ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 201, 2017-03-20 09:55

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: אנחנו דנים היום בנושא ההתפתחויות ברדיו רק"ע לקראת עליית התאגיד לאוויר.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים ישיבה זו למרות שנכון לרגע זה עדיין לא ברור בדיוק מתי ואיך יוקם התאגיד.

אברהם נגוסה: החלטנו לקיים את הישיבה למרות זאת, במטרה להבטיח כי בכל מקרה יהיה אשר יהיה, לא תיגרם כל פגיעה בעולים מתפוצה זו או אחרת, ששידורי רדיו רק"ע מהווים את הקשר הכמעט יחיד שלהם עם עדכוני החדשות והתרבות.

אברהם נגוסה: ברור לכולנו שהעולים מתפוצות שונות, בעיקר עולים חדשים אך גם עולים ותיקים קשישים, וכן יהודים שעדיין חיים בתפוצות, מאזינים לעתים קרובות לחדשות בשפתם ברדיו רק"ע, בין אם בהאזנה לרדיו, ובין אם באמצעות האינטרנט.

אברהם נגוסה: לכן עולים רבים חוששים שהעלאת התאגיד לאוויר או צמצום שידורים בשפות שונות במסגרת רשות השידור, יהווה פגיעה בתפוצות שונות מעצם צמצום שידורי רדיו רק"ע בשפות שונות.

אברהם נגוסה: אני מבקש להדגיש כי קביעת זמן שידור בשפה מסוימת על פי מספר העולים מהמדינות דוברות השפה, אינו הקריטריון היחיד שיש לקחת בחשבון.

אברהם נגוסה: זאת משתי סיבות עיקריות: האחת – שהעולים הוותיקים שעלו בגיל מבוגר לא למדו את ה שפה העברית, למרות השנים הרבות שלהם בישראל, והם עדיין צורכים את החדשות בשפתם.

אברהם נגוסה: בנוסף, נוסף להם ממשיכים יהודים בתפוצות להאזין לחדשות ברדיו רק"ע בשפתם.

אברהם נגוסה: הובא לידיעתי חששם של עולים מגיאורגיה מהסיבות האלה.

אברהם נגוסה: נשמע גם אותם היום.

אברהם נגוסה: יש חששות שהם אמרו שהשידור בגרוזינית הולך להסגר.

אברהם נגוסה: כן הובא בפניי חששם של דוברי הלדינו.

אברהם נגוסה: גם אותם נבקש לשמוע היום.

אברהם נגוסה: באופן כללי, אני מאוד מבקש מהתאגיד, אם וכאשר יוקם, וכן מרשות השידור במידה שהתאגיד לא יוקם, לעשות כל מאמץ למנוע פגיעה במאזיני רדיו רק"ע הדוברים שפות שונות ואינם שולטים בשפה העברית.

אברהם נגוסה: בנוסף נבקש מהגורם האחראי שלא לבחון את הקצאת שעות השידור בשפות השונות על פי מספר העולים, שכן ישנם כאמור קהלים גדולים בארץ ובחו"ל, שאינם מוגדרים כעולים ועדיין נזקקים לשידורי רדיו רק"ע.

אברהם נגוסה: בנוסף, הועדה קוראת להגדיל את מספר התקנים שהותקן לקראת המעבר לתאגיד במטרה להעשיר את איכות השידורים שנפגע לאחרונה מעצם הקטנת התקנים.

אברהם נגוסה: בתחום זה דוברי השפה הרוסית בישראל חוששים מפני פגיעה בשידורים בשפתם.

אברהם נגוסה: הובא בפניי חשש בפני מינויי ראש מערכת שידורי רדיו רק"ע שאינו דובר השפה הרוסית.

אברהם נגוסה: אני שמח לגלות שקביעת הדיון כאן היום והעלאת הסוגיות העולות כאן, הביאה לחשיבה מחודשת בתאגיד.

אברהם נגוסה: נשמח לשמוע את נציגי תאגיד השידור הציבורי.

אברהם נגוסה: הן את מר אבי רט, חבר המועצה הציבורית של התאגיד, והן את מר ליאור אברבך, מנהל תחום הרדיו והתאגיד.

אברהם נגוסה: כמובן גם נשמע מרשות השידור, את שמעון אלקבץ ואחרים.

אברהם נגוסה: נשמע גם את נציגי ארגוני העולים החדשים.

אברהם נגוסה: איתי חברתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב, וגם חברים אחרים יצטרפו במהלך הדיון.

אברהם נגוסה: חברתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב את רוצה לומר דברים?

טלי פלוסקוב: אני אגיד כמה מילים ברשותך.

טלי פלוסקוב: קודם כל אדוני יושב הראש אני רוצה להודות לך על היענות כל כך מהירה לקיים את הדיון על רדיו רק"ע.

טלי פלוסקוב: כשאנחנו קבענו את התאריך לוועדה עוד לא ידענו על מה שהולך היום, כי בעצם ב-22 לחודש אנחנו מסיימים את מושב החורף ויוצאים לפגרה, ולפני שאנחנו יוצאים לפגרה אנחנו צריכים להבין מה הצדדים מתכננים, איך אנחנו רואים את רדיו רק"ע ב-1.5.

טלי פלוסקוב: אנחנו נהיה בפגרה ולא בהכרח נוכל לקיים ישיבה מסוג זה, לכן חשוב לנו מאוד היום לשמוע מכם את כל הדברים.

טלי פלוסקוב: ושוב אני חוזרת ואומרת, לא חשוב לי עכשיו מי ב-1.5 יעמוד בראש רדיו רק"ע, כי יש הרבה אנשים שנמצאים גם בקודם ויימצאו גם בחדש.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להבין איך רדיו רק"ע יתפקד, אני בכל אופן, יותר מעורבת ברדיו רק"ע לדוברי רוסית, אני יודעת באיזה תנאים אנשים עובדים היום, אני יודעת מה קורה ברדיו, כמה שעות הם עובדים, אני יודעת כמה שעות העובדים שעובדים ברדיו צריכים לעבוד כדי שהשידור יהיה איכותי והרבה פעמים זה פוגע באיכות, מה שקורה היום.

טלי פלוסקוב: התחושה שלי שרציתם אולי להראות ש"כן, אנחנו יכולים לחסוך, אנחנו יכולים להיות יעילים", אבל רבותיי, לא על חשבון הציבור שצורך את הרדיו הזה, לזה אנחנו לא נסכים.

טלי פלוסקוב: לכן אני רוצה להבין.

טלי פלוסקוב: יש לי נתונים מדויקים כמה אנשים עובדים היום, אבל אני חושבת שלקבל מכם אותם יהיה יותר נכון.

טלי פלוסקוב: זה פחות או יותר מה שאנחנו רוצים לשמוע היום.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה, אדוני היושב ראש, שעל סמך הנתונים שנשמע היום בוועדה, אנחנו גם נדע איך לבנות את העבודה שלנו, גם אם זה בזמן הפגרה, כדי להביא את רדיו רק"ע לרמה שאנחנו כמדינה צריכים להביא.

טלי פלוסקוב: בוא לא נשכח שהרדיו הוא רדיו ציבורי, בוא לא נשכח שברדיו הזה מושקעים כספי ציבור, זה לא רדיו פרטי שיכול לעשות מה שהבעלים הפרטיים רוצים, לכן יש לנו כאן אפשרות להשפיע ואנחנו נשפיע ונדרוש את הכל, כדי שהרדיו יהיה איכותי ברמה, וגם כמובן כמה שפחות לפגוע באנשים שעובדים שם, כי עובדים שם אנשים בתקופה הזאת מאוד קשה, אנשים מאוד איכותיים, הם יכולים להביא את התוכן ברמה הרבה יותר מקצועית אם תתנו להם לעבוד בצורה נורמלית.

טלי פלוסקוב: זה בשלב זה.

טלי פלוסקוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לפני שאני נותן את רשות הדיבור לנציגי התאגיד, אני רוצה להביא לתשומת לבכם, יש את הנתונים מהמלמ"ס, שנתנו לנו לידיעה כמה חשוב רדיו רק"ע לעולים חדשים וגם לעולים ותיקים.

אברהם נגוסה: גם אנחנו צריכים לקחת את זה בחשבון.

אברהם נגוסה: לא רק לאלה שעלו לפה, ליהודים שנמצאים בתפוצות שונות, בשפות שונות, זה חשוב כי גם הם מחוברים באינטרנט, מאזינים דרך האינטרנט ולכן זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אם אתם מסתכלים, רואים שכמעט 50% מהמאזינים הם בגילאי 56 ומעלה שמאזינים.

אברהם נגוסה: אם אנחנו מסתכלים על שנת העלייה למשל 1990 עד 1995, זה 385, ו-10% תלויים בזה.

אברהם נגוסה: לכן אין ספק ואין ויכוח שרדיו רק"ע חשוב לכל השפות ואני חושב שלא צריכים להתייחס גם למספרים.

אברהם נגוסה: חשוב מאוד גם להתחשב באלה שנמצאים בחו"ל, ולא קשור אם יהיה התאגיד או לא יהיה.

אברהם נגוסה: זה לא העניין.

אברהם נגוסה: הדיון שלנו מתמקד גם אם יהיה התאגיד וגם אם לא יהיה, חשיבות חיזוק שידור רדיו רק"ע.

אברהם נגוסה: קוראים לי להצבעה לכן אני אצא וחברתי חברת הכנסת טלי פלוסקוב תחליף אותי.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציגי התאגיד.

אברהם נגוסה: (היו"ר טלי פלוסקוב)

טלי פלוסקוב: כפי שיושב הראש ביקש, הראשון שרשום אצלנו פה הוא מנהל תוכן ברדיו, מר אבי רט, חבר מועצה, נציג ועדת תוכן.

טלי פלוסקוב: בבקשה אדוני, תן לנו תמונת מצב מה קורה שם.

טלי פלוסקוב: אולי יש דברים שאנחנו לא יודעים וסתם אנחנו בלחץ?

<אבי רט: בוקר טוב.

<אבי רט: תודה רבה על ההזמנה וההזדמנות.

<אבי רט: אני אחד מחברי המועצה, וחבר ועדת התוכן של התאגיד.

<אבי רט: כמובן אני לא אכנס פה לנושא של כן תאגיד/לא תאגיד, זה לא הנושא שלנו עכשיו.

<אבי רט: בלי להיכנס לנושא הציבורי שעכשיו נמצא על סדר היום, בכל מקרה אין ספק שכל היושבים כאן מודעים לחשיבות של שידורי רק"ע.

<אבי רט: על זה אין מחלוקת.

<אבי רט: אין מחלוקת על חשיבות הערוץ הזה כדרך - - -

<קריאה: באמת, מה החשיבות?

טלי פלוסקוב: רגע, אצלנו בוועדה בזמן שאדם מדבר לא מפריעים.

טלי פלוסקוב: אם יש שאלות אפשר להירשם אצל המנהלת וכמובן אנחנו ניתן לכם אפשרות גם לשאול שאלות ונחזור אחר כך לתשובות.

<קריאה: רציתי לדעת מה החשיבות.

טלי פלוסקוב: אני מבינה, אבל אתה לא יכול לשאול.

טלי פלוסקוב: אנשים היחידים שיכולים לשאול בוועדות זה חברי הכנסת, תוך כדי.

טלי פלוסקוב: כל מי שרוצה מעבר לזה, אחר כך יש זמן לזה וכמובן נשמח לתת לכם אפשרות לשאול כי אנחנו גם רוצים לקבל את התשובות לשאלה שלך.

טלי פלוסקוב: בבקשה אדוני.

<אבי רט: ההבנה שזה רדיו ציבורי שמחויב לכל הציבורים בכל השפות.

<אבי רט: יש בזה חיבור לתרבות וחיבור לנעשה וחיבור לחדשות וחיבור לכל מה שרלבנטי ומגיע לכל אזרח במדינה וגם לתושבים שגרים במדינות אחרות, כפי ש - - - ההחלטה של המועצה מאתמול שאני מביא אותה לפניכם כהחלטה רשמית, הייתה שבשלב הזה השפות שהיו קיימות כרגע נשארות, ויוקם צוות שכבר מתחיל בעבודה, של התאגיד עם משרד הקליטה ועם הלמ"ס, כדי לבחון לעומק את כל סוגיית השידורים.

<אבי רט: זאת אומרת, בלי קשר לגודל האוכלוסייה וכמות, אלא לבדוק כמה שעות יוקדשו לכל שפה, באיזה שעות הם ישודרו ביום, בוקר, צהריים, ערב.

<אבי רט: האם זה יהיה רבע שעה- רבע שעה, חצי שעה - חצי שעה, בוקר/ צהריים, מתי לשדר.

<אבי רט: הסוגיות האלה הן סוגיות מקצועיות שמצריכות חשיבה רב מערכתית שכוללת את אנשי משרד הקליטה שיגדירו את הצרכים, לתאגיד יש את הכלים המקצועיים, לאנשי משרד הקליטה יש את הכלים המקצועיים שלהם, לאנשי הלמ"ס את הכלים שלהם, והחשיבה ביחד תהיה, הרי בסך הכל כפי שאמרת גבירתי, זה כספי ציבור וזה שירות לציבור, וזה צריך להיעשות בשום שכל, בחלוקה נכונה.

