ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 185, 2017-02-07 14:09

אברהם נגוסה: שלום לכולם.

אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בנושא המגשרים החינוכיים שהיו במרכזי היגוי.

אברהם נגוסה: הועדה מקבלת כל הזמן פניות בעניין של בעיות השתלבותם של המגשרים כפי שהחלטנו בוועדה בדיון הקודם.

אברהם נגוסה: אני רוצה להזכיר את ההחלטה או המסקנות של הוועדה בדיון הקודם: 1.

אברהם נגוסה: הועדה מברכת את מרכז ההיגוי ליוצאי אתיופיה ואת המגשרים על עבודתם החשובה, המקצועית והמקדמת את התלמידים יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: 2.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למשרד החינוך לקלוט את כל עובדי מרכז ההיגוי כעובדים מן המניין במשרד, בין אם כמגשרים ובין אם מהסכמים אישיים והוגנים" כלומר לפי המקצוע שהם מתאימים.

אברהם נגוסה: אמרנו באותו זמן להחריג את מרכז ההיגוי או את המגשרים, זה כבר לא רלבנטי, אבל אנחנו החלטנו גם שנעשה מעקב ונקבל דיווח.

אברהם נגוסה: לאור הפניות שקיבלנו, החלטנו לקיים את הדיון הזה ואני מברך את נציגי משרד החינוך שנמצאים פה, נציגי המגשרים, משרד הקליטה וגם נציגי ארגון "פידל", וכמובן גם היושב ראש של נציגי הארגונים ומנכ"ל טבקה.

אברהם נגוסה: נמצאת פה גם נציגת משרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: נקבל את התמונה איפה עומד העניין.

אברהם נגוסה: אם כולם השתלבו ונקלטו, אנחנו נשמח, ונרצה לשמוע.

אברהם נגוסה: ואם לא כולם נקלטו, מה הבעיה ומה צריך לעשות.

אברהם נגוסה: אני ארצה לשמוע בתחילה את נציגי המגשרים, לאחר מכן נבקש התייחסות משרד החינוך.

<בני מלסה: ליתר בטחון אדוני היושב ראש, יש שניים שבדרך, ואם אתה גם תייצג אותם כיושב ראש, וגם אכפת לך כי נלחמת בעבר, זה יהיה מעולה.

<בני מלסה: יש כאלה שגם חוששים לפרנסתם.

אברהם נגוסה: רגע, חשבתי שיש שניים, לא?

<בני מלסה: הם בדרך.

<דנה גורדון שושני: אישרו הגעה.

אברהם נגוסה: אישרו הגעה ולא הגיעו?

<בני מלסה: כן.

<בני מלסה: - - - הוא בראשון - - -

<הדס גרמאי: אני אגיד שתי מילים.

<הדס גרמאי: שמי הדס, אני גם מגשרת, עברתי לעמותת "פידל" אבל לא באתי לייצג באמת באתי לשמוע, כי כל כך - - - מטלטלים אותנו ממקום למקום וגם הלימודים שלנו לא התחלנו, לא קרה שום דבר, כואב מאוד, אבל באתי לשמוע לאן אנחנו פונים עכשיו.

<הדס גרמאי: סתם באתי לשמוע.

<הדס גרמאי: כל פעם יש פה וועדה, כל הכבוד שאתם מארגנים ומזמינים אותנו, אבל תכלס בשטח לא קרה שום דבר, זה מאוד מאכזב.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו מקיימים את הדיון, כדי לשמוע מה קורה בשטח וכדי לעקוב אחרי.

אברהם נגוסה: זו מטרת הדיון.

אברהם נגוסה: אם לא מגיעים כדי להשמיע, אז מה אני יכול לעשות?

<בני מלסה: ביקשו ממני, דוקטור אברהם, אני יכול להגיב גם.

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע את המגשרים.

אברהם נגוסה: דוד, אתה רוצה להסביר מה קורה עכשיו?

אברהם נגוסה: בוא תעדכן אותנו.

<דוד מהרט: טוב.

