעת שאשא ביטון: ההורה צריך לדאוג מלכתחילה שהילד שלו לא יגיע לא לווילה ולא עם אלכוהול.

יפעת שאשא ביטון: זו נקודת המוצא.

<לילך עטייה: טלפונים שלי עם הורים בהרבה סיטואציות, בכל מיני אירועים שיש הרבה אלכוהול - - - לצורך העניין, כשאני מתקשרת להורים אני שומרת על הבן שלו, אני לא אזוז משם עד שאני לא בטוחה שבני הנוער מוגנים.

<לילך עטייה: אני עושה את העבודה שלי.

<לילך עטייה: אני שם אז אני אומרת להורה: בוא תראה איפה הבן שלך אז לרוב "אין סיכוי", "הבן שלי לא שותה אלכוהול", "הוא לא נמצא בסביבת אלכוהול".

<לילך עטייה: אנחנו נשמע את זה.

<לילך עטייה: או שנשמע: "אין לך במה להתעסק?

<לילך עטייה: הם שותים קצת, הם נהנים".

<לילך עטייה: אני חושבת שאסור לנו לוותר בעניין הזה, כי ההורים הם חלק בלתי נפרד מהעבודה הזאת של להגן על בני הנוער, אחרת לשם מה אנחנו מתכנסים פה.

יפעת שאשא ביטון: ברור, אין ספק שצריך, אין ספק שצריך לשתף את ההורים ולגייס אותם והם צריכים להיות מעורבים מלכתחילה.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי, מבחינתי הילדים שלהם מלכתחילה בכלל לא צריכים להגיע לשם.

יפעת שאשא ביטון: משום מה הילדים שלי מספקים לי דוגמאות, כנראה, עכשיו כשאני רק חושבת על זה, לכל דיון, אז היה סיפור עם הווילה שאני יצאתי לא בסדר ואסרתי, השנה גם הם רצו לחצות את הים כי הם חשבו שזה בסדר ומקובל ומן הסתם אני לא אישרתי את זה, אז כיתה שלמה בעצם שילמה מחיר אבל אני חיה עם זה בשלום.

יפעת שאשא ביטון: ההורים נמצאים שם בנקודת המוצא.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הם צריכים בבסיס למנוע את זה שהם יגיעו לווילה, למנוע את זה שהם יגיעו עם אלכוהול, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שאם כבר הילדים הגיעו לשם אז מישהו שם, שומר הסף נכשל ועכשיו אנחנו צריכים לראות איך אנחנו ממזערים את הנזקים וכן, מתקתקים להורים על הדלת ואומרים: חברים, הילדים שלכם כאן.

יפעת שאשא ביטון: אם את אומרת שמותר לך לתפוס את זה כמוצג זה מרגיע, אני כן רוצה בכל זאת, לפי מה שאת אומרת, אתם מרגישים שאתם במצוקה מבחינת החקיקה לגבי הנושא של שפיכת האלכוהול?

<לילך עטייה: בווילה.

יפעת שאשא ביטון: בווילה, אני מדברת עכשיו רק על הווילות.

<לילך עטייה: הכניסה, שלנו, הכניסה שלנו לתוך הווילות.

<לילך עטייה: וילה היא מקום פרטי.

<לילך עטייה: יש את כל העניין הזה של כניסה לחצרים בעניין של סמכויות.

<לילך עטייה: הכניסה שלי לתוך הבית - - -

יפעת שאשא ביטון: בית מלון הוא פרטי?

<לילך עטייה: לא.

יפעת שאשא ביטון: אבל וילה שמושכרת מבחינתי דינה כבית מלון.

<לילך עטייה: בית מלון לחדרים כן אבל - - -

<קריאה: זה לא עסק מורשה.

<לילך עטייה: בדיוק.

<קריאה: יש בעיה, כמו שאמר ראש העיר, שהוא לא הסכים.

<לילך עטייה: גם בבתי המלון יש לנו עזרה של האבטחה שם, של הביטחון, הם רואים אז הם מזמינים אותנו.