טלי פלוסקוב: חד משמעית.

טלי פלוסקוב: יש לי רק שאלה אחת, למה רק היום התחלתם לחשוב על זה, כשאנחנו מדברים על זה כל כך הרבה חודשים אחורה.

<אבי רט: החשיבה היא לא רק היום, החשיבה היא כבר לפחות חודשיים-שלושה.

<אבי רט: אני רק מזכיר לך שבמסגרת כל האווירה הציבורית סביב התאגיד, יש עוד מליון דברים שעומדים וזה לא הנושא הראשון, ובמסגרת כל המהומות שמסביב, גם הנושא הזה על סדר היום.

<אבי רט: הנושא כבר נדון לפני שלושה חודשים במועצה, התקבלה החלטה דומה להחלטה של היום של לימוד הנושא, כי - - - שני דברים: אחד – טיפול מקצועי של אנשי מקצוע מתחום התקשורת, איך בונים נכון לוח משדרים.

<אבי רט: זה לא שייך לשפות, זה שייך לשעות, אוכלוסיות, מבוגרים, צעירים, לילה, בוקר, אקטואליה.

<אבי רט: יש חשיבה מקצועית איך בונים לוח משדרים.

<אבי רט: ואז איך בונים לוח משדרים בהתאם לאוכלוסיית היעד.

<אבי רט: מי מקשיב, ובאיזה שעה, אם זה צעירים, אם זה נוער, אם זה בארץ, אם זה בחוץ לארץ, אם זה אקטואליה אם זה תרבות אם זה מוזיקה וכולי.

<אבי רט: ברור לכולנו שאי אפשר לרצות את כל השפות כל היום.

<אבי רט: יש 13 שפות ויש 24 שעות ביום ויש אילוצים כאלה ואחרים.

<אבי רט: השאלה היא איך לעשות את המינון הנכון ואת התמהיל הנכון כדי לתת את השירות הכי טוב למרבית האוכלוסיות.

<אבי רט: לצורך כך צריך את השיתוף של אנשי משרד הקליטה ושל הלמ"ס, כי חלק מהנתונים של הלמ"ס היו פחות מעודכנים ואנחנו נרצה לקבל נתונים יותר מעודכנים, ובהתאם לכך ההחלטה תהיה לייצר, אני רוצה להזכיר עוד נקודה חשובה –חלק מה- - - של התאגיד הוא הפלטפורמה הדיגיטלית, מעבר לרדיו הרגיל.

<אבי רט: והמחשבה היא כיצד גם להכניס את התכנים של השפות לא רק לפלטפורמה של הרדיו, אלא גם שיהיו מסונכרנים בצורה כזאת או אחרת עם הפלטפורמה הדיגיטלית.

<אבי רט: וזה מצריך עוד חשיבה נוספת, כדי שזה לא ייעשה בחופזה.

<אבי רט: רדיו רק"ע עבד הרבה שנים, עבד בסדר, אבל כל דבר מצריך בדיקה מחדש לראות האם השתנתה האוכלוסיה, השתנו הנתונים, השתנה התמהיל, זה מצריך טיפה חשיבה.

<אבי רט: לכן ההחלטה העקרונית היא ודאי בעד רשת רק"ע, בעד גיוון ותוספת של חומרים לאוכלוסיית יעד אבל בצורה מקצועית, צורה מקצועית שתיעשה מתוך אחריות ציבורית.

<אבי רט: - - - המגבלות, כמו כל דבר, של תקציב, כח אדם.

<אבי רט: לכן השורה האחרונה היא שהתאגיד, המועצה מכירה בחשיבות הגדולה התרבותית, החברתית, איך שלא תקראי לזה, של רדיו רק"ע, אבל כחלק מהתאגיד החדש והחשיבה המחודשת, לעשות בדיקה מעמיקה של נתונים, שיהיה כמה שיותר מקצועי ופחות נתונה ללחצים כאלה ואחרים של עוד שעה פה ועוד חצי שעה שם.

<אבי רט: המוצר האופטימלי הוא מוצר שיעמוד בפני הציבור עם מירב השירות הציבורי המגיע לכלל האוכלוסיה.

טלי פלוסקוב: אדוני אני מסכימה.

טלי פלוסקוב: במשפט אחד, אני אסכם את דבריך.

טלי פלוסקוב: אני מסכימה עם כל מה שאמרת, אבל כל מה שאמרת עכשיו, אמרת בעתיד.

<אבי רט: לא, אמרתי את זה נכון לעכשיו כי נכון לעכשיו הרדיו נשאר במתכונת הנוכחית שלו.

טלי פלוסקוב: נכון, אבל אתה אומר צריך עכשיו עם משרד הקליטה, עם הלמ"ס, עכשיו אתם מתכוונים לעשות את זה?

טלי פלוסקוב: או שיש כבר נתונים ואתם יודעים כמה אתם תעבדו?

<אבי רט: נכון לעכשיו אמרתי שכל מה שנמצא, ממשיך.

<אבי רט: לא מופסק שום דבר.

<קריאה: לרבות השפה הגיאורגית?

<אבי רט: אמרתי, כל מה שנמצא כרגע, במצב הנתון - - - נשאר.

טלי פלוסקוב: נשמע כאילו לרבות.

טלי פלוסקוב: בוא נשמע אחר כך.

<אבי רט: אמרתי נשאר.

<אבי רט: מה שקיים נשאר.

<אבי רט: לגבי שינויים שייעשו, אם ייעשו, אם יהיה תוספת או הורדה או בשינוי שעות, הם ייעשו לאחר אותה בדיקה מעמיקה.

<אבי רט: הבדיקה המעמיקה, גבירתי, היא לא בגלל עצלנות או אילוצים אחרים, אלא בגלל שיש נתונים שמשתנים ומתעדכנים.

<אבי רט: עיבוד הנתונים, כי הרי מספר לא עומד בפני עצמו.

<אבי רט: מספר גם צריך לקחת איך לעבד אותו, איך לאחד אותו, איך לתרגם אותו לשפת המעשה.

<אבי רט: מה זה אומר שיש לי מספר - - - במקום מסוים.

<אבי רט: מה זה אומר לגבי ה- - -

טלי פלוסקוב: אני מעבירה את ניהול הוועדה שוב ליושב הראש.

טלי פלוסקוב: (היו"ר אברהם נגוסה)

<אבי רט: אם יתברר למשל שיש שפה מסוימת, אוכלוסייה מסוימת שקיבלה פחות שעות, היא תקבל יותר, והפוך.

<אבי רט: יכול להיות שיש שפה מסוימת שהייתה מסיבות הסטוריות, 40 שנה, היא לא רלבנטית, מאיזו שהיא סיבה.

<אבי רט: מבחינת אחריות ציבורית, אם יתברר שיש כמות ממש לא - - - והיא מצריכה כמות שעות, לכן זה מצריך חשיבה.

טלי פלוסקוב: הכל נכון אדוני, אבל אני ציפיתי ממך כבר לקבל עכשיו דף שאומר מספר אנשים פה ככה וככה, לכן עשינו ככה וככה שעות.

טלי פלוסקוב: אני כבר ציפיתי ממך לקבל היום תשובות.

טלי פלוסקוב: אתם תוך חודש צריכים לעלות לשידור.

טלי פלוסקוב: איך?

טלי פלוסקוב: ואתה עדיין מעלה סימן שאלה.

אברהם נגוסה: אני אמקד את העניין.

אברהם נגוסה: אנחנו קיבלנו פניה שהרדיו בשפה הגיאורגית ובוכרית, הולכים לסגור אותו לגמרי.

אברהם נגוסה: האם זה נכון?

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת האם זה נכון או לא?

אברהם נגוסה: האם אתם סוגרים את זה או לא?

טלי פלוסקוב: לפי מה שאמרת היום זה לא צריך לקרות.

טלי פלוסקוב: עכשיו אמרת שהכל שומרים.

טלי פלוסקוב: אז אני לא מצפה לקבל תשובה "לא".

<ארקדי אליגולשווילי: אם אפשר בעניין הזה לחדד, לגבי הרדיו הגיאורגי.

אברהם נגוסה: תסבירו לנו מה קורה עכשיו ברדיו הגיאורגי.

<ארקדי אליגולשווילי: אני נשיא הפדרציה העולמית של יהדות גיאורגיה.

<ארקדי אליגולשווילי: קיבלנו רמיזות במשך השבועות האחרונים, אפשר לומר, לראשונה, רמיזות שהרדיו בשפה הגיאורגית הולך להיגמר והולך להסגר.

<ארקדי אליגולשווילי: כשאנחנו מבקשים איזה שהוא מכתב רשמי שיבוא וייתן לנו את הגושפנקה לזה אנחנו מקבלים תשובות שאני לא יודע איך לקרוא לזה, אבל זה ממש עלבון, התשובות הללו.

<ארקדי אליגולשווילי: אנחנו רוצים לצאת למאבק, אבל מצד אחד אומרים לנו "תראו, אנחנו סוגרים אתכם, לא ניתן לכם מכתב רשמי כדי שאם תרצו להפגין אנחנו ניראה מגוחכים" אז אנחנו לא נצא מגוחכים, אנחנו מבקשים לקבל תשובות ולגבי הנתונים שקיבלתם מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אני רוצה להגיד בשפה עדינה, תבדקו את עצמכם עוד פעם.

<ארקדי אליגולשווילי: פניתי במכתב לגיל עומר ופרשתי בפניו נתונים שקיבלנו ממשרד הקליטה והעליה, והנתונים שאנחנו קיבלנו רק משנת 1989 עולים פי שניים על הנתונים שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה העבירה לכם, שכביכול אי פעם עלו לישראל יהודים דוברי גיאורגית או אנשים דוברי גיאורגית.

<אבי רט: בגלל הסיבה הזאת, בגלל הסיבה הזאת, אמרתי את זה קודם לפניך, ביקשתי לברר שהנתונים לא היו מעודכנים או לגמרי רלבנטיים להיום, יש צורך - - -

<ארקדי אליגולשווילי: אני אשלים.

<ארקדי אליגולשווילי: לא קטעתי אותך למרות שהיו כמה נקודות שרציתי להתפרץ.

<ארקדי אליגולשווילי: אני אסביר לך בדיוק מה העניין.

<ארקדי אליגולשווילי: המכתב שפניתי אתו לגיל עומר, ביקשתי במפורש לדעת, קודם כל מה הכוונות.

<ארקדי אליגולשווילי: מה אתם הולכים לעשות בצורה רשמית, ולא קיבלתי לזה תשובה עדיין.

<ארקדי אליגולשווילי: פרשתי בפניו את הנתונים המדויקים כולל טבלאות לפי שנים, של מספר עולים שעלו מגיאורגיה משנת 1989, וגם לזה לא קיבלתי שום התייחסות או שום נסיון לתקן את ההחלטה שכביכול יש בחדרי חדרים שאנחנו עדיין לא יודעים בצורה רשמית אם קיימת או לא.

קסניה סבטלובה: זה נראה שלקחו את הנתונים האלה מויקיפדיה.

<ארקדי אליגולשווילי: את מתכוונת לנתונים של הלמ"ס?

קסניה סבטלובה: לא, אני חושבת שפשוט הם לא בדקו באמת, לקחו מספר מאיזה מקור עלום שאין שום קשר למציאות.

<ארקדי אליגולשווילי: אני פניתי למשרד הקליטה וביקשתי נתונים רשמיים.

<ארקדי אליגולשווילי: ביקשתי לפי שנים, שלא יהיה איזה שהוא מספר אמורפי.

<ארקדי אליגולשווילי: יש לי לפי האיש הבודד את המספרים המדייקים, והם עולים פי שניים ויותר מהנתונים שהלמ"ס.

<ארקדי אליגולשווילי: הציג.

<ארקדי אליגולשווילי: זה רק בשנת 1989.

<ארקדי אליגולשווילי: העלייה המאסיבית יותר מגיאורגיה הייתה בשנות השבעים, סוף שנות השישים ושנות השבעים, שאז עלו עוד יותר יהודים מגיאורגיה, ואני לא מדבר על זה שהיו יהודים שעלו לפה עוד מהמאה ה-19 ועד שנות העשרים של המאה ה-20.

<ארקדי אליגולשווילי: עד שהמשטר הקומוניסטי עלה.

<ארקדי אליגולשווילי: לזה אני רוצה להוסיף שהעדה שלנו מנסה לשמר את השפה והמורשת, וגם אנחנו, אני עליתי בגיל 9 לישראל ואני יודע את השפה הגיאורגית על בוריה, ואני מלמד את הילדים שלי את השפה הגיאורגית על בוריה.

קסניה סבטלובה: וזו דוגמה ומופת.

קסניה סבטלובה: צריך לשמר את זה.

קסניה סבטלובה: כל הכבוד.

<ארקדי אליגולשווילי: וזאת השפה שאנחנו דוברים בבית, ביחד עם השפה העברית שכמובן כולנו חייבים לדעת וזאת המדינה של כולנו, אנחנו לא מבטלים את עצמנו מהחברה הישראלית, אבל יש בנו מאפיינים שאנחנו רוצים לשמר אותם.