<דוד מהרט: ראשית אני לא יושב כאן כנציג המגשרים ומדבר בשמם אבל אגיד לך, כמו שאתה יודע במרכז ההיגוי עבדו לא רק מגשרים, אלא גם אנשים בעלי תפקידים נוספים ועבדנו כקבוצה אחת ואני חושב שצריך גם להסתכל על בעלי התפקידים הנוספים שעבדו במרכז ההיגוי.

<דוד מהרט: קיימת פה הרבה דיונים, היו לנו הרבה דברים להגיד על המכרז שהיה, על המטרות ועל המגמות שלו שבגדול נועד כדי להרוג את מרכז ההיגוי ולפגוע בעובדיו.

<דוד מהרט: ואכן המשימה הזאת הצליחה, המרכז פורק, ותיכף אדבר לגבי העובדים.

<דוד מהרט: במהלך המאבק שהמגשרים הובילו אותו, הצליחו לתקן במשהו את מה שתוכנן במכרז שהיה לשלוח רבים מהעובדים הביתה, אחרי תקופה ארוכה שהם שירתו במערכת החינוך.

<דוד מהרט: מה שקרה בפועל אחרי כל המאבקים, קרו כמה דברים.

<דוד מהרט: לגבי המגשרים קרו שני דברים: 1.

<דוד מהרט: אלה שיש להם תעודת הוראה, כ-10 אנשים, נקלטו לתפקיד שנקרא "מורה מגשר".

<דוד מהרט: לאלה שלא הייתה להם תעודת הוראה אבל היו אקדמאיים, הוצע להם לעבוד עם הקבלן החדש, קרי עמותת "פידל", ואני מבין שרבים מהם עובדים בעמותת "פידל", למרות שהמטרה והדרישה של העובדים הייתה להיקלט במשרד החינוך כעובדים מן המניין, ולא לעבור כפי ש- - - מקבלן אחד לקבלן שני.

<דוד מהרט: הם רצו בטחון תעסוקתי ובטחון תעסוקתי יכול להתקיים רק כאשר הם נקלטים במשרד החינוך והופכים להיות עובדי מדינה.

<דוד מהרט: מתוך המגשרים יש כאלה שלא נקלטו ב"פידל" ולא נקלטו כמורים מגשרים במשרד החינוך, ולצערי אחרי תקופה ארוכה שהם שירתו במערכת החינוך ואת בני הקהילה, הם מוצאים את עצמם מובטלים ויושבים בבית, לא עושים דבר.

אברהם נגוסה: כמה הם?

<דוד מהרט: אני לא מקיים מעקב רישום של כל אחד מהם, כמה מהם עובדים, כמה מצאו עבודה, כמה לא מצאו עבודה.

אברהם נגוסה: לא, כמה מהים לא כמורים מגשרים, לא נקלטו ב"פידל".

אברהם נגוסה: לא משנה אחר כך אם מצאו או לא מצאו עבודה.

אברהם נגוסה: אבל כמה מהם לא פה ולא פה?

<דוד מהרט: תראה, אני באמת, דובר בזמנו, תיכף אני אגיד לך, רק שניה ברשותך אדוני היושב ראש, במרכז ההיגוי גם היה צוות של מנחים אזוריים וצוות מטה.

<דוד מהרט: האנשים האלה בכלל הם לא נכללו במכרז, והאנשים האלה מצאו את עצמם גם כן מובטלים, חלקם עדיין מחפשים עבודה וחלקם כנראה מצאו להם עבודה אבל מקומות שלא יכולים להביא את המחויבות ואת הניסיון שצברו במשך כל כך הרבה שנים, כך שבמצטבר, תראה, אני לא יודע במדויק כמה אנשים נקלטו אצל הקבלן החדש, אני יודע שבמרכז ההיגוי עבדו כ-65 אנשים, רבים מהם מצאו את עצמם או כמובטלים או שהלכו לחפש להם מקומות עבודה חדשים.

<דוד מהרט: אחרי כ-15, 20 שנים אנשים היו צריכים להתחיל מחדש, במקום שמשרד החינוך יחבק את האנשים האלה, יעריך את הניסיון שלהם ואת המחויבות ואת השירות שנתנו, האנשים האלה מוצאים את עצמם כואבים ויושבים בבית.