<לילך עטייה: בעניין של הווילות, אם אנחנו לא מקבלים קריאה מ-100 ואנחנו שותפים מלאים, אנחנו שותפים מלאים עם אילת, גם התלונות מהציבור, מהשכנים, כי מה שזה גורם שזה מגיע לרשות, הם משתפים אותנו.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, חגית, אני תיכף חוזרת אלייך.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה רגע להבהיר את הנקודה הזו של וילה, וילה שבעצם שוכרים אותה, היא לא אמורה להירשם ברישוי, אם היא משמשת להשכרה למסיבות וכאלה?

מאיר יצחק הלוי: כמעט על כל הווילות, רשימה של סדר גודל של כארבעים וילות שמועדות לפורענות, שאנחנו סימָנו אותן, יודעים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זה מפורסם בכל מיני אתרים, לא צריך להיות שרלוק הולמס בשביל זה.

מאיר יצחק הלוי: נכנסים לאתרים "וילות באילת" והכל פרוס ופתוח.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת החוק, האם הם מחויבים ברישוי?

מאיר יצחק הלוי: אם הם הופכים את זה לעסק בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: נו, אז הם עוברים על החוק, חברים, יש פה כמה דברים.

מאיר יצחק הלוי: תראו, יש עבירה כשהופכים בית מגורים לעסק.

מאיר יצחק הלוי: אחרי זה ברוב המקרים יש שם בעיות של תכנון ובנייה.

מאיר יצחק הלוי: אחרי זה יש דיווחים למס הכנסה על הכנסות שהם מקבלים ועוד כהנה וכהנה.

מאיר יצחק הלוי: יש - - -

יפעת שאשא ביטון: אם אתם נכנסים לדירה שהופקרה, היא שטח ציבורי לכל דבר.

<קריאה: לא, לא מדויק.

יפעת שאשא ביטון: להסדיר את זה בחוק.

<ליאור בן סימון: זה עדיין בבעלות של מישהו שהוא בעלים פרטיים וזה חוק עזר עירוני שצריך להיות באחריות העיריה והעיריה עובדת ופועלת אל מול התופעה הזאת.

מאיר יצחק הלוי: השיטור העירוני שלנו משקיע מאמץ גדול בעניין הזה.

<ליאור בן סימון: ליאור, קצין נוער מרחב.

יפעת שאשא ביטון: אז בעצם מה אנחנו צריכים?

יפעת שאשא ביטון: בשביל לאפשר שפיכת אלכוהול בווילות אנחנו קודם כל צריכים להגדיר אותן כמקום ציבורי, נכון?

יפעת שאשא ביטון: שבעצם בית או מרחב שהושכר הוא שטח ציבורי לכל דבר, שהוא - - -

<ליאור בן סימון: אם אנחנו מוכיחים שיש שם איזושהי פעילות עסקית אז למעשה, החוק ייתן לנו את הסמכות.

<ליאור בן סימון: כרגע, מה שמתנהל זה שאנחנו אוכפים את נושא האלכוהול והסמים כסכנה לשלום הציבור או כחוק הרעש.

<ליאור בן סימון: אנחנו נעזרים ברשויות אחרות, אם זה השיטור העירוני והסמכויות שיש לעירייה ואנחנו עובדים בשת"פ.

<ליאור בן סימון: זו נקודה מאד רצינית, שלזכות ראש העיר ייאמר שהוא מקדם את הנושא של שת"פ ועשייה בעיר.

<ליאור בן סימון: זה מתכלל את כל הגורמים הרלוונטיים.

<ליאור בן סימון: ברשותך, גבירתי, אני - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רק ברשותך, אני עצרתי את חגית.

יפעת שאשא ביטון: היא המשיכה ואני חזרתי לנושא של האלכוהול.

<חגית בן שאנן: אני באמת ארצה שליאור ירחיב יותר על המודלים שעובדים באילת.

<ליאור בן סימון: סולידריות של משטרה.

<חגית בן שאנן: חשוב לי באמת להדגיש שאילת לא דומה לשום מקום אחר, לא מבחינת המאפיינים ולא מבחינת שיתוף הפעולה.

<חגית בן שאנן: כרשות מקומית - - -

<קריאה: תבואי לבקר אותנו.