<ארקדי אליגולשווילי: אם יש בתוך העדה הגיאורגית אנשים שלא רוצים לשמר, כמובן שזכותם, אבל המסה העיקרית רוצה לשמר את המנהגים, רוצה לשמר את השפה.

<ארקדי אליגולשווילי: מעבר לזה אני רוצה לומר לכם שיש קשר שקיים עד היום בין היהודים גיאורגיים שחיים עדיין בגיאורגיה והיהודים שחיים כאן, וזה ערוץ הקשר היחיד בעצם שקיים, נקודה נוספת שאתם חייבים לדעת אותה, שהשפה הגיאורגית לא דומה לאף שפה אחרת, היא לא דומה לצורך העניין לרוסית, לא דומה לערבית, פרסית, בוכרית או כל שפה אחרת, זו שפה ייחודית משלה שאף שפה אחרת לא יכולה לרפא את העוול הזה שייגרם אם השידורים בשפה הגיאורגית ייפסקו.

<ארקדי אליגולשווילי: לכן אתם חייבים לקחת את זה בחשבון שיש אנשים שיודעים רק את השפה הזאת וניתוק השידורים שהיום הם מאוד מצומצמים גם ככה, ואת זה גם דרשתי מגיל עומר, שיגדיל את כמות השעות, הכמות המצומצמת הזאת של הדקות זה בעצם הצינור היחיד שאנשים מקבלים מידע היום בשפה הגיאורגית.

<ארקדי אליגולשווילי: אם אתם מפסיקים את השידורים בשפה הגיאורגית, מעבר לזה שאני מדבר על – אפשר לומר נתק תרבותי שיקרה פה – נזק שיקרה ליחסים בין המדינות, יהיו פה אנשים שלא תהיה להם אפשרות לקבל את המידע הבסיסי.

<ארקדי אליגולשווילי: יש דברים אחרים - - -

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: ניתן להם לענות וגם חברת הכנסת קסניה סבטלובה רוצה להתייחס.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<בן בצרי: אם יורשה לי משפט אחד שהוא שכח.

אברהם נגוסה: לא, הזמן שלנו מאוד מוגבל היום.

<בן בצרי: משפט אחד אני מבקש.

<בן בצרי: עד 1989 העלייה המסיבית שהייתה משנות השבעים, שויכו לברית המועצות.

<בן בצרי: אם זה הולך לפי מספרים, אז הבוכרים והגיאורגים וכל מי שעלה מחבל הקווקז ומסביב, שויכו לברית המועצות.

<בן בצרי: אני מבין שרוצים לנתק, יש פה טעות בחישובים שלכם.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: תודה אדוני היושב ראש.

קסניה סבטלובה: צר לי מאוד שאנחנו נאלצים שוב פעם להיפגש בפרק זמן יחסית קצר באותה הבעיה, כלומר הבעיה לא נפתרה.

קסניה סבטלובה: אנחנו היינו פה אינספור פעמים בשנתיים שעברו אחרי הבחירות וכל פעם אנחנו שומעים מהעובדים של רק"ע שהמצב נהיה רק יותר גרוע.

קסניה סבטלובה: ואנחנו שומעים גם מהמאזינים של רק"ע שהמצב כל פעם הוא נהיה יותר בלתי נסבל מבחינת האיכות ומבחינת הכמות ומבחינת ההתרשמות של הציבור הכללי בכלל לגבי מה שמתרחש ברדיו החשוב כל כך הזה.

קסניה סבטלובה: אני אקדים ואומר שאנחנו נמצאים בתקופה לא פשוטה בכלל לתקשורת, יש משחקים פוליטיים מכוערים ביותר שמתרחשים ומשפיעים לצערי הרב גם על הציבור של העובדים, גם ברשות השידור, גם בתאגיד, גם על הצופים וגם על המאזינים ולצערי הרב, כמו שקורה בדרך כלל במדינת ישראל, מי שנשאר בקצה זה העולים, כי הכי קל לומר "בסדר גמור, נטפל בזה אחר כך".

קסניה סבטלובה: מתי זה אחר כך?

קסניה סבטלובה: אין אחר כך.

קסניה סבטלובה: יש עכשיו.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים למנוע את הסגירה של התכניות עכשיו.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים כיון שיש חוסר ודאות בקשר למה יקרה ומתי זה יקרה, אם תאגיד השידור הציבורי, אנחנו יודעים שיש חוק, אנחנו יודעים על התאריכים שקיימים, אבל אנחנו גם יודעים על נסיונות מאחורי הקלעים למשוך את הזמן ולדחות את זה.

קסניה סבטלובה: עד שדוחים את זה, רשות השידור שנמצאת בקריסה כבר כל כך הרבה זמן, בעצם במי ההשתלחות הכי גדולה?

קסניה סבטלובה: ההשתלחות הכי גדולה היא דווקא בציבור של העובדים שהם מחבר העמים ומאתיופיה וממקומות אחרים, וגם בציבור המאזינים.

קסניה סבטלובה: מה שקורה עם הרדיו בשפה הגיאורגית זה סיפור נפרד ואני חייבת לומר ש- - -

<קריאה: לא רק גיאורגי.

<קריאה: גם בוכרי.

קסניה סבטלובה: לא רק גיאורגי, גם גיאורגי, גם ארמי אמרו לי.

<קריאה: אנחנו 300 אנשים - - -

קסניה סבטלובה: סליחה אדוני, אל תפריע לי.

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: הדיון הוא על כל השפות.

אברהם נגוסה: אנחנו אמרנו כדוגמה.

אברהם נגוסה: ציינו את גיאורגיה.

אברהם נגוסה: זה הכל, אבל זה כולם.

קסניה סבטלובה: אני אמרתי שבגיאורגי, הדבר המזעזע שקורה שם זה החוסר מקצועיות בטיפול בנתונים שהם הרי זמינים לכל, וצריך באמת לפשפש עוד פעם ולא להאמין אולי לכל דבר מיידי שנותנים לך.

קסניה סבטלובה: עכשיו הם יכתבו שיש חמישה עולים מגאורגיה בסך הכל במדינת ישראל שמאזינים.

קסניה סבטלובה: נאמין לזה?

קסניה סבטלובה: אנחנו לא יכולים לקחת כל נתון בלי להתייחס ובלי לבדוק אותו לעומק, אנחנו לא יכולים לאמץ ולהגיד "טוב, בסדר לא נשארו עולים אז אפשר לסגור".

קסניה סבטלובה: אי אפשר לסגור פה שום דבר.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדינה של קיבוץ גלויות, אנחנו הגשמנו את החלום הציוני, אנחנו נמצאים כאן במדינת ישראל ולשמחתי הרבה אנחנו כבר צלחנו את התקופה הזאת של שנות החמישים, של כור ההיתוך, שהיינו צריכים לבטל את עצמנו, את הזהות שלנו, את השפה שלנו ואת המורשת שלנו על מנת להפוך לישראלים.

קסניה סבטלובה: לא, אנחנו ישראליים עם המורשת שלנו, הבוכרית, הגיאורגית, הארמית, הרוסית, היהודית, הכל ביחד.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא מנתקים שום דבר משום דבר.

קסניה סבטלובה: דברים שמתרחשים ספציפית ברדיו רק"ע, ואני מדברת על כל השפות, כמובן שמוכר לי השידור בשפה הרוסית וגם היינו פה ביותר משידור אחד בשפה האמהרית, הוא מצב מזעזע, ואני מציעה שנצא מהוועדה הזאת עם החלטה ברורה איך אנחנו לא רק מחזיקים בחיים אלא גם מחזקים את הרדיו הזה.

קסניה סבטלובה: יש עוד עליות, אנחנו צריכים לצאת מפה עם הצעה ברורה ברוח של אותה הצעה שאנחנו בסופו של דבר – אתה זוכר אדוני היושב ראש – הגענו אליה, שיהיה גישור עד התקופה שייפתח התאגיד, שיהיה גישור ברור עם מספר המשרות.

קסניה סבטלובה: אנחנו הגשנו נייר בזמנו עם כמה זה עולה, עד השקל האחרון.

טלי פלוסקוב: וזה גם אושר.

טלי פלוסקוב: אבל אחר כך צמצמו שוב.

קסניה סבטלובה: גם אז זה אושר, וכמו שזה קורה בדרך כלל, יש החלטות ואחרי זה יש צמצומים.

קסניה סבטלובה: יש פה נציגים של התאגיד ואני רוצה לומר שכשאנחנו שומעים דברים שלדעתי מאיימים גם עליכם כעובדים ומאיימים עלינו כציבור המאזינים, של צמצום התקציבים לטובת מטרה לא ברורה, לדעתי אנחנו צריכים להתגייס יחד איתכם, יחד עם כל העיתונאים במדינת ישראל ולאמר שהשידור הציבורי חשוב, שידור ציבור על כל גווניו, על כל שפותיו, הוא חשוב על מנת לשמר את הסטנדרט העיתונאי ולאנשים שעולים, שמבחינתם זו האופציה היחידה כן להתחבר לישראליות, אין להם מנוס אחר.

קסניה סבטלובה: אז תשתמשו בנו, תבואו אלינו ובואו נעבוד ביחד למען המטרה הזאת.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תנסו לתמצת, כי הזמן שלנו קצר, זה השבוע האחרון בכנסת והכל לחוץ.

אברהם נגוסה: ב-11:00 אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אני אנסה קצר ולעניין.

יוליה מלינובסקי: שמעתי שברדיו רק"ע קורים דברים לא טובים.

יוליה מלינובסקי: אתם יודעים שיש לנו אפשרות לקבל מידע, אם אתם חושבים שזה יהיה שם ככה במסתור – לא.

יוליה מלינובסקי: קורים שם דברים לא טובים.

יוליה מלינובסקי: הסיפור עם רדיו רק"ע נמשך שנים.

יוליה מלינובסקי: כל פעם מנסים לקצץ שם.

יוליה מלינובסקי: כאילו אין שם ברשות השידור מנהל עם כל משכורת של 57,000 שקל, אפרופו ראינו נתוני שכר של רשות השידור, בשנה האחרונה, 57,000 שקל אז אולי בגלל זה רוצים לסגור את רשות השידור הזאת.

יוליה מלינובסקי: וכל פעם רוצים לסגור את רדיו רק"ע.

יוליה מלינובסקי: כל פעם מנסים מכיוון כזה או אחר לקצץ, לסגור.

קסניה סבטלובה: לא, להיפך, זה התחיל מזה שהבטיחו שיהיה 24 שעות.

יוליה מלינובסקי: אני זוכרת, נכון.

יוליה מלינובסקי: ואז הבטיחו שיהיה לרדיו רק"ע מנהל משלהם.

יוליה מלינובסקי: ועכשיו אני יודעת שזה לא בדיוק מנהל משלהם, שזה אותו אדם שיושב בו זמנית בכמה כיסאות, נכון?

<קריאה: את מדברת על התאגיד.

<קריאה: אתם מבלבלים כל הזמן עם התאגיד.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מבלבלים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים שגם ברשות השידור וגם בתאגיד אתם כל פעם מנסים, במטרה, אתה יודע, שזה לא יהיה.

יוליה מלינובסקי: או שאם זה יהיה, שזה יהיה הכי פחות.

יוליה מלינובסקי: אז הדרישה היא מאוד פשוטה, ואני מדברת פה בשם הסיעה, ותפנימו את זה.

יוליה מלינובסקי: תפנימו שזה לא ילך.

יוליה מלינובסקי: אנחנו רוצים ודורשים שרדיו רק"ע בכל השפות, יהיה גוף עצמאי.

יוליה מלינובסקי: נמאס לנו כבר.

יוליה מלינובסקי: נמאס לנו מהמשחקים שלכם, נמאס לנו שלאותה תחנה יש היום מנהל שהוא בו זמנית מנהל של כמה דברים אחרים, ועל השפה הרוסית יושב מנהל שבכלל לא יודע רוסית, זה כפי שיושב אדם על אמהרית שלא יודע אמהרית.

יוליה מלינובסקי: זה לא - - - אבל זה מה שקורה, ואתם יודעים שאני צודקת.

יוליה מלינובסקי: אני לא אכנס לשמות.

יוליה מלינובסקי: אנחנו דורשים שרדיו רק"ע יהיה גוף עצמאי, עם הנהלה שלו, ולכל שפה יהיה אחראי שלה.

יוליה מלינובסקי: תפסיקו לשחק עם זה.

יוליה מלינובסקי: על דברים אחרים אתם מבזבזים בוכטה של כסף, ופה אתם משחקים עם הדבר הזה כבר עשרים שנה.

יוליה מלינובסקי: עד היום לא התערבנו בנושא של רשות השידור והתאגיד ואמרנו שזה בהחלטה של ראש הממשלה ושר האוצר.

יוליה מלינובסקי: והגיעו מים עד נפש.

יוליה מלינובסקי: הצלחתם להרגיז אותנו.

יוליה מלינובסקי: אני מדברת בשם "ישראל ביתנו".