<דוד מהרט: גרשון ו- - - אמורים להגיע.

<דוד מהרט: אלה היו באמת בין האנשים הבולטים המקצוענים, המחויבים והמוכשרים ביותר.

<דוד מהרט: והאנשים האלה יושבים בבית.

<דוד מהרט: ואני לא באתי פה כדי לדבר על עצמי, כדי להגיד "תמצאו לי עבודה", כואב לי על האנשים האלה שניהלתי אותם, ראיתי את המקצועיות שלהם ואת המחויבות שלהם בגלל מעשה איוולת, ואני רוצה להגיד לך גם מעשה נבלה שנעשה לאנשים האלה, והם יושבים בבית.

<דוד מהרט: למעשה הזה יש הרבה שותפים, אבל מבחינתנו הכתובת היא משרד החינוך והגברת מאיה שריר שיושבת פה.

<דוד מהרט: אתה זוכר שהיו פה מאבקים, היו גם אנשים כמו גברת עירית בירן, שאני אפילו זוכר ששנינו דיברנו מולה, היא אמרה "חברים, אנחנו נקלוט את כולכם, הכל יהיה בסדר, המכרז הזה לא נוגע לכם, זה לאנשים אחרים, אתם תיקלטו.

<דוד מהרט: ובסופו של דבר לא קרה שום דבר.

<דוד מהרט: עוד דבר ובזה אני אסיים, במהלך המאבקים שהחברים ניהלו, התקיימו מפגשים, אפילו סמנכ"לית משרד החינוך, הגברת מיכל כהן, ויש פרוטוקולים.

<דוד מהרט: הובטח להם לאקדמאים שתהיה להם תעודת הוראה.

<דוד מהרט: ב-1.9.2016, כלומר ספטמבר שעבר, הם יתחילו ללמוד במימון משרד החינוך, ירכשו תעודת הוראה ובשנת הלימודים הבאה יהפכו להיות עובדי משרד החינוך.

<דוד מהרט: אתה יודע כמה מתוך האנשים האלה התחילו ללמוד?

<דוד מהרט: אפילו לא אחד.

<דוד מהרט: אפס.

<דוד מהרט: למה?

<דוד מהרט: אומרים "אין תקציב למשרד החינוך כדי להכשיר את האנשים האלה" ואני שואל את עצמי איך זה שמבטיחים לאנשים, מנכ"לית משרד החינוך מבטיחה להם, פרוטוקול שיוצא מהלשכה שלה, מבטיחים ב-1 לספטמבר להתחיל ללמוד, ספטמבר שעבר, ובספטמבר הבא ייקלטו במשרד החינוך, והם עדיין לא התחילו, אולי יתחילו ב- - -.

<דוד מהרט: ואני שואל, האם מישהו מוכן עכשיו להגיד להם "חברים, אנחנו עשינו טעות, לא התחלתם ב-1 לספטמבר ללמוד, אבל זו לא אשמה שלכם, אלא אשמה שלנו, וב-1 לספטמבר הבא, כל מי שהתחיל ללמוד, אנחנו נקבל אותו".

<דוד מהרט: האם מישהו יכול להתחייב?

<דוד מהרט: כי הם היו מוכנים להתחיל ללמוד ב-1 לספטמבר.

<דוד מהרט: אבל ה- - - הזו לא כובדה.

<דוד מהרט: כך שאתה יודע, אתה עקבת, אתה יודע, ואגב היו לא מעט פעמים שאתה אמרת שתקיים דיונים ומפגשים, אני חושב שצריך לתקן את העוול הזה.

<דוד מהרט: לא יכול להיות, אנשים כל כך מסורים, אנשים כל כך מוכשרים, בועטים אותם אחרי כל כך הרבה שנים ואומרים להם "אנחנו לא מכירים אתכם, לכו תסתדרו בלשכת העבודה".