יפעת שאשא ביטון: תשמרו על עצמכם.

<חגית בן שאנן: כל תופעת פשיעה שהמשטרה מזהה, בשיתוף פעולה עם הרשות המקומית, זה שיתוף פעולה מלא.

<חגית בן שאנן: כל אחד נותן את חלקו וכך באמת מצליחים להגיע להישגים הרבה יותר משמעותיים.

<חגית בן שאנן: גם כמי שהייתה קצינת חקירות באילת, כל תופעה שרק התחילה לטפס, מיד הקמנו צוותים ביחד ולא נתנו - - -

יפעת שאשא ביטון: כייף לשמוע, משמינים מנחת עכשיו.

<חגית בן שאנן: לא נתנו כמעט לשום תופעה להתעצם כי כשעושים סיעור מוחות של כלל הגורמים וכל אחד נותן את חלקו וכל אחד - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, שיתוף פעולה.

<חגית בן שאנן: מהזווית שלו, זה נתן מענה אולטימטיבי וליאור ימשיך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חגית.

יפעת שאשא ביטון: ליאור, בבקשה.

<ליאור בן סימון: גבירתי, ברשותך, אני קודם כל רוצה להציג את המדיניות של המפכ"ל והמדינות של הממ"ר ושל ראש העיר - - - לאפשר לתושבי העיר או אורחיה שגרת חיים ולאפשר את כל הפעילויות שיש, תוך שמירה מצד אחד על החוק ולאפשר במקביל את כל הפעילויות שהעיר רוצה ושהאזרח רוצה.

<ליאור בן סימון: זו האג'נדה וזה מאד ברור.

<ליאור בן סימון: אל מול התופעה הזאת אנחנו במרחב מקיימים בשני ערוצים מקבילים פעולות, אם זה בתחום מניעה והסברה, שאנחנו כל השנה נכנסים לבתי ספר, נפגשים עם סגלים כאלה ואחרים, אם זה חינוכיים, אם זה רפואיים, סיירת הורים, כל גורם שמבקש את תחום העניין הזה, אנחנו מגיעים ומדברים.

<ליאור בן סימון: זה מצד אחד.

<ליאור בן סימון: מצד שני יש את האכיפה ואכיפה, ברגע שאנחנו נכנסים לאכיפה היא אכיפה מאד נוקשה כי אנחנו מדברים על בני נוער.

<ליאור בן סימון: לגבי המדיניות של המפכ"ל, המפכ"ל החדש רוני אלשיך הכניס מונח חדש בשנת 2016, שזה נקרא מניעה מצבית.

<ליאור בן סימון: אתה, כיחידה אופרטיבית של טריטוריה מסוימת, אתה תקבע את היעדים שלך ואתה תפעל מול היעדים שלך.

<ליאור בן סימון: מרחב אילת ביחד עם כל השותפים, קבעו שבני הנוער הם יעד, יעד של מרחב אילת.

<ליאור בן סימון: לאפשר מצד אחד מניעה והסברה ואכיפה.

<ליאור בן סימון: מבלי שדיברתי עליתם על מחולל פשיעה וזו תופעת האלכוהול.

<ליאור בן סימון: זה כל נושא האספקה והמכירה של אלכוהול.

<ליאור בן סימון: אלכוהול הוא פצצה מתקתקת.

<ליאור בן סימון: ברגע שהוא נגיש והוא נמצא עם חוסר שיקול דעת, חוסר הבנה איך לשתות, זה מייצר פשיעה, זה מייצר אלימות, זה מייצר עבירות מין, זה מייצר ונדליזם, מייצר הכול ולכן אנחנו פה פועלים בנחרצות למיגור תופעת האלכוהול.

<ליאור בן סימון: דיברה פה חגית על הפעלת סוכנים והפעלת סוכנים היא גם כלי להתמודד עם התופעה הזאת, שבה אנחנו מוכיחים למעשה בתי עסק והכוונה היא רק לבתי עסק, שהם למעשה לא פועלים על פי חוק ומאפשרים מכירה של אלכוהול.

<ליאור בן סימון: זה מצד אחד.