יוליה מלינובסקי: הצלחתם להרגיז אותנו.

יוליה מלינובסקי: אם אנחנו לא נראה בימים הקרובים שרדיו רק"ע נמצאת במסלול נכון, עם שידורים כמו שצריך, גם אם זה יהיה ברשות השידור, או אם זה יהיה בתאגיד, אבל במתכונת כפי שצריך להיות, בהתחשב בצרכים של מדינת ישראל והאוכלוסייה שנמצאת פה, אנחנו נצטרך להתערב.

יוליה מלינובסקי: נצטרך להתערב וזה כבר יהיה סיפור אחר לחלוטין.

יוליה מלינובסקי: ואפרופו, יש לי חברות בגילי, בנות 40, שנוסעות בבוקר לעבודה הן שומעות רשת ב', רדיו רק"ע, רדיו ראשון מתחנות אחרות.

יוליה מלינובסקי: אתם לא יודעים לפענח את זה.

יוליה מלינובסקי: כי אדם פשוט עובר מתחנה לתחנה, והן בגיל שלי, עובדות, עברית בסדר, אבל זה עדיין חשוב להן.

יוליה מלינובסקי: אז בבקשה, תפנימו שהמצב השתנה.

יוליה מלינובסקי: אני חייבת הולכת לשדולה של החיילים הבודדים, אשמח לקבל אחר כך את סיכום הדיון.

יוליה מלינובסקי: סליחה שאני חייבת לעזוב את הדיון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מצטרף אלינו חבר הכנסת פרופסור מנואל טרכטנברג.

אברהם נגוסה: תודה שהגעת.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את מנהל קול ישראל, מר שמעון אלקבץ בבקשה.

אברהם נגוסה: תתייחס גם על גיאורגיה והבוכרים.

<שמעון אלקבץ: אני אתייחס להכל, אבל אני רק רוצה שתי שורות הקדמה כדי לעשות סדר.

<שמעון אלקבץ: רשות השידור בפירוק היא רשות שאמורה ב-30 באפריל, על פי לשון החוק, חוק תאגיד השידור הציבורי הישראלי, להסגר ב-30.4.

<שמעון אלקבץ: אנחנו בדקות אלה, בשעות אלה, בימים אלה, נמצאים תחת פירוק בשנתיים וחצי האחרונות, ובשנתיים וחצי האחרונות, על אף שאנחנו נמצאים בפירוק ללא אפשרות לקבלת עובדים חדשים, עם צמצום של תקנים, יכולנו כמפרקים, אני זרוע הארוכה של המפרק, כמי שאחראי על התוכן, גם כעורך ראשי של רשות השידור, לבצע פעולות סגירה מסיביות מהרגע הראשון שהוחל הפירוק.

<שמעון אלקבץ: לא עשינו את זה.

<שמעון אלקבץ: שמרנו על קול ישראל מירושלים שמשדר בצורה הנאותה ביותר, למרות הקשיים, למרות הקיצוצים.

<שמעון אלקבץ: למרות הקושי הבלתי ייאמן של אנשים שלא יודעים מה הם הולכים לעשות מחר בבוקר.

<שמעון אלקבץ: אנשים קמים לעבודה, מעבירים שידורים, מעבירים צילומים, מעבירים כתבות, מעבירים שידור מוזיקה, כל מה שצריך, וזה אגב בא לידי ביטוי ברמת התוצאות, גם בכסף, תחנות קול ישראל הצליחו לייצר 115 מליון שקל בשנה האחרונה, על אף היותנו במשבר – אגב, יותר ממה שהיה בשנים קודמות – וזכינו גם לחשיפה גדולה בכל מה שקשור למרכיב ה-TGI, מבחן החשיפה.

<שמעון אלקבץ: אגב, גם רשת רק"ע, ואמרתי את זה כמה וכמה פעמים, עולה בהכנסות שלה למרות הקושי, למרות התקופה הבלתי תיאמן, והיא מייצרת סדר גודל של כמעט 4 מליון שקלים בשנה עם ידיים קשורות ועיניים סגורות, ולמרות הכל אנחנו עושים את מה שצריך לעשות.

<שמעון אלקבץ: אין לנו אפשרות, גם אם אנחנו נרצה מאוד – ודיברה פה חברת הכנסת טלי על כך שבזמנו הצלחתם לייצר – וזה היה בזכות הפעילות של הוועדה, קיבלנו 30,000 תוספת.

<שמעון אלקבץ: 30,000 שקל תוספת, התוספת הזאת הועברה ישירות אך ורק לשפות.

<שמעון אלקבץ: תפרט אחר כך מנהלת השפות שנמצאת כאן, אלגרה אמדו, אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: 30,000 שקל בחודש?

<שמעון אלקבץ: כן.

<שמעון אלקבץ: 30,000 שקל בחודש.

<שמעון אלקבץ: אני אחדד.

<שמעון אלקבץ: זה לא היה 30,000 שקל בחודש, זה היה עד לסיום התקופה, זה היה איזה 10,000 שקל בחודש.

<שמעון אלקבץ: עד סוף אפריל זה היה, אני מדבר על הגלגול הקודם שבו קיבלנו ארכה.

<שמעון אלקבץ: סכום שהוא לא הספיק, אבל אמרנו, אנחנו מקבלים בתודה כל מה שאנחנו מקבלים ועם זה אנחנו מסתדרים.

<שמעון אלקבץ: אין פתרונות קסם לתקופה שאנחנו נמצאים בה כרגע- - -

קסניה סבטלובה: אבל יש פתרונות גישור.

<שמעון אלקבץ: אבל הם לא בידיים שלנו, חברת הכנסת.

<שמעון אלקבץ: אני לא - - -

קסניה סבטלובה: אנחנו פה לדון עליהם.

<שמעון אלקבץ: אז בואו תעזרו.

קסניה סבטלובה: מה אמרתי?

קסניה סבטלובה: שאנחנו צריכים לדון על פתרונות גישור עד ש- - - כי אתה לא יודע אם אתה תשדר עוד חודש ותכלס אתה לא יודע גם אולי תתחיל לשדר עוד חצי שנה, עד שזה יקרה.

קסניה סבטלובה: אתה יודע, יש כל מיני דברים מפחידים קצת ואנחנו לא יודעים מה יקרה.

<שמעון אלקבץ: נקודת ההנחה שאני מנהל את השידור הציבורי היום במדינת ישראל מבחינת התוכן שלו, זו נקודת ההנחה שבסוף אפריל, ב-30 לאפריל על פי לשון החוק, אנחנו מסיימים לשדר.

<שמעון אלקבץ: עד הרגע האחרון אנחנו ממשיכים לשדר.

<שמעון אלקבץ: זה ברמת העובדות.

<שמעון אלקבץ: עכשיו אני הולך לנתיב השני של הכביש, שבמקביל לפעולת קול ישראל ורשות השידור בפירוק, מתקיימת התנהלות התאגיד, שאמור לקבל את המקל או לקבל את המפתחות או כל מטאפורה אחרת, שלא תהיה פתיחה- סגירה, אלא שהמאזין לא ירגיש בכלל שקרה משהו.

<שמעון אלקבץ: זאת אומרת תהיה התמזגות של השידורים, יהיה רצף שידורי.

<שמעון אלקבץ: תאגיד השידור הישראלי שיש לי הזכות, אני נבחרתי גם בתאגיד השידור לשמש מנהל קול ישראל שם, כסמנכ"ל חטיבת הרדיו, בסוגריים אציין שאני מחויב לעבור ועדת איתור נוספת כך שאני לא אומר את זה בוודאות של 100%, גם אני באופן אישי נמצא במצב לא ברור, למרות שאני מאמין מאוד שאני אנהל את תחנות קול ישראל גם בתאגיד השידור הישראלי, ושם קיבלנו על פי הגדרות מאוד מאוד ברורות, גם את מכסת כח האדם שלנו, וגם את היכולות התקציביות.

<שמעון אלקבץ: ברור שהיכולות התקציביות ומכסת כח האדם שקיבלנו הן לא מספקות.

<שמעון אלקבץ: אני לא אומר פה משהו שחלילה אני אומר פה ולא אמרתי במועצה ולא אמרתי בפני מנכ"ל התאגיד, ואני חייב להגיד – יש לנו אזנים קשובות.

אברהם נגוסה: אתה מרמז לנו שתהיה פגיעה.

<שמעון אלקבץ: בינתיים אני לא מרמז כלום, אני אומר עובדות.

אברהם נגוסה: אשמח אם תיכנס לפרטים היו ככה ויהיו ככה.

אברהם נגוסה: תיכנס לדברים האלה.

<שמעון אלקבץ: אני אומר עוד פעם, בתאגיד יש אזנים קשובות גם במועצה וגם אצל מנכ"ל התאגיד אלדד, שהם קשובים לעובדה שאנחנו נמצאים בחטיבת הרדיו.

<שמעון אלקבץ: חטיבת הרדיו כוללת היום 86 תקנים.

<שמעון אלקבץ: 86 תקנים בחטיבת הרדיו של קול ישראל למעט רשת ב'.

<שמעון אלקבץ: משום שרשת ב' בתאגיד היא חלק מחטיבת חדשות אחודה שתהיה ביחד עם הטלוויזיה ועם הדיגיטל.

<שמעון אלקבץ: חטיבת קול ישראל, חטיבת הרדיו, שנמצא פה גם ליאור אברבך שעובד לצידי, ואלגרה אמדו שמנהלת את תחום השפות בקול ישראל בפירוק, היא גם נבחרה להיות מנהלת השפות בתאגיד השידור הישראלי, וחזקה עליי הדברים והאמירה המאוד ברורה של חבר המועצה אבי רט שאמר פה בצורה מאוד ברורה שלא תהיה פגיעה בשפות ושהשפות ממשיכות.

<שמעון אלקבץ: שמעתם את זה.

<שמעון אלקבץ: אז מבחינתי, ברגע שהדירקטוריון, נציג המועצה או חבר המועצה אומר את הדברים האלה לוועדה בצורה מאוד ברורה, חזקה שלא תהיה פגיעה.

<קריאה: איפה החוזר?

<קריאה: לפני 11 חודשים הייתי אצלכם, איפה החוזר?

<קריאה: מה?

<קריאה: מו?

אברהם נגוסה: חברים זה לא כך.

אברהם נגוסה: הוא נמצא ברשות הדיבור.

אברהם נגוסה: תסיים את דבריך.

<שמעון אלקבץ: הדרג המקצועי, אני חייב להדגיש, הדרג המקצועי שדיבר עליו אבי רט, שזה אני אומר שחלק מהדרג המקצועי זה עבדכם, אלגרה וליאור, הצגנו למועצה בצורה מאוד ברורה, בצורה מאוד מסודרת, לפני חודשים רבים והתקיימו על כך מספר דיונים, פירוט מאוד מדויק של הרצון שלנו איך ייראו השפות, כמה שפות תהיינה, באיזה היקף, באיזה מתכונת תוך שילוב הדיגיטל.

<שמעון אלקבץ: אני אומר את זה כבר כדי להקדים את כל השאלות – כל מה שהצגנו כלל בחשבון אפס פגיעה בשפות.

<שמעון אלקבץ: זאת אומרת אני כן חשבתי - - -

אברהם נגוסה: בוא תגיד לי, השפה הגיאורגית, סוגרים את תחנת הרדיו או לא?

<שמעון אלקבץ: השפה הגיאורגית והבוכרית, אני רוצה לענות על שתי השפות.

<שמעון אלקבץ: אני אענה על כל השפות.

<שמעון אלקבץ: השפה הגיאורגית והשפה הבוכרית וגם הלדינו, אומר פה חבר המועצה בצורה מאוד ברורה: אין פגיעה בשפות.

<קריאה: זה לא מדויק.

<קריאה: הוא אומר ש- - -

אברהם נגוסה: בואו, קיבלנו משני אנשים מוסמכים.

אברהם נגוסה: גם מהתאגיד החדש, חבר המועצה הציבורית והעובד המקצועי גם מרשות השידור וגם מהתאגיד קיבלנו תשובה שאין פגיעה.

אברהם נגוסה: אין כוונה כזאת.

אברהם נגוסה: אני חייב ללכת להצבעה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב תחליף אותי.

אברהם נגוסה: הדובר הבא זה פרופסור עמנואל טרכטנברג.

אברהם נגוסה: (היו"ר טלי פלוסקוב)

טלי פלוסקוב: טוב, אני חוזרת ואומרת, אדוני שמעון אלקבץ, האם אתה יכול גם להשיב, אני הבנתי שהרדיו בגיאורגית נשאר, והרדיו בבוכרית נשאר.

טלי פלוסקוב: האם יש צמצום בהיקף שעות רדיו?

<שמעון אלקבץ: אין.

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: קיבלתם תשובה.

טלי פלוסקוב: אחר כך נמשיך בשאלות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג בבקשה.

מנואל טרכטנברג: בוקר טוב לכולכם.

מנואל טרכטנברג: אני לא חבר בוועדה הזאת אבל היה לי חשוב מאוד לבוא ולחזק את ידיכם בעניין הזה.