<דוד מהרט: אנשים באמת מוכשרים ביותר, והאנשים האלה מוצאים את עצמם מתייצבים בלשכת העבודה יום יום, חלק אמרו לי כבר שהחודש הזה גם את לשכת העבודה כבר לא יהיה להם כי הם סיימו את זכותם והם יושבים בבית.

<דוד מהרט: איפה האחריות של משרד החינוך לאנשים האלה?

<דוד מהרט: נכון, היינו עובדי קבלן ואני אמרתי הרבה פעמים שבעבור הפקידים במשרד החינוך עובדי הקבלן הם מעין עבדים מודרניים, אבל לא חשבתי שבאמת כך זה יהיה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אתה רוצה להוסיף?

<פנטהון אספה-דויט: כן.

<פנטהון אספה-דויט: תודה אדוני היושב ראש, אני חושב שזה דיון מאוד חשוב.

<פנטהון אספה-דויט: אני מנכ"ל עמותת טבקה ויושב ראש נציגי הארגונים של יוצאי אתיופיה.

<פנטהון אספה-דויט: חברי דוד אמר כמעט כל מה שהיה לומר, אבל אני רוצה לשים דגש על הכישלון המתמשך של משרד החינוך, על הנזק ולפעמים גם בלתי הפיך שנגרם, אנחנו זעקנו את זעקת המגשרים כבר מזה שנתיים כמעט, ובכל פעם אנחנו מקבלים הבטחות ומה שמעניין, יש כאלה שכאילו נקלטו לתוך משרד החינוך, כמורים, אבל ממידע שיש לי, אותם אלה שנקלטו כמורים לא עוסקים בהוראה, אלא עוסקים חלקית בהוראה, חלקית בגישור.

<פנטהון אספה-דויט: הבקשה שלנו ממשרד החינוך הייתה שאותם מגשרים שעושים עבודה מצוינת, מקצוענית, לא של שנה-שנתיים אלא אפילו 15 שנים ויותר, שעובדים כעובדי קבלן, היה צריך לקלוט אותם בתוך מערכת החינוך ולמסד את הפונקציה שנקראת "גישור" ולהעסיק אותם כעובדים מן המניין במשרד החינוך.

<פנטהון אספה-דויט: הם באו עם כל מיני הצעות כאלה ואחרות כדי לא לעשות את זה, אבל העובדה שאותם בעלי תעודות הוראה שנקלטו כרגע עוסקים גם בגישור, זה אומר שאפשר לקלוט גם מגשרים והם לא עושים את זה.

<פנטהון אספה-דויט: דבר שני, הובטח לאותם מגשרים שלפי ההסכם שנקלטו בעמותת ""פידל"", היו צריכים להתחיל בהכשרה לתעודות הוראה כבר בספטמבר האחרון, וזה לא קרה.

<פנטהון אספה-דויט: לא במקרה, אני רואה עכשיו קול קורא שיצא לפני יומיים למכללות, בגלל שהדיון היום מתקיים, משרד החינוך עושה תרגיל.

<קריאה: זה בלי קשר.

<פנטהון אספה-דויט: בטח שזה בלי קשר.

<פנטהון אספה-דויט: איך זה מכרז או קול קורא יוצא למכללות יומיים לפני הדיון הזה?

<פנטהון אספה-דויט: זה כמובן אחיזת עיניים, לתעתע את הכל, להבטיח שוב פעם שאנחנו הולכים לעשות את זה, אני חושב שזו עבודה בעיניים.

<פנטהון אספה-דויט: אני חושב שמשרד החינוך צריכים להתבייש במה שהם עושים, זה עוול שהם גורמים לעובדים המצוינים האלה, מעבר לאותם אלה שמועסקים עכשיו ב"פידל" כמו שדוד ציין, יש גם כאלה שהיו במינהלת של מרכז - - -

אברהם נגוסה: כמה מועסקים ב"פידל", מתוך ה-65 כמה עברו?

<קריאה: זה לא 65.

אברהם נגוסה: אוקיי, לא משנה, כמה?

אברהם נגוסה: אני רוצה רק את המספר.

אברהם נגוסה: אני מבין ש-10 משמשים כמורה מגשר, אבל כמה ב"פידל" נקלטו?