<ליאור בן סימון: בנוסף לזה, יש פעילות שהיא שגרתית בנושא כל הבגירים שפוקדים את העיר והקטינים למעשה, משתמשים בהם כפלטפורמה להשגת האלכוהול.

<ליאור בן סימון: כידוע מי שפועל על פי חוק מוכר לבגיר בתחום השעות המותרות על פי חוק.

<ליאור בן סימון: הוא ימכור לבגיר וזה בסדר גמור.

<ליאור בן סימון: אז העסק מנוטרל מכל האחריות הפלילית, הוא לא עבר עבירה.

<ליאור בן סימון: מה שקורה הוא שאותו בגיר והוא יכול להיות האיש הכי תמים שיש, למעשה קונה את האלכוהול ומעביר אותו לקטין כמה מטרים ליד החנות.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא כזה תמים, כי באילת ואני מתייחסת רגע רק לאילת כי הדיון פה הוא על אילת.

יפעת שאשא ביטון: רואה ילדים מגיעים בלי ההורים שלהם, נכון?

<ליאור בן סימון: כן.

יפעת שאשא ביטון: אתה מסכים אתי שאדם נורמלי שעובר ברחוב ואיזה קטין בא ואומר לו: תקנה לי אלכוהול, הוא לא יקנה לו אלכוהול.

<ליאור בן סימון: נכון אבל יש, תתפלאי לשמוע שיש גם תמימים שניצלו את התמימות שלהם, את הטוב לב שלהם ועשו את זה ואנחנו פוגשים את הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: צריך מילה אחרת, יש לזה הגדרה אחרת, לא תמימות.

<קריאה: הבגירים הרכים.

<ליאור בן סימון: כן, הבגירים הרכים של שמונה עשרה וחצי, תשע עשרה, שיושבים עם החבר'ה שלהם לשכבה - - -

<קריאה: הוא ביקש - - -

יפעת שאשא ביטון: אז זו לא תמימות.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אמרתי, אפשר לקרוא לזה בשמות אחרים.

<לילך עטייה: זו עבירה של אספקת אלכוהול ואנחנו פותחים להם תיקים, מי שעבר עבירה - - - פותחים לו תיק.

<לילך עטייה: בעבר, כשאני הייתי - - - לפני כמה שנים, לא ידענו איך להתמודד עם זה שבגיר קונה לו.

<לילך עטייה: היום, כל בגיר כזה וזה מצער כי זה לא קטין שאנחנו יכולים להתמודד עם התיק שלו אחר כך ולנסות לעזור, בגיר יכול, הוא נכנס, לקח לו אלכוהול, פותחים לו תיק על אספקת אלכוהול.

יפעת שאשא ביטון: טוב מאד, טוב מאד.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו שמנו את נושא האלכוהול כנושא מרכזי דרך אגב, בעבודת פורום אכיפה שלנו, רעש ואלכוהול הם שני הנושאים - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אני חושבת שההגדרה היא נכונה, של אלכוהול כפצצה מתקתקת וחד משמעית צריכה להיות מטופלת.

<ליאור בן סימון: בנושא הזה יש מכסת סוכנים, מסכת פעילות שהגדלנו אותה כמו שחגית פה ציינה.

<ליאור בן סימון: אנחנו עובדים בנחרצות על הנושא הזה.

<ליאור בן סימון: דרך אגב, יש תוצאות.

<ליאור בן סימון: בתי עסק מקפידים יותר ויותר ומשתמשים במונחים כשאנחנו נכנסים - - -

יפעת שאשא ביטון: יש נתונים סטטיסטיים כדי לאמוד את התופעה, אם היא ירדה, פחתה?

<ליאור בן סימון: התופעה הזאת היא צעירה, היא צעירה.

<ליאור בן סימון: אני יכול להגיד לך שבשנה שעברה אנחנו פתחנו בסביבות 48 תיקי אלכוהול כשאנחנו מדברים על מכירה ואספקה, אנחנו מדברים על הליך מנהלי של רישוי עסקים, כשרישוי עסקים פועל נגד העסק והרישיון שלו.