מנואל טרכטנברג: אני עליתי לארץ לפני הרבה מאוד שנים, כמה עשרות שנים, לא אגיד כמה כדי לא לגלות יותר מדי פרטים, אבל אני זוכר כאילו שהיה אתמול את החשיבות לשמוע ולו במקצת את שפת האם שלך.

מנואל טרכטנברג: מה התחושה, התחושה שאתה מתרפק על הבית, על הד ברים המוכרים לך.

מנואל טרכטנברג: אין כמו שפה כדי להרגיש בבית.

מנואל טרכטנברג: לכן הצורך בשידור של שפות, בקול ישראל, רבותיי, קול ישראל לא בכדי נבחר השם הזה.

מנואל טרכטנברג: קול ישראל, זה לא BBC, זה הקול שלנו במדינת ישראל והעובדה שאתה יכול לשמוע בקול ישראל את השפה שבה אתה גדלת, יש לזה ערך עצום.

מנואל טרכטנברג: אז הצורך ישנו ובאמת צריך לעשות כל מאמץ כדי לא לפגוע בזה.

מנואל טרכטנברג: הדבר השני שאני רוצה לציין, שכל הדיון הזה מציף ושם על השולחן את החשיבות של השידור הציבורי.

מנואל טרכטנברג: רבותיי, השידור בשפות לא כלכלי.

מנואל טרכטנברג: הוא לא יכול להיות כלכלי.

מנואל טרכטנברג: ולכן יש צורך בשידור ציבורי שזה יהיה אחד הדגלים שלו.

<קריאה: רוב המהגרים, המצב הסוציו אקונומי אצלם נמוך, בגלל זה הוא לא כלכלי.

טלי פלוסקוב: אדוני אני מבקשת לא להפריע כשחבר הכנסת מדבר.

מנואל טרכטנברג: זה מה שאני אומר, אבל בהחלט, מה אני רוצה ל- - -?

מנואל טרכטנברג: שמענו את שמעון אלקבץ, הוא אומר שנתיים וחצי מתעללים בשידור הציבורי במדינת ישראל, עד היום הזה וזה ימשיך, מתעללים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו יכולים לצעוק עליהם, אבל יש פה התעללות של ממשלה שרוצה לחסל את השידור הציבורי שבין היתר הוא מספק את הצורך האדיר שאתם מבטאים כאן.

מנואל טרכטנברג: שנהיה מודעים לזה.

מנואל טרכטנברג: ברחוב לא יודעים מה זה תאגיד ומה זה רשות שידור, אבל אנחנו יודעים מה הצורך, מה הצורך האדיר שיתקיים שידור ציבורי נאות שמספק את הצרכים של כל מדינת ישראל על הגוונים השונים שלה.

מנואל טרכטנברג: לכן הקריאה כאן צריכה להיות לא רק העניין של השפות ורדיו רק"ע.

מנואל טרכטנברג: אלא כך ששידור ציבורי במדינת ישראל צריך להיות בראש מעייננו ולא יכול להיות שנמשיך להתעלל בו.

מנואל טרכטנברג: שיביאו פתרונות אחת ולתמיד.

מנואל טרכטנברג: העובדים האלה לא יודעים מה יקרה איתם מחר, ולא ידעו מה קורה איתם לפני שבוע או לפני שנה, לא יכול להיות דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: איפה אנחנו חיים?

מנואל טרכטנברג: אז אני מחזק אתכם, אני מבטיח לכם ממני כל תמיכה כי אני מבין את הצורך והחשיבות של העניין.

מנואל טרכטנברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, אני אבקש עכשיו לשמוע את מנהל רק"ע בכל השפות לשעבר, שמואל בן צבי, איך אתה רואה את זה?

טלי פלוסקוב: מה קורה כאן?

<שמואל בן צבי: תראו, אני רוצה להגיד לכם, עשרים שנה הייתי מנהל של השידורים בחו"ל ולעולים, שזה כולל גם רק"ע.

<שמואל בן צבי: כל שפה היא בשבילי הייתה כמו הילדים שלי.

<שמואל בן צבי: לא היה לי נניח שרוסית יותר חשובה מבוכרית או גרוזינית או אמהרית.

<שמואל בן צבי: זה היה אותו דבר.

<שמואל בן צבי: לצורך העניין כמובן, אם יש עלייה גדולה, שיש צורך ביותר זמן שידור, או פחות.

<שמואל בן צבי: מה שכואב לי שאנשים שעבדו עשרות שנים והגיעו לשנות 50, 55, כבר קיבלו תשובה שהם לא יעבדו בתאגיד.

<שמואל בן צבי: ולא חשוב באיזו שפה.

<שמואל בן צבי: זה לא שלפעמים עיתונאי שיכול לצאת מעיתון אחד לאחר, משידור אחד לאחר בשפה העברית.

<שמואל בן צבי: פה אין לו לאן לפנות, אין לו לאן ללכת.

<שמואל בן צבי: אבל הוא גם איש מקצועי.

<שמואל בן צבי: על סמך מה, ופה נאמר משפט, הטיפול באנשים האלה לא מקצועי.

<שמואל בן צבי: ואני רוצה להגיד עוד דבר אחד, השידור הציבורי הוא השידור שדורש גם או שיש לך את זה או שאין לך את זה.

<שמואל בן צבי: איש עסקים מהשוק הפרטי שמעביר את המנטליות הפרטית והכל, מעביר את זה לשידור הציבורי, זה אסון.

<שמואל בן צבי: לכן הקריאה הייתה צריכה להיות כנראה לא רק לא לפגוע בשידורים, אלא גם לא לפגוע באנשים שעשרות שנים עובדים.

<שמואל בן צבי: אני אישית כבר בפנסיה אבל אני משדר מפעם לפעם, ואני רואה מה אנשים מרגישים, אלה שקיבלו תשובה שלילית אחרי עשרות שנים של עבודה.

<שמואל בן צבי: אני חולם את זה.

<שמואל בן צבי: ואני רוצה לסיים בדבר אחד – ב-BBC היה ראיון גדול שלשום או אתמול.

<שמואל בן צבי: אדם שנתן את הריאיון הזה הביא את הדעה, הוא איש מאוד ידוע, - - נובגורצקי, מאוד ידוע כעיתונאי, האנגלית שלו מצוינת.

<שמואל בן צבי: הריאיון היה ארוך והוא הופץ באנגלית וברוסית בכל רחבי אנגליה ובשבילנו הרבה שנים BBC הייתה דוגמה.

<שמואל בן צבי: ומה הוא כותב?

<שמואל בן צבי: אני מצטט, תרגמתי את זה לעברית: "אם תחנות רדיו שונות משדרות שטויות, אני עובר לרק"ע שמשדר לא רק על ישראל ועל הסביבה, העוינת כמובן, אלא גם על תרבות, מוזיקה וכדומה" ואני חושב שזאת הנוסחה.

<שמואל בן צבי: שוב, אני לא מדבר רק על שפה אחת, ולא חשוב איזו, אלא זה הנכס שהוא עכשיו קיים ובעצם את סיפור ההצלחה להפוך לפירוק, כמו רשת ב', אגב, זה מבחינתי פשע ואני מרגיש שמפעל החיים שלי קורס.

<שמואל בן צבי: תודה רבה על זה שאתם כל כך מתלהבים כמונו ואתם תומכים ועושים הכל כדי שזה ימשיך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני אנסה לתת לעוד נציגי שפות שמודאגים.

טלי פלוסקוב: פרופסור שמואל רפאל, ראש המרכז לחקר הלדינו.

<שמואל רפאל ויוונטה: אני רוצה לומר שהמנדט שלי כאן

<שמואל רפאל ויוונטה: הוא קודם כל כחבר הועד המנהל של הרשות הלאומית לתרבות הלדינו שהוקמה מכח חוק שהבית הזה חוקק.

<שמואל רפאל ויוונטה: אבל אני אנסה לייצר איזו שהיא פלטפורמה שבאיזה שהוא אופן תכניס את כל החברים המודאגים שנמצאים כאן לתוך איזה שהוא סל אחד.

<שמואל רפאל ויוונטה: אני רוצה קודם כל לומר למר אבי רט, שהאזנתי טוב מאוד לדברים שלך, ואני מצאתי בהם איזו שהיא כפילות, משום שבצד אחד אמרת שהדברים יישארו ובצד השני אמרת שהדברים ייבדקו.

<שמואל רפאל ויוונטה: ואם הם ייבדקו אז אנחנו בעצם ביטלנו את ההבטחה או את ההצהרה שהדברים יישארו.

<שמואל רפאל ויוונטה: אבל אני רוצה לומר כאן משהו, יש עניין אחד שחייבים להדגיש אותו במערכת של השפות האלה.

<שמואל רפאל ויוונטה: השפות האלה הן בראש ובראשונה שפות יהודיות.

<שמואל רפאל ויוונטה: הן מייצגות קבוצה יהודית, הן מייצגות קבוצות אתניות רבות שהגיעו לכאן ולכן השפות האלה הן בראש ובראשונה נשמת אפה של האומה הזאת.

<שמואל רפאל ויוונטה: לא מדובר כאן במשהו שאמור לייצר רק גשר תרבותי תקשורתי להבנה, אלא מדובר כאן במשהו שהוא אמור לשמר, קודם כל את הזהות של הקבוצות היהודיות.

<שמואל רפאל ויוונטה: כל אחת מהשפות האלה, וגם הלדינו לצורך העניין, מר רט ומר אלקבץ, אני רוצה לומר כאן משהו, הלדינו לצורך העניין תהיה במיעוט משום שאין לנו כמעט עולים שמגיעים מארצות לדינו, אבל ללדינו יש כוח עצום.

<שמואל רפאל ויוונטה: הלדינו הזאת שלכאורה כמעט אין מי שידבר אותה, נמצאת בעשרים השנים האחרונות בפריחה בלתי רגילה בחברה הישראלית.

<שמואל רפאל ויוונטה: הלדינו הזאת הצליחה לייצר גשר במשך 40 שנה ויותר אל העולם ההיספני, וספרד שכל כך פותחת את זרועותיה ומבקשת לחבק את הקבוצה היהודית הספרדית, נשענה בראש ובראשונה, וזה מנוסח בלשון החוק שלה, בזיקה של היהודים הספרדים ללדינו ולעובדה שהקבוצה הזאת מדברת את השפה הזאת ומתגעגעת אליה.

<שמואל רפאל ויוונטה: החברים כאן מתגעגעים לבוכרית והחברים מתגעגעים לגיאורגית והחברים האחרים מתגעגעים לרוסית ואנחנו מתגעגעים לאידיש והחברים האחרים התגעגעו אל הלדינו, אנחנו מתגעגעים למשהו שהמקור היחיד שאנחנו יכולים לקבל אותו, ההזנה היחידה שאנחנו יכולים לקבל אותה, היא מתוך השידור הזה.

<שמואל רפאל ויוונטה: עניין אחרון שאני רוצה לסכם בהקשר הזה, זה שאני מציע שאנחנו נתנתק מהסטטיסטיקות.

<שמואל רפאל ויוונטה: זה לא מה שיבנה כאן את התמונה המדויקת.

<שמואל רפאל ויוונטה: עצם העובדה שיהיה מאזין אחד, או שניים, או שלושה, בקצה השני של הגלובוס שיתחבר דרך האינטרנט, וימצא עניין בחומרים האלה והוא ידע שיש לו עוגן שהוא יכול להתחבר אליו, והעוגן הזה יפרנס אותו תרבותית, זה כבר עניין שאסור לבטל אותו בשום פנים ואופן, ולכן ההיצמדות אל הסטטיסטיקה לא תתן לנו כאן את הפתרון המשמעותי.

טלי פלוסקוב: תודה אדוני אני חייבת לסכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לפרופסור שמואל רפאל, אני רוצה לתת אפשרות לדבר לאלכסנדר מדבין, שהוא נציג קול ישראל ורדיו רק"ע בשפה הרוסית.

<אלכסנדר מדבין: תודה.

<אלכסנדר מדבין: אני בעסק הזה כבר 26 שנים כעורך ומגיש וב-15 השנים האחרונות אני מנהל שידורים בשפה הרוסית.

<אלכסנדר מדבין: אז אני אדבר על שידורים בשפה הרוסית, לא על השפות האחרות.

<אלכסנדר מדבין: רבותי, שמענו היום אין ספור פעמים את המילה "מקצועיות", שיקולים מקצועיים.

<אלכסנדר מדבין: תגידו לי אתם, מי יותר מקצועי ממני, משמואל בן צבי, מדורית גולנדר, ממיכאל גלבוע שניהל בתחנה הזאת לפניי, מי יותר מקצועי?

<אלכסנדר מדבין: עכשיו תגידו לי, מישהו התייעץ אתנו?

<אלכסנדר מדבין: מישהו שאל אותנו כמה אנשים צריכים לעבוד בשידורים בשפה הרוסית?

<אלכסנדר מדבין: התשובה היא שלילית, אף אחד לא התייעץ.

<אלכסנדר מדבין: אז על אילו שיקולים מקצועיים אנחנו מדברים?

<אלכסנדר מדבין: לגבי שיקולים מקצועיים, מה שאני יודע – בשידורים בשפה הרוסית בתאגיד החדש, יהיו 10 תקנים.