<דוד מהרט: יש 42 מגשרים - - - שהיו עובדים באגודה לקידום החינוך.

<פוריה קלעי: 42 ועוד 11 זה 53.

<פוריה קלעי: אלה כל המגשרים שהיו, אז אין יותר.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אני חוזר לפנטהון.

אברהם נגוסה: שאלתי למספר וקיבלתי את התשובה.

אברהם נגוסה: תמשיך.

<פנטהון אספה-דויט: אני קורא למשרד החינוך שיפסיקו לשחק משחקים, שלא יבטיחו דברים שלא יכולים לקיים אותם וגם אני חושב שכאן צריך כן לדרוש משר החינוך וממשרד החינוך להתחיל בתהליך של קליטת אותם מגשרים, קליטה מלאה וישירה תחת משרד החינוך.

<פנטהון אספה-דויט: לא יכול להיות שמשרד החינוך כגוף הממשלתי הגדול ביותר שמתוקצב בתקציב הכי גדול אחרי משרד הביטחון, יכול לשחק במשחקים עם עובדים מצוינים.

<פנטהון אספה-דויט: אני קורא לך אדוני היושב ראש, להפעיל את סמכותך, את כובד משקלך שהדבר הזה יקרה והמגשרים האלה כן ייקלטו כעובדים מן המניין במשרד החינוך.

<פנטהון אספה-דויט: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נשמע ממשרד החינוך ולאחר מכן גם מארגונים אחרים.

אברהם נגוסה: אני מציע שתעשו לנו סדר בעניין.

אברהם נגוסה: אני מבין שיש לכם מחלוקת על מספר המגשרים שהיו.

אברהם נגוסה: דוד טען 65.

<דוד מהרט: אני אמרתי שבמרכז ההיגוי עבדו 65 אנשים, כי לא כולם היו מגשרים, היה צוות מחוזי, סך הכל.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: כמה מגשרים היו?

<דוד מהרט: כ-55 מגשרים.

<קריאה: 54.

<דוד מהרט: בסדר.

<דוד מהרט: אני זוכר 55, אבל היו עוד - - - היו גם כאלה שנשרו במעבר הזה.

<קריאה: אלינו הגיעו 54.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: היו במרכז ההיגוי 65 עובדים, ומתוכם 54 היו מגשרים?

<דוד מהרט: כן.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: עכשיו משרד החינוך בבקשה תעשו לנו סדר, לאן הלכו כל ה-65, גם אלה שאינם מגשרים, לאן הלכו כשמרכז ההיגוי התפרק?

<מאיה שריר: דבר ראשון אני מבקשת לצאת נגד הדברים של דוד מהרט ואני מבקשת שגם הוועדה תצא נגד.

<מאיה שריר: אני נציגה של משרד החינוך, אנחנו פה שלוש נציגות של המשרד וההשתלחות האישית הזאת צריכה להיפסק.

<מאיה שריר: אני כבר הגשתי שתי תלונות במשטרה ואני מבקשת שזה לא יחזור.

<מאיה שריר: באמת.

<מאיה שריר: זה קודם כל.

<דוד מהרט: אני אמרתי שהשתלחו?

<מאיה שריר: אני ציטטתי.

<מאיה שריר: "מעשה איוולת, מעשה נבלה",

אברהם נגוסה: קודם כל בואו לא נדבר ברמה פרסונלית.

אברהם נגוסה: בדיון לא צריכים לדבר ברמה פרסונלית, פה אנחנו מדברים לגופו של עניין, אז לגופו של עניין יש אחריות של המשרדים והעובדים פה באים כנציגי המשרדים.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו יכולים לציין את המשרדים אבל בואו נימנע מלציין שמות.

<מאיה שריר: תודה.

<מאיה שריר: חבל שלא התחלת בנו כי היינו נותנים את כל העובדות.

<מאיה שריר: המשרד מלכתחילה הודיע, וזה היה מהלך באמת מאוד מיוחד של המשרד, מאוד אמיץ, זה לא קורה בשום מכרז אחר, המנכ"לית הובילה את הדרך הזאת, הכיוון הזה, המשרד הודיע שכל מי שיש לו תואר אקדמי ותעודת הוראה ישתלב במשרד, וכך זה היה.