<ליאור בן סימון: אם זו עבירה ראשונה בשנתיים הראשונות זו התראה ואם זו עבירה שניה בשנתיים אז זה כבר הליך של סגירה בין שלושה לחמישה עשר יום ואם זו עבירה שלישית זו כבר סגירה לשלושים יום ומעלה.

<ליאור בן סימון: היום, בגלל שאנחנו אוכפים עושים יתר על המידה, אז הגדלנו את כמות - - -

יפעת שאשא ביטון: אין עיצומים כספיים?

יפעת שאשא ביטון: זו רק התראה?

<ליאור בן סימון: סגירה היא סנקציה כספית לכל דבר.

יפעת שאשא ביטון: לא, סגירה זה אחרי שנתיים, אמרת.

<ליאור בן סימון: לא, בתקופה של שנתיים.

<ליאור בן סימון: את זה חשוב לציין.

<ליאור בן סימון: תראי, לגבי תיקים ואני מדבר על יולי אוגוסט, שנים 2014-2015.

<ליאור בן סימון: יש לי גם 2016 חצי חודש, חצי יולי, חציון, אנחנו מדברים על עלייה של 30% משנה לשנה בפתיחת תיקים של נוער.

<ליאור בן סימון: אני יכול גם להגיד לך שיש גם תופעה של הצערה בגיל, זאת אומרת, מה שלפני עשר שנים היה בגיל 16,17 היום אנחנו מזהים את זה בגיל 13,14 בגלל רמת החשיפה ורמת הנגישות של הדברים.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, תודה, תודה ליאור.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו כמה דקות לסיום, אני אשמח לשמוע אם מישהו פה רוצה להתייחס, בבקשה.

<שרית נשיא: שמי שרית נשיא, אני מרכזת פרויקטים בתכנית הלאומית 360.

<שרית נשיא: אחד הפרויקטים שאנחנו מרכזים הוא "מתחברים לנוער בחופים".

<שרית נשיא: אלה מתחמים שאנחנו פותחים בששה מוקדים, אחד מהם באילת, מוקד גדול ומרכזי.

<שרית נשיא: עיקר הפעילות במתחמים האלה היא לטפל בבני נוער שמגיעים מחוץ לעיר, בני נוער שאנחנו לא מכירים אותם.

<שרית נשיא: זאת אומרת, העובדים הקבועים לא מכירים אותם והמטרה היא לספק להם איזשהו מרחב בטוח עם מבוגר אחראי שיכול לקלוט אותם, יכול לסייע להם, להקשיב להם - - -

יפעת שאשא ביטון: אתם עושים את זה עם איש צוות של משרד הרווחה?

<שרית נשיא: התכנית משותפת לחמישה משרדי ממשלה, רווחה, חינוך, קליטה, בטחון פנים ובריאות.

<שרית נשיא: בהתאם לכך הצוותים שפועלים בשטח הם צוותים גם של חינוך וגם של רווחה, כלומר, גם עובדים סוציאליים וגם עובדי נוער, עובדי קידום נוער וכו'.

<שרית נשיא: העובדים הם עובדים של הרשות המקומית, עובדים שהרשות המקומית קולטת באמצעות התקציבים שאנחנו מעניקים לה.

<שרית נשיא: המתחם הזה בדרך כלל מורכב גם מעובד סוציאלי, גם מעובד נוער וגם ממתנדבים, שיושבים מדי ערב וקולטים, כמו שהציגו קודם בעיר אילת, הם קולטים את בני הנוער, מושכים אותם לתוך המתחם ובמתחם הזה מציעים להם פינות ישיבה, שתיה חמה, קלה, פעילויות שונות - - -

מאיר יצחק הלוי: את תבואי לראות את זה, שווה.

יפעת שאשא ביטון: אני - - - מפתה לבוא לאילת.

<שרית נשיא: צוות הפיקוח הראשי יורד ביום ראשון הבא, את מוזמנת להצטרף, נשמח מאד.

יפעת שאשא ביטון: יום ראשון הבא?

<שרית נשיא: יום ראשון הבא.

מאיר יצחק הלוי: נארח אותך.