<אלכסנדר מדבין: היום יש לנו 16 תקנים.

<אלכסנדר מדבין: אז לא תהיה פגיעה בשפה הרוסית?

<אלכסנדר מדבין: זה נשמע הזוי.

טלי פלוסקוב: זה 16 מ שרות מלאות?

טלי פלוסקוב: עכשיו יהיו 10 משרות?

<אלכסנדר מדבין: 16 משרות מלאות היום ל-12 שעות שידור.

<אלכסנדר מדבין: ויהיו 10 משרות.

<אלכסנדר מדבין: תתקנו אותי אם אני טועה, 10 תקנים ל-16 שעות שידור.

<אלכסנדר מדבין: יותר שעות שידור.

<אלכסנדר מדבין: אז לא תהיה פגיעה?

<אלכסנדר מדבין: כן תהיה פגיעה.

<אלכסנדר מדבין: אז אני אומר לכם באופן מקצועי כאיש מקצוע, כאיש שעובד בעסק הזה 26 שנה ומנהל שידורים בשפה הרוסית, לקיים רדיו נורמלי, תקין, מלא תוכן עם עשרה תקנים, בלתי אפשרי.

<אלכסנדר מדבין: חד וחלק.

טלי פלוסקוב: כמה אפשרי?

<אלכסנדר מדבין: או, עכשיו ככה, מישהו שאל אותי כמה צריך?

<אלכסנדר מדבין: מישהו שאל את שמואל?

<אלכסנדר מדבין: מישהו שאל את דורית?

<אלכסנדר מדבין: אף אחד.

<אלכסנדר מדבין: אבל אני כן יכול לענות לשאלה הזאת כי אני עשיתי את החשבון, את החשבון המקצועי על סמך נסיון של 26 שנים.

<אלכסנדר מדבין: אז אני אומר לכם, 45 תקנים.

<אלכסנדר מדבין: אפשר להתפשר?

<אלכסנדר מדבין: אפשר להתפשר.

<אלכסנדר מדבין: תמיד.

<אלכסנדר מדבין: אנחנו חיים במציאות, אנחנו לא חיים על ענן.

<אלכסנדר מדבין: אפשר להתפשר.

<אלכסנדר מדבין: אבל שוב, אני מחזק את דברייך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, אפשר להתפשר, אבל שאנחנו נדע שכל פשרה היא על חשבון האיכות, כל פשרה היא על חשבון המאזינים.

<אלכסנדר מדבין: כל פשרה היא על חשבון המוניטין שלנו ועל חשבון המאזינים בחו"ל, לא רק כאן.

<אלכסנדר מדבין: על מנת לסבר את האוזן, 10 תקנים אתם אומרים.

<אלכסנדר מדבין: אני אוסיף קצת צבע.

<אלכסנדר מדבין: הרי אפשר לפי הגיון זה להגיע למצב אבסורדי לגמרי.

<אלכסנדר מדבין: אפשר לקיים רדיו ללא עובדים, כן אפשר.

<אלכסנדר מדבין: צריך מחשב עם אוסף שירים וצריך משדר.

<אלכסנדר מדבין: לשדר שירים מהבוקר עד הערב, לקרוא לזה שידורים בשפה הרוסית, ובזה נגמר העניין.

<אלכסנדר מדבין: ואם אנחנו רוצים קצת עריכה, קצת שמישהו יגיד כמה מילים בין השירים, שמישהו יבנה את השידור, אז אנחנו צריכים שני אנשים כל יום, לפחות.

<אלכסנדר מדבין: פלוס עוד אדם אחד כי אי אפשר להכריח אנשים לעבוד שבעה ימים בשבוע.

<אלכסנדר מדבין: פלוס עוד אחד אם מישהו חולה או יצא לחופשה.

<אלכסנדר מדבין: אז כבר ארבעה אנשים.

<אלכסנדר מדבין: ואם אנחנו רוצים לשדר חדשות אנחנו צריכים עוד שלושה אנשים פלוס עוד אחד פלוס עוד אחד, אותם שיקולים, והגענו כבר לתשעה.

<אלכסנדר מדבין: פלוס מנהל תחנה, כבר עשרה אנשים.

<אלכסנדר מדבין: רבותי, עשרה אנשים ועוד לא התחלנו לשדר תוכן.

<אלכסנדר מדבין: אנחנו משדרים רק מוזיקה, רק שירים, וחדשות.

<אלכסנדר מדבין: כבר הגענו לעשרה אנשים.

<אלכסנדר מדבין: אין תוכן.

טלי פלוסקוב: הבנו.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: (היו"ר אברהם נגוסה)

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את הצד שלכם, כי מצד אחד שמענו שלא תהיה פגיעה כל כך משמעותית, ומצד שני אנחנו שומעים עכשיו שמ-16 יורדים ל-10.

אברהם נגוסה: זו פגיעה רצינית, קרוב ל-50%.

אברהם נגוסה: איך אתם מסבירים את זה?

אברהם נגוסה: איך אפשר לקיים את השידור?

<שמעון אלקבץ: אדוני היושב ראש, אמרתי בתחילת הדברים שלי שמספר התקנים שהוקצו לחטיבת הרדיו בתאגיד הישראלי החדש, 86 תקנים אחרי שני גלים של קיצוצים, ואני חוזר ואומר, התפקיד שלי כסמנכ"ל חטיבת הרדיו שם, כמנהל קול ישראל הוא להתריע.

<שמעון אלקבץ: זה מה שאנחנו עושים כל הזמן, גם בפני המועצה, גם בפני הנהלת התאגיד ואני אומר עוד פעם, הדברים שאנחנו משמיעים כמעט בכל ישיבת מועצה, כמעט בכל ישיבת הנהלה, בכל תכנית עבודה, הדברים האלה נכתבו, נאמרו, ואנחנו נופלים על אזנים קשובות.

<שמעון אלקבץ: יש מצוקה של תקנים, הבטיחו לי שהדבר נמצא על השולחן ומטפלים בזה.

<שמעון אלקבץ: להגיד לך שמישהו נתן לי תשובה חיובית שמכסת התקנים של חטיבת הרדיו תעלה, לא קיבלתי עדיין תשובה חיובית כזאת, אני מאמין שאני אקבל תשובה חיובית כזאת, בשים לב גם למה שקורה - - -

אברהם נגוסה: איך אתה יודע שתקבל - - -

<שמעון אלקבץ: אם לא הייתי אדם אופטימי אדוני היושב ראש - - -

אברהם נגוסה: אין לך ויכוח במישור העובדתי.

אברהם נגוסה: מבחינה מספרית, מספר העובדים, האם הוא צודק?

אברהם נגוסה: האם צומצם מ-16 ל-10?

<שמעון אלקבץ: מספר התקנים כרגע בשידורים בשפה הרוסית היה במקור שמונה תקנים ועוד הוספנו מחטיבה אחרת, מהדיגיטל, עוד שני תקנים כדי לעלות.

<שמעון אלקבץ: אנחנו כרגע על 10 תקנים בשידורים בשפה הרוסית.

אברהם נגוסה: עכשיו או מה שיהיה?

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על התאגיד, כן?

<שמעון אלקבץ: שאלת אותי על התאגיד.

<שמעון אלקבץ: השידורים בשפה הרוסית היום בפירוק, אנחנו נמצאים על 16.

<שמעון אלקבץ: זה לא מספיק, אנחנו נמצאים במצוקה אמיתית.

<שמעון אלקבץ: אמר פה אלכס, 45 תקנים, זה מה שהוא רוצה.

<שמעון אלקבץ: רוצה לומר לנו בתאגיד יש 86 תקנים על כל חטיבת הרדיו, 8 תחנות רדיו.

טלי פלוסקוב: הוא אמר מצב דיגיטלי.

טלי פלוסקוב: אבל מ-45 עד 10, יש פה פער ענק.

<שמעון אלקבץ: אבל אתם באים אלינו בטענות כאיל אנחנו - - -

טלי פלוסקוב: אף אחד לא בא בטענות.

טלי פלוסקוב: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה ולהיות בטוחים שאנחנו יוצאים לדרך חדשה נכון ומתוקן, יותר טוב מהמצב שהיינו.

<שמעון אלקבץ: אז הנה - - -

אברהם נגוסה: אני מבין אותך.

אברהם נגוסה: אתה אומר "הגשתי ואני מקווה שאקבל".

אברהם נגוסה: כך אתה אומר.

אברהם נגוסה: אתה מודה במצוקה הקיימת.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת מנציגי המועצה הציבורית, האם אתם יכולים לתת לנו תקווה שהמצב לא ישתנה לפחות מ-16 לא יגיע ל-10.

טלי פלוסקוב: האם בכלל אתם מכירים את המצב כמו שאתה רואה אותו היום?

אברהם נגוסה: בסופו של דבר הם אלה שמחליטים.

אברהם נגוסה: למי הגשת?

אברהם נגוסה: למועצה?

<שמעון אלקבץ: ראש המועצה, עובר דרך מנכ"ל, עובר דרך חברי ועדת התוכן, חברי ועדת הכספים, חברי ועדת כח אדם.

<שמעון אלקבץ: כולם יודעים על ה- - - זה מופיע בתכניות העבודה.

<שמעון אלקבץ: כולם פה שותפים לבקשות שלנו של תחנת הרדיו, המצוקה קיימת אגב בכל התאגיד כי מספר התקנים יותר קטן ממספר התקנים ברשות, והמסר שאני מקבל הוא מסר אופטימי.

<שמעון אלקבץ: להגיד שקיבלתי תשובה ברורה "הנה, מספר התקנים שלך עלה", לא קיבלתי, אבל המסר אופטימי.

טלי פלוסקוב: יש לי שאלה אחת.

טלי פלוסקוב: כמה עובדים יש היום בקול ישראל?

<שמעון אלקבץ: ברשתות קול ישראל, אבל אני מבקש להדגיש את העובדה שמדובר גם ברשת ב' שאני גם אחראי עליה, סדר גודל של 350 עובדים.

טלי פלוסקוב: 350 עובדים וברדיו רק"ע לשפה הרוסית יש 16, כן?

<קריאה: כמה יש לשפה הגיאורגית?

<קריאה: 1.

<קריאה: כמה בלדינו?

<קריאה: עובדת אחת ושתי עובדות שמקבלות - - -

אברהם נגוסה: בואו נלך אחד-אחד.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<יעקב משיחוב: אני מקונגרס יהודי בוכרה.

<יעקב משיחוב: נגיד יעלה, זה לא יהיה כמו מים במדינת ישראל?

<יעקב משיחוב: המים היה עולה בלי מע"מ.

<יעקב משיחוב: ברגע שהגיחון עלה לשלטון הוסיפו מע"מ וכל הזמן מעלים.

טלי פלוסקוב: טוב, עכשיו כבר מורידים.

<יעקב משיחוב: התאגיד החדש לא יעלה את השידור, תקציב עוד פעם לתשלום לאזרחים?

אברהם נגוסה: אתה רוצה לדעת לגבי האגרה.

אברהם נגוסה: האגרה כבר בוטלה.

<יעקב משיחוב: כן.

<יעקב משיחוב: בוטל, אבל ברגע שיעלה חדש יגידו "תשמע - - -"

אברהם נגוסה: אתה מעורר דובים משנתם.

אברהם נגוסה: מה אתה מזכיר להם.

אברהם נגוסה: בואו נדבר על מה שקיים עכשיו.

אברהם נגוסה: עורך דין דוד פפיא.

אברהם נגוסה: בבקשה

<דוד פפיא: אני קודם כל באתי לפה לדבר לא רק בשמי כמי שעלה בשנות השבעים, אלא גם בשם הרבה מאוד אנשים שבאו אחריי וגם לפניי.

<דוד פפיא: למען הצדק ההסטורי צריכים לספר שלמעשה העליה הרוסית שנהנית היום ממגוון די רחב של שירותים בשפה שלהם, אם זה בכתובה ואם זה במדיה וכולי, אנחנו בני העדה הגיאורגית לא מקבלים את זה בשום צורה.

<דוד פפיא: לא במדיה ולא באתונות ולא בשום דבר אחר.

<דוד פפיא: הדבר היחיד שיש לנו זה כבשת הרש הזאת, שאנחנו מדברים עליה עכשיו.

<דוד פפיא: בדיוק על זה אני מדבר.

<דוד פפיא: וזה דורות של אנשים שגדלים על השפה הזאת פה בארץ, היא אמצעי שלנו גם לשמוע וגם להשמיע.

<דוד פפיא: לא רק לשמוע, גם להשמיע.

<דוד פפיא: בתכניות הרדיו האלה למעשה ניתנת ההזדמנות לאנשים לדבר על מצוקותיהם, להביע את הדעות שלהם, לשמוע תרבות שלהם, זה האמצעי היחידי שנותר לנו, אין לנו משהו אחר.