<מאיה שריר: משרד החינוך מעסיק עובדים שיש להם גם תואר אקדמי וגם תעודת הוראה.

<מאיה שריר: אני בדיוק עכשיו מגיעה מביקור בבתי ספר, נפגשתי עם כל המנהלים במעלה אדומים.

<מאיה שריר: המגשר שעובד שם זה יאיר גטה, הוא קיבל הרבה מאוד ברכות ושבחים ולא הפסיקו להלל ולשבח, שזאת הדרך הנכונה.

<מאיה שריר: זה הכיוון שלנו וזה מה שהודענו.

<מאיה שריר: כל מי שרצה, אנחנו כמשרד יש לנו ספק חדש, אנחנו לא יכולים לכפות עליו לקלוט עובדים, אבל הם, כל הכבוד לעמותת ""פידל"" הם לקחו על עצמם, פתחו את הדלת לכל מי שרצה.

<מאיה שריר: כולם הוזמנו להיפגש שם, אני יודעת שכל מי שרצה נקלט, אבל את זה באמת צריך לשאול אותם.

<מאיה שריר: הרשימות שלנו הם שיש שם 33 מגשרים שיש להם תואר אקדמי והם צריכים ללמוד לתעודת הוראה.

<מאיה שריר: אנחנו הבטחנו שזה יקרה על חשבון המשרד, שוב, דבר שאף פעם לא היה עם אף אוכלוסייה, זה דבר מאוד ייחודי, וזה קורה.

<מאיה שריר: קול קורא התפרסם, ההליך הבירוקרטי כפי שיושב ראש הועדה, אדוני, אתה מכיר, הוא לא פשוט.

<מאיה שריר: פורסם קול קורא לשבוע, בשבוע הבא ייסגר, על זה תענה הנציגה שאחראית על ההכשרה מתי זה מתחיל, אבל זה יתחיל.

אברהם נגוסה: 33 אקדמאיים תהיה להם תמיכה של המשרד לעבור את ההכשרה של ההוראה?

<מאיה שריר: נכון.

<מאיה שריר: יש עוד 14 שאין להם לא תואר אקדמי ולא תעודת הוראה.

<מאיה שריר: והם, על חשבון משרד החינוך מלא, ילמדו גם לתואר וגם לתעודת הוראה.

<מאיה שריר: אבל זה אני מציעה שמי שאחראי על הנושא יענה.

אברהם נגוסה: כמה נשארו?

אברהם נגוסה: הגענו ל-47.

<קריאה: זהו, יש 11 שעובדים.

<מאיה שריר: 11 נקלטו במשרד.

אברהם נגוסה: אז הגענו ל-58.

<מאיה שריר: יותר ממספר המגשרים שהיו.

אברהם נגוסה: מתוך 65 - - -

<מאיה שריר: 65 זה כולל מזכירה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אבל אני רוצה לדעת גם הם לאן הלכו.

אברהם נגוסה: אני מבין שזה לא נושא הדיון, אבל אנחנו גם צריכים לראות לידיעה כללית שלנו לאן הם הלכו.

אברהם נגוסה: אמרתם ש-33 הולכים ללמוד לתעודות הוראה.

<מאיה שריר: ועוד 14 שצריכים גם תואר וגם תעודה.

<מאיה שריר: ועוד 11 שנקלטו.

אברהם נגוסה: 58.

אברהם נגוסה: אז כולם היו מגשרים.

אברהם נגוסה: הבנתי.

<דליה מזרחי: אני רוצה להתייחס לדברים שהוא אמר, לגבי הקליטה של 11 המגשרים במשרד החינוך.

<דליה מזרחי: אנחנו ישבנו ביחד איתם ובאנו לקראתם במה שהם רצו בעניין הקליטה שלהם במערכת.

<דליה מזרחי: הם ביקשו שלא לעבוד במשרה מלאה כעובדי הוראה, לכן באנו ואמרנו "אין