<שרית נשיא: המתחמים פועלים בשעות הערב והלילה, כמובן שאלו השעות הרלוונטיות לבני הנוער.

<שרית נשיא: שם אנחנו מאתרים בני נוער שזקוקים למשהו.

<שרית נשיא: אל"ף, כשנמצאים חלילה בסכנה מידית וזקוקים לעזרה מידית.

<שרית נשיא: לפעמים זו יכולה להיות עזרה שלכאורה טכנית כמו "אין לי איפה לישון הלילה" או "אין לי איך לחזור הביתה הלילה", לא באילת אבל במקומות אחרים ולפעמים זו עזרה שהיא דורשת עבודה קצת יותר מתמשכת, כמו בני נוער שמספרים על שאין להם איפה ללמוד או שיש להם בעיות עם ההורים, או שאין להם איפה לגור כי ההורים זרקו אותם מהבית וכו'.

<שרית נשיא: בעיות שאנחנו מבינים שהם צריכים איזשהו המשך טיפול ואי אפשר להסתפק במרחב הבטוח שאנחנו נותנים להם.

<שרית נשיא: ואז אנחנו מעבירים אותם לאיש קשר ברשות המקומית.

<שרית נשיא: כל אחד מהמתחמים קיבל רשימה של אנשי קשר בכל אחת מהרשויות המקומיות, שבמידה והוא מאתר נער מהרשות המקומית שזקוק להמשך טיפול, הוא מעביר אותו לשם ואנחנו עושים מעקב אחר כך כדי לוודא שבני הנוער לא נפלו בין הכיסאות ויש מי שיטפל בהם.

<שרית נשיא: יש לי כאן נתונים מן השנה שעברה לגבי העיר אילת.

<שרית נשיא: אני אגיד כבר שאלה נתונים חלקיים משתי סיבות.

<שרית נשיא: אל"ף, כי אנחנו לא מדֻווחים על כל בני הנוער שמגיעים לתוך המתחם אלא רק על בני נוער שנעשתה איתם איזושהי עבודה יותר מעמיקה.

<שרית נשיא: כלומר, שהייתה אתם איזושהי שיחה אישית משמעותית ואפשר למלא עליהם קצת מידע.

<שרית נשיא: דבר שני, כיוון שאנחנו, גם בנתונים שאנחנו אוספים, אנחנו מצליחים לנתח רק את חלקם.

<שרית נשיא: אז אנחנו עובדים גם על הנושא הזה כדי שתהיה לנו תמונת מצב יותר מלאה אבל כרגע אנחנו יכולים לספר על לפחות 500 בני נוער שהגיעו וקיבלו טיפול אישי צמוד, כלומר שיחה משמעותית.

<שרית נשיא: מתוכם רק כ-20% הם בני נוער מקומיים והיתר הם בני נוער מכל רחבי העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: גונן, זה היה נתון שכדאי למשפטיזציה שם.

<גונן ירום: זה אפילו היחס יותר - - -

מאיר יצחק הלוי: לא משנה, רק - - -

<שרית נשיא: זה הנתון, בין 85%-90% לא מקומיים.

<שרית נשיא: רבים רבים מהם הופנו להמשכי קשר, כלומר, להמשך טיפול בתוך קהילות המוצא שלהם כדי לסייע להם אבל חשוב לי להדגיש - - -

<איריס כהן: את נתת את המספר של בעצם טיפול קצר, כאלה שהיה אתם בעצם המשך כי היה צריך יותר מאשר - - -

<שרית נשיא: לאו דווקא טיפולי קצה אבל אלה כן בני נוער שהצלחנו להגיע אליהם - - -

יפעת שאשא ביטון: זה עדיין מאד משמעותי.

מאיר יצחק הלוי: מאד.

<שרית נשיא: שהעבודה אתם הייתה יותר משמעותית, כלומר, הם פגשו איש צוות לשיח משמעותי, אפשר היה לאסוף עליהם מידע, כי גם אם היה שיח משמעותי ולא נאסף מידע אז אין לנו כל כך מה לעשות עם זה.

<שרית נשיא: וכמו שאמרתי יש גם טפסים שממולאים, אנחנו לא מצליחים לעבד אותם ואנחנו עובדים גם על העניין הזה.

<שרית נשיא: חשוב לי לציין שאנחנו פועלים השנה בששה מתחמים, אילת הוא רק אחד מהם אבל אנחנו מכירים את התופעה הזאת שבני נוער מתקבצים, למשל, סביב חופי הכנרת, שזו תופעה שאנחנו יודעים עליה.

<שרית נשיא: עמדנו, למשל, השנה, על התופעה שיש בני נוער חרדים שמגיעים לעיר צפת שמהווה איזשהו מוקד משיכה וגם שם אנחנו פותחים מתחם שהוא ייעודי לבני נוער חרדים.

<שרית נשיא: אנחנו מנסים - - -

יפעת שאשא ביטון: מרענן, אני חייבת להגיד.

<שרית נשיא: אנחנו מנסים להגיע לבני הנוער במקומות שהם נמצאים בהם ואנחנו יודעים שהם מתכנסים בהם.

<שרית נשיא: אנחנו עם האוזן קשובה לשמוע מרשויות, אם אילו בני נוער הן מתמודדות.

יפעת שאשא ביטון: יפה.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, תודה רבה שרית.

יפעת שאשא ביטון: יש לי את יפה, האם היא נמצאת פה?

<יפה וולמן: אני חברה - - -

יפעת שאשא ביטון: אני רק מאפשרת.

<יפה וולמן: אבל אני כן רוצה להתייחס למשהו שדיברת, איך אפשר להשיג תקציבים.

<יפה וולמן: אני חושבת שהנושא של המשך קשר עם הרשויות, מראה שחלק גדול נמצאים ברשויות ויש איזושהי אפשרות לרתום את הרשויות, שהאנשים ברשויות מגיעים לאילת וכן לראות איך אפשר - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, זה הכיוון, לראות אולי דרך השלטון המקומי אבל - - -

<יפה וולמן: עוד דבר להגיד, שהעולים של משרד העלייה והקליטה, בני הנוער, אין להם, לפני דעתי ואולי אני טועה, אין להם את הכסף ללכת ולשלם לווילות, תקנו אותי אם אתם - - -

<חגית בן שאנן: אני יכולה להגיד שבין אנשי הצוות שלנו יש תמיד דוברי שפה רוסית, יש דתיים כי יש קבוצות של דתיים, אנחנו כן מנסים לתת טיפול לכל - - -

<יפה וולמן: אבל לא על זה אני מדברת.

<יפה וולמן: בני עולים פחות יכולים לשכור דירות - - -

<ליאור בן סימון: לא, הם מגיעים - - -

<יפה וולמן: יש אנשים והם - - -

מאיר יצחק הלוי: יושבת הראש, לפני שאת מסכמת, חשוב לי להגיד, אם כבר דיברנו על נושא האלכוהול.

מאיר יצחק הלוי: אני עובד נוער במקצוע הראשוני שלי ואין לי ספק שזו המכה הקשה ביותר שאנחנו חווים היום עם בני נוער בדרכם להיות נוער אלים ואני אומר את זה פה לגונן.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו, דרך אגב, במקרה הזה בשיתוף עם "עיר ללא אלימות", יוצאים עכשיו לסקר שיבדוק את החשיפה של בני הנוער, דרך אגב, מכיתות ה' עד י"ב, לנושא האלכוהול.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רוצים לבחון את זה בשתי נקודות זמן, כשבין נקודה לנקודה גם לעשות כמה פעולות ולבחון אם אנחנו בכיוון הנכון.

מאיר יצחק הלוי: בנוסף לאכיפה ושאר מיני דברים.

מאיר יצחק הלוי: אני ממליץ שזה ייכנס כנושא שהוא לא רק של עיר אלא כנושא לאומי, אני חושב שצריך לדחוף בכל החזיתות.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, אז ראשית, תודה רבה לכולכם, גם על ההשתתפות ובעיקר על הדברים שהבאתם.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר, מאיר, שעם כל מה שצריך עוד להוסיף ולתקן ואנחנו נציין את זה, אני יוצאת בתחושה טובה, שיש פה אנשים שחשוב להם, שנמצאים עם יד על הדופק, שעושים הרבה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אם אין אני לי מי לי אבל אתם לכם לגמרי וזה לא מובן מאליו.

<קריאה: תגידי את זה בתימנית.

יפעת שאשא ביטון: למה לאתגר, למה?

מאיר יצחק הלוי: חד לחד.

מאיר יצחק הלוי: תלמד.

יפעת שאשא ביטון: לא נעים לי להגיד, חשבתי שזה בשפה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אני יוצאת מפה בתחושה טובה שדברים נעשים ואיפה שצריך עוד לתקן ולשפר אנחנו בהחלט נהיה שם.

יפעת שאשא ביטון: בסיכום הדברים ובהמלצות אני מבקשת שתהיה פנייה לצבא, לקצין החינוך ולראש אכ"א, להחזיר את האוהל שהיה, גם בגלל החשיבות שלו וגם בגלל שכמו שנאמר פה, יש פה ערך כפול, פעם אחת אנחנו בעצם מכנסים את הנוער ושומרים עליו בסביבה בטוחה ופעם שניה אנחנו מרוויחים את הערך של הצבא והתגייסות.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לברך גם על שיתוף הפעולה שהוצג כאן עם הגורמים.

יפעת שאשא ביטון: הוצג גם מהצד שלך, הוצג גם מהצד של המשטרה והמשרד לביטחון פנים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ש"עיר ללא אלימות", המשרד לביטחון פנים, ימצא את הדרך, ימצא את הדרך לתקצב או לייחד תכנית שעוסקת בבני נוער בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: הנה, אני מנסה כבר להגדיר לכם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נגיד: לתקצב את אילת אלא נזהה את המוקד שאליו מתנקזים בני הנוער בחודשי הקיץ וננסה שם לתת את כל כובד המשקל.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות את זה גם דרך הרשות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אני לא נכנסת למכניזם של איך התקצוב ייעשה אלא שיהיה משהו שייוחד לזה.

יפעת שאשא ביטון: אם תרצו אותי אני אשמח להיות שותפה בחשיבה.

יפעת שאשא ביטון: אם צריך לפנות לגורם מוסמך תגידו לי ואני אוציא פנייה מוסמכת מטעם הוועדה, מעבר למה שאנחנו מוציאים עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: תגייסו אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה חשוב, שאנחנו צריכים לעשות את זה ובסוף כולם מרוויחים מזה.

יפעת שאשא ביטון: גם הרשויות האחרות כי אלה הילדים שלהן שם.

יפעת שאשא ביטון: לציין את בני הנוער המקסימים שלנו שיצאו בקריאה לכל בני הנוער, בקריאה ברורה נגד התופעה של האלימות והוונדליזם, חשוב שזה יהיה בסיכום הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם כוועדה וגם אני, כמי שעומדת בראשה, אם צריך לעשות את זה כחברי כנסת, אנחנו נבחן כיוון של חקיקה שתאפשר שפיכה של אלכוהול בווילות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לפתור את כל הסוגיה המשפטית סביב הווילות כמרחב ציבורי, מתי אפשר להגדיר אותן כמרחב כזה שיאפשר לכם לא רק את שפיכת האלכוהול אלא גם את הגישה לבדוק שהכול שם בסדר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשב עם הייעוץ המשפטי ונראה איך אנחנו מקדמים גם את הסוגיה הזו.

יפעת שאשא ביטון: האם יש משהו שהייתם רוצים להוסיף?

<קריאה: תבקרי באילת.

מאיר יצחק הלוי: באוהל הזה.

יפעת שאשא ביטון: אבקר בשמחה.

מאיר יצחק הלוי: יקח שבועיים שלושה, כמה?

<קריאה: כן, עד ה-18 לאוגוסט.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה ביקור.

<קריאה: את ישיבת הוועדה הבאה אפשר לעשות באילת.

<קריאה: בשמחה, באוהל.

יפעת שאשא ביטון: זה נשמע טוב, אגב.

<קריאה: באוהל, באוהל.

<קריאה: האירוח עלינו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם, שיהיה קיץ בטוח.