<דוד פפיא: ואני רוצה להזכיר לכולם שלנו, בכל אופן לבני העדה הגיאורגית, יש בכל זאת איזו שהיא זכות היסטורית, שבזכותנו, בזכות אותן 18 משפחות שפתחו את שערי העליה הגדולה של שנות השבעים, אני חושב לפחות, בגלל העניין הזה, אנחנו צריכים לקבל איזו שהיא הכרה מינימלית שתתבטא בנושא הזה של שידורים ציבוריים שיינתנו כשירות לקהילה שלנו ולא אותה חצי שעה שמפרקים אותה לרבע שעה צהריים ורבע שעה באמצע הלילה, אלא לתת אפשרות לאנשים ליהנות מהשפה, לשמוע את התרבות שלהם, להשמיע את הדברים שלהם, ולא יכול להיות ששירות ציבורי יבוא ויביא לי פה נתונים שמדברים פה כביכול על רייטינג.

<דוד פפיא: הרי הרייטינג זה הדבר האחרון שהשידור - - -

אברהם נגוסה: אני מבקש שתסיים.

<דוד פפיא: אז אני מבקש קודם כל מבחינת תקנים שמדברים פה, אני מבקש להגדיל את התקנים לשידור בשפה הגיאורגית.

<דוד פפיא: זה מה שאני מבקש, זה מה שצריך לעשות.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אנחנו בוודאות יודעים עכשיו שלא מתכוונים לסגור את תחנת הרדיו בשפה גיאורגית והבוכרית.

אברהם נגוסה: לא סוגרים את זה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שיהיה ברור, כי אתם פניתם אלי שהולכים לסגור את זה.

אברהם נגוסה: עכשיו ברור שלא הולכים לסגור.

אברהם נגוסה: אתה מבקש להגדיל את העניין.

אברהם נגוסה: בואו נעשה סדר.

אברהם נגוסה: כרגע המצב הקיים זה נמצא, ברור, אין מה לדאוג.

<קריאה: כמה תקנים יש לכל קהילה.

אברהם נגוסה: הוא אמר לנו שיש אחד.

<קריאה: על סמך מה אתם מבססים את זה, על סמך - - -?

אברהם נגוסה: תן לי.

אברהם נגוסה: הם צריכים להתייחס לזה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שגם הנקודות יהיו ברורות כדי שנגיע לסיכום.

אברהם נגוסה: יש דרישה של הגדלה בגיאורגית.

<ניסן ניאזוף: אנחנו 350,000 איש עלינו במשך 130 שנים.

<ניסן ניאזוף: הראשונים שבאו, אבותינו, זה משכונת הבוכרים.

<ניסן ניאזוף: הראשונים שבאו.

<ניסן ניאזוף: עדיין לא היו הרבה אנשים פה.

<ניסן ניאזוף: יחד איתנו גם הם.

<ניסן ניאזוף: תגידו בבקשה איך זה יכול להיות 350,000 איש, בסך הכל תקן אחד, אדם אחד, שדרן אחד.

<ניסן ניאזוף: רבע שעה בסך הכל.

<ניסן ניאזוף: זה לא בושה וחרפה?

<ניסן ניאזוף: לא מספיק ששרפו אותנו ברוסיה?

<ניסן ניאזוף: שרפו אותנו בשנת 1938 סגרו בתי ספר, סגרו תיאטרונים, סגרו עיתונים, סגרו הכל, שלחו את האבות שלנו לסיביר, הרגו אותם שם.

<ניסן ניאזוף: אבא שלי בעצמו חמש שנים נלחם בגרמניה הוא בא חצי אדם.

<ניסן ניאזוף: תראה, בוכרים באו יחד עם הישראלים, נתנו את הנשמה, מליוני שקלים בחודש משלמים מסים, מפני שרוב רובם סוחרים.

<ניסן ניאזוף: איפה כל הכסף הזה?

<ניסן ניאזוף: למה לנו לא בא?

<ניסן ניאזוף: רק לחלק מהאוכלוסייה.

<ניסן ניאזוף: איפה כל הכסף הזה?

<ניסן ניאזוף: למה הם מחליטים במקומנו?

<ניסן ניאזוף: בגלל שאנחנו לא יוצאים לשביתות, להפגנות.

<ניסן ניאזוף: תגידו.

<ניסן ניאזוף: אנחנו הכי שקטה, כמו גרוזינים.

אברהם נגוסה: לפני שאני אתן לתאגיד ולרשות השידור שיענו לשאלות האלה, אני מבקש מיעקב אופיר, בבקשה כמה מילים ואני רוצה אחר כך לקבל את התגובה שלכם למה שעלה פה.

<יעקב אופיר: תודה לך אדוני היושב ראש שנתת את הזמן והמקום כדי לדון בזה.

<יעקב אופיר: אני כאן יושב בזכות שאני בזמנו הייתי ראש נציגות הסוכנות היהודית בקווקז, ובארבע וחצי ה שנים שהייתי שם רוב העולים עלו, ועד היום אני בקשר איתם.

<יעקב אופיר: אני מסכים עם חשיבות הדברים שדיברו כאן, אבל אני רוצה לדעת בפן אחר לגמרי ביחסים של המדינות.

<יעקב אופיר: היום אני לא בטוח שאתם יודעים מהדבר ה זה שבין גיאורגיה וישראל, המתיחות די גדולה.

<יעקב אופיר: המתיחות נוצרה מפני שבאים הרבה אנשים כאן בארץ, לא משנה אם כן רוצים או לא רוצים לעבוד, ובנתב"ג מחזירים אותם.

<יעקב אופיר: אלה האנשים שחוזרים שם מדברים כאלה דברים שם על היחס שהם מקבלים כאן, שממש ממש היחסים עד כמה שאני יודע, ואני מעורב בזה הרבה, זה די הרבה מידרדר.

<יעקב אופיר: הערוץ הזה שרק"ע משדר, עושה הרבה דברים כדי להשקיט את הלהבות האלה.

<יעקב אופיר: זה לא רק שמישהו רוצה לשמוע בשפה אחרת, או גרוזינית או בוכרית, לא משנה, כאן אנחנו צריכים לחשוב גם על הפן הזה שהוא ממש מקשר גם בין המדינות.

<יעקב אופיר: עוד דבר שאני רוצה לומר, לא רק אנשים כאן בארץ שומעים את השידורים האלה.

<יעקב אופיר: בתפוצות, בארצות הברית ואירופה נמצאים רבים מהעדה.

<יעקב אופיר: הערוץ היחידי שהם יודעים על הארץ, זה השפה.

<יעקב אופיר: כאן אנחנו עכשיו דיברנו על השמירה וכל הדברים האלה ומתי שהחבר כאן רוצה את זה להגדלה, מישהו כאן חייך.

<יעקב אופיר: תאמינו שזה לא נכון.

<יעקב אופיר: צריך גם לחשוב לכיוון הזה ואני מקווה שכשיהיה תאגיד או שיישמר כמו שהיום, יחשבו גם על זה.

<יעקב אופיר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש עוד דיון ולכן אני צריך לסכם.

<יוסף מרזיוף: אני אקצר.

<יוסף מרזיוף: אני עורך ומגיש את התכניות בשפה הבוכרית בקול ישראל.

<יוסף מרזיוף: היום הופתעתי שלאחר כמעט שנה שמושכים אותנו, אתה בהמתנה, אתה בהמתנה, אנחנו בודקים.

<יוסף מרזיוף: אי אפשר לבדוק שנה את המועמדות שלי.

<יוסף מרזיוף: אני אומר אולי זה טוב מצד אחד, אולי בחנו מישהו אחר, אז בואו נמתין עם זה.

<יוסף מרזיוף: אבל אני שומע שאין כלום.

<יוסף מרזיוף: הם אמרו שבינואר הם עולי, התאגיד מוכן.

<יוסף מרזיוף: אז הם מוכנים בלי בוכרית?

<יוסף מרזיוף: באוגוסט הם מוכנים בלי בוכרית או בלי גיאורגית?

<יוסף מרזיוף: או בלי שפה אחרת?

<יוסף מרזיוף: כל פעם שהם הצהירו שהם מוכנים לא היו את השפות האלה בפנים.

<יוסף מרזיוף: היום הופתעתי לשמוע שהם בודקים את זה ולא יהיה שום נתק בין רשות השידור לתאגיד.

<יוסף מרזיוף: 15 דקות שהם נותנים לנו, שמעתי פעם שהם אומרים בשביל 15 דקות לא צריך להחזיק אדם במשרה מלאה.

<יוסף מרזיוף: אני או מישהו אחר לא ילך לעבוד חצי משרה איפה שהוא וחצי יום הוא יסתובב.

<יוסף מרזיוף: צריך לפרנס משפחה.

<יוסף מרזיוף: אני רוצה שהתאגיד יתחייבו, אפילו שזה 15 דקות שידור, צריך להחזיק אדם במשרה מלאה.

<יוסף מרזיוף: האדם הזה לא ילך לחפש.

<יוסף מרזיוף: אני רוצה לשמוע גם מתי החוזים יגיעו.

<יוסף מרזיוף: אני כמעט שנה מחכה לחוזה, או למישהו אחר, העיקר שיהיה בוכרית.

<יוסף מרזיוף: לא לחפש אותנו בקטנות.

אברהם נגוסה: כולכם חוזרים על אותם דברים.

אברהם נגוסה: אני רוצה להפנות את השאלות לתאגיד ולרשות השידור.

אברהם נגוסה: אנחנו נסכם את השאלות.

אברהם נגוסה: יש פה דרישה של הגדלת תקנים בשפה הרוסית ובשפה הגיאורגית והבוכרית.

<קריאה: וגם הלדינו.

<קריאה: זה בקושי רבע שעה.

<קריאה: צריך לציין את זה בפירוש.

אברהם נגוסה: בכל השפות.

אברהם נגוסה: אני רק אמרתי את מה שהעלו פה.

אברהם נגוסה: האם אתם יכולים לעמוד בדברים האלה, מה ההתייחסות שלכם לשאלות שעלו כאן?

<אבי רט: הדיון היום היה חשוב מאוד מבחינתי, אני חושב שהוא היה חשוב ציבורית וחשוב כי למדנו הרבה, שמענו הרבה, וזה היה חשוב המפגש הזה.

<אבי רט: זה בפני עצמו.

<אבי רט: אני רוצה להזכיר אבל את העיתוי של המפגש, הוא לא מתקיים בימים רגילים שיש מצב נורמלי.

<אבי רט: המצב שלא אנחנו, לא התאגיד ולא רשות השידור בחרנו בו, שיש כרגע כפי שהיושב ראש אמר, בוקה ומבולקה, אף אחד לא יודע מה יהיה מחר.

טלי פלוסקוב: בסדר זה ייגמר.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: לא נקרא לכם שוב פעם לכאן.

<אבי רט: את מבינה שגם כשזה ייגמר - - - הרי כשאתה חבר בדירקטוריון בגוף מסוים ויש לו יציבות ויש לו תקציב ויש לו מבנה, אתה יודע לקבל החלטות לשנתיים ושלוש וארבע.

<אבי רט: מכיוון שאף אחד לא יודע היום מה יהיה מחר, קשה לקבל החלטות ולזרוק באוויר עוד תקן, פחות תקן, כשאף אחד מחברי המועצה לא יודע אם מחר הוא יהיה חבר מועצה והמנכ"ל לא יודע אם מחר הוא יהיה מנכ"ל, והיושב ראש לא יודע אם מחר הוא יהיה היושב ראש.

<אבי רט: בואו נשים את הדברים על השולחן.

<אבי רט: במצב של חוסר ודאות שאף אחד לא יודע, לכן התשובה תהיה תשובה לא אחראית לזרוק משפטים באוויר.

<אבי רט: מה שכן, כל הטענות נכונות אבל הטענות צריכות להיות מופנות לכיוון הנכון.

<אבי רט: זאת אומרת, ברגע שהמדינה, המחוקק קבע שיהיה תאגיד, הוא קבע לו גם מה התקציב השנתי וקבע לו גם כמה תקנים.

<אבי רט: הרי אם רשות השידור הייתה - - - הממשלה החליטה לקצץ בתקנים ובתקציב.

<אבי רט: אז לתאגיד החדש היא אמרה "התקציב שלכם יהיה X, ומספר התקנים יהיה Y".

<קריאה: לפי מה מחליטים?

<קריאה: אז החלטתם שהשפות יהיו הקורבן?

טלי פלוסקוב: רגע, אתם לא מעלים שאלות נכונות לאדם הנכון.

טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה כן להפנות לתשומת לבך, מי שמחלק את התקציב זה אתם.

טלי פלוסקוב: אז אתם צריכים לראות את כל מה שיש פה ולא לשים את כל הכסף בסל אחד אלא לפזר את זה בצורה נכונה, ועל זה אנחנו מדברים כאן.

<יעקב משיחוב: לכל קהילה יש גם נציג.

<יעקב משיחוב: אפשר להזמין אותם.

<יעקב משיחוב: לנו לדוגמה יש את קונגרס יהודי בוכרה.

<יעקב משיחוב: להם יש קונגרס.

אברהם נגוסה: אני חושב שגם הם שמעו את הקולות.

אברהם נגוסה: ניתן לו להשלים.

<אבי רט: עוד משפט אחרון.

<אבי רט: הדברים נכונים אבל גם אתם מבינים כפי שאני מנסה להבין, זה לא עימות, זה לא נגד.

<אבי רט: זה בעד.

<אבי רט: שהרי תיאורטית במצב הכי אופטימלי היה אפשר שכל שפה תקבל 24 שעות, אבל אתה תמיד נמצא במצב של תמרון בין שפות, או בין ציבורים, והמדינה מקציבה X, בכל דבר.

<אבי רט: מה שאני אומר, ואני רוצה שתדעו, אמרתם מקודם, אנחנו בחוסר ודאות הזה, במצב של חוסר ודאות היום, ההחלטה האחרונה של המועצה הייתה שמשמרים, כפי ששמעון אמר, את המצב הקיים, משמרים אותו עד שתהיה ודאות א.

<אבי רט: מבחינת הקיום של התאגיד, מבחינת הידיעה שהולכים על פרופורמה חדשה ואז ברגע שתהיה ודאות בנושא הזה, יהיה אפשר גם לשבת בשיקול דעת ובבטחון ולבדוק את הדברים, אמרתם נכון שהדברים - - -

<קריאה: למעשה מה שאתה אומר, אתה בעצם סותר את כל מה שדיברנו.

<קריאה: כי אם הודאות תהיה ב-30.4 - - - שהשידורים האלה לא קיימים.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו חוזרים על אותן שאלות.

<קריאה: כבוד היושב ראש, אני רוצה להגיד משהו.

<קריאה: החוסר ודאות שקיים היום זה חוסר ודאות פוליטית.

טלי פלוסקוב: אדוני, זה לא עובד ככה כאן.

טלי פלוסקוב: קצת כבוד ליושב ראש.

אברהם נגוסה: אין מחלוקת במישור העובדתי.

אברהם נגוסה: הם גם מסכימים למה שאתם מתארים.

אברהם נגוסה: יש מצוקה וצריך להגיע לפתרון.

אברהם נגוסה: מה שהוא מסביר לנו, שזה לא תלוי בהם, אבל אנחנו רוצים להקשות עליהם כדי שימצאו פתרון.

אברהם נגוסה: אז אם אתם נכנסים לכל משפט לא נגיע לפתרון.

אברהם נגוסה: הם כבר שמעו.

אברהם נגוסה: אין מחלוקת.

אברהם נגוסה: אם הם היו מתנגדים, היה ויכוח, אבל אין כאן מחלוקת.

אברהם נגוסה: בבקשה אדוני.

<קריאה: הוא אמר ש- - - קיים, נכון?

<קריאה: אז איפה החוזים?

<קריאה: מדוע לא נחתמו עם העובדים הקיימים חוזים?

<אבי רט: אני רוצה להזכיר, התאגיד קיים על פי חוק.

<אבי רט: את החוק קובעים בבניין הזה, לא חברי המועצה.

<אבי רט: חברי המועצה מקבלים חוק מוכן ותקציב מוכן.

<אבי רט: לכן הטענה על תקציב ותקנים לא מופנית למועצה שמקבלת מצב נתון.

<אבי רט: אם אני אומר לך שהמשכורת שלך X, זה מה שיש לך, אתה - - - למעסיק.

<אבי רט: המחוקק קבע כמה תקנים, ואגב, אתמול הודיע חבר כנסת מהבית הזה, יושב ראש הקואליציה, שהוא רוצה לקצץ את התקנים ב-50%.

<אבי רט: מ-800 עובדים ל-400 עובדים.

<אבי רט: אז אני רק אומר שנדע שאנחנו - - -במצב נתון.

<אבי רט: אם אני יושב בתאגיד ואני שומע את הדרישות הצודקות שלכם, ובאוזן השניה אני שומע את יושב ראש הקואליציה אומר שמחר רוצים לקצץ ב-50% מהתקנים, אז מה התשובה שאני יכול לתת לך, הרצינית?

<קריאה: אתה שמעת מה הוא אמר עכשיו?

<קריאה: - - -

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: הוא מתאר מה שקיים, מה שיש היום.

אברהם נגוסה: והוא בקיצור אומר לך, "אני לא בא עכשיו להתחייב ולהגיד לך כי יש מצב שהכנסת חוקקה וגם אפילו את זה, הייתי אומר שאפילו זה בגדר איום, כי זה לא בא להצבעה לכנסת לכן לא הייתי לוקח את העניין הזה.

אברהם נגוסה: אז הוא אומר לך "קשה לי להתחייב עכשיו בגלל שהחוק מחייב אותי לעשות א, ב, ג".

אברהם נגוסה: בואו נשמע עוד אנשים.

<קריאה: לא חתמו חוזים לא גרוזינית ולא בוכרית.

<קריאה: מה הסיבה?

<קריאה: אני רוצה לדבר לגבי הלדינו.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את מר ליאור אברבך.

אברהם נגוסה: תתייחס למה ששואלים.

<ליאור אברבך: הרוסית זה משהו אחר, אבל אני כן יכול להגיד.

<קריאה: למה זה משהו אחר?

טלי פלוסקוב: אל תפריעו רבותיי.

טלי פלוסקוב: יש לנו ועדה שעומדת בחוץ להכנס לכאן.

<ליאור אברבך: אני מסביר.

<ליאור אברבך: אני מנהל השידורים ברוסית, אני לא מנהל השידורים בשפות ולכן אני לא יכול להתייחס לשידורים בשפות, אני כן יכול להגיד שמאחר ואנחנו חולקים יחד את רדיו רק"ע, זה מאוד חשוב לי ומעניין אותי שאנשים יקבלו חוזים, אנחנו נדע במהירות ולא ברגע האחרון.

אברהם נגוסה: רגע, אתם קיבלתם או לא קיבלתם חוזים?

<ליאור אברבך: אני יכול להגיד לך שאנחנו כצוות המקצועי, אני לא מדבר עכשיו על החוזים בפועל.

<ליאור אברבך: אני מדבר על לדעת את התמונה.

<ליאור אברבך: להבין את התמונה בהקדם האפשרי.

<קריאה: אף אחד לא נותן תשובה.

<קריאה: חתמו חוזה או לא.

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: תנו לו לסיים.

<ליאור אברבך: בסוגיית החוזים יענה שמעון.

<שמעון אלקבץ: אני רוצה משפט אחד לגבי סוגיית החוזים.

<שמעון אלקבץ: עם כל הכבוד שיש לי, ויש לי המון כבוד לכל מי שדיבר כאן, על כל אחת ואחת מהחשיבות של השפות, אני האחרון שצריך לשכנע אותו, את אותם הדברים שאמרתם, שלושת האנשים שיושבים פה אמרו את אותם דברים במועצה.

<קריאה: אז למי אנחנו - - -

אברהם נגוסה: סליחה, אני לא אוהב להוציא אנשים, אל תכריחו אותי.

<שמעון אלקבץ: אני לא מתכוון לנהל עם אף אחד מכם משא ומתן על חוזה כזה או אחר.

<שמעון אלקבץ: אמר פה חבר המועצה שהשפות לא תיפגענה ויהיה שימור של המצב הקיים.

<שמעון אלקבץ: הנגזרת של מה שחבר המועצה אמר, זה שיבוא לידי ביטוי גם בחוזים.

<שמעון אלקבץ: לא אכנס איתך עכשיו לפרטים מי הולך לקבל את החוזים, באיזה היקפים.

<קריאה: אנחנו לא שם בכלל.

<קריאה: לא שאלנו לא מה יהיה השכר - - -

אברהם נגוסה: סליחה.

אברהם נגוסה: אתם רוצים להשאר?

אברהם נגוסה: אני לא יכול לקבל את ההתנהגות הזאת.

אברהם נגוסה: שאלתם שאלה הוא מסביר, אתם לא נותנים לו להשלים משפט.

אברהם נגוסה: איזו מן התנהגות זו?

<שמעון אלקבץ: אני אומר שכל הנושא הפרקטי, הביצועי, אחרי ההצהרה והאמירה המאוד ברורה של חבר המועצה שאין פגיעה בשפות, אנחנו אנשי המקצוע יודעים לתרגם לעבודה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: היינו צריכים לסיים ב-11:00 והארכנו בחצי שעה.

<קריאה: אתה מבין את האפלייה פה?

<קריאה: עם ה - - - הם חתמו, עם - - - לא חתמו.

<קריאה: כסף שאנחנו מכניסים הולך לקבוצה אחת ולנו שום דבר לא מגיע.

אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: יש לנו התחייבות שאין שום פגיעה בשפות שונות.

<קריאה: וגם בשעות.

אברהם נגוסה: גם בשעות.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אפשר להמשיך להתווכח עד הלילה אבל זה לא פתרון.

אברהם נגוסה: בואו נלך לכיוון שיהיה פתרון.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים כרגע, עצם הנושא שהתכנסנו, שהייתה טענה שאומרת שיש פגיעה בשפות שונות, במיוחד, אני מדגיש את זה, כי פנו אלי לגבי השפה הגיאורגית ולדינו.

<קריאה: גם אני שלחתי לך.

אברהם נגוסה: לא משנה.

אברהם נגוסה: כל השפות.

אברהם נגוסה: ברור לנו שאין פגיעה בזה.

אברהם נגוסה: עכשיו עלו שאלות, השאלה לגבי התקן הקיים שלא מספיק ויש להגדילו, ודבר שני שיש טענה שלחלק חתמו חוזה ולחלק לא חתמו חוזה, שיש איפה ואיפה.

אברהם נגוסה: אלה השאלות ששאלו.

אברהם נגוסה: הבנתי מהאנשים שמייצגים את התאגיד החדש או את רשות השידור שאומרים "אנחנו קיבלנו הנחיה, יש לנו חוק שהכנסת נתנה, אנחנו הולכים לפי החוק ואיך אנחנו מנהלים ברמה המקצועית, תנו לנו לחלק את זה, ולנהל את העניין.

אברהם נגוסה: אבל אנחנו אומרים שלא תהיה פגיעה בשום שפה".

אברהם נגוסה: כך הבנתי את הדברים.

אברהם נגוסה: עד הבחינה של העניין.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון, יש גם עוד נקודה לדעתי שהולכים להקים ועדה שיכולה לצרף את נציגי משרד הקליטה, והלמ"ס.

<ארקדי אליגולשווילי: צריך לצרף גם את הנציגים של השפות הללו.

<ארקדי אליגולשווילי: אנחנו חייבים להיות חלק מזה כדי שהלמ"ס לא יציג עוד פעם נתונים מגוחכים שלא קשורים למציאות.

אברהם נגוסה: השאלה האם אתם מוכנים שיצורף גם נציג מכל השפות לוועדה הזאת?

<אבי רט: אני לא יכול לתת לך תשובה מוחלטת, זה תלוי בהחלטת מועצה.

<אבי רט: אין לי סמכות לתת תשובה לשאלה הזאת.

אברהם נגוסה: אבל אתה מבטיח לנו להביא את זה למועצה?

<ארקדי אליגולשווילי: מתי הבחינה תהיה?

<אבי רט: אמרתי שכבר עכשיו יושבים צוותים עם משרד הקליטה ועם הלמ"ס.

<אבי רט: כבודו אמר בעצמו מקודם שהנתונים שהגיעו לא מעודכנים.

<אבי רט: אז בהמשך לדבריך, כדי שהנתונים יהיו מעודכנים אנחנו צריכים לעשות שיעורי בית רציניים.

<ארקדי אליגולשווילי: אז תשבו איתנו גם.

<ארקדי אליגולשווילי: אנחנו נציג לכם את הנתונים.

אברהם נגוסה: מצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: יש לנו הבטחה שאין פגיעה בשפות השונות.

אברהם נגוסה: יש לנו הבטחה לבדוק את האפשרות של הגדלת המצב הקיים, מבחינת השעות ומבחינת התקנים.

אברהם נגוסה: יש לנו הבטחה שהם הולכים להקים ועדה שתכלול גם את נציג משרד הקליטה וגם את הלמ"ס, וגם נציגים מכל השפות, הוא הולך לבדוק את זה ולקבל אישור מהמועצה.

<ארקדי אליגולשווילי: הלמ"ס עם המספרים שהוא הציג לא רלבנטי.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך, זה רלבנטי כי הוא עוקב במציאות מבחינת השימושים.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: זה לא מזיק לנו שיהיו שם.

<ארקדי אליגולשווילי: אבל הוא מציג נתונים נכונים שגורמים לנו נזק.

אברהם נגוסה: אתה תתווכח כשנציגי השפה שיהיו שם, הם יתווכחו.

<ארקדי אליגולשווילי: הלוואי ויקרה.

<ארקדי אליגולשווילי: הלוואי וזה יקרה כשאנחנו שם ולא כשאנחנו רק מגלים את זה בדיעבד חודשים אחרי.

אברהם נגוסה: בסדר .

אברהם נגוסה: אז אנחנו הולכים לתהליך בכיוון הזה ולכן אנחנו נסכם בצורה כזאת שנביא את הנושא הזה לדיון במושב הבא ונקבל את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: אם יהיה תאגיד או לא יהיה תאגיד, בכל זאת המועצה תפרסם את הדברים, את ההחלטות שלה ואנחנו נקיים דיון המשך במושב הבא.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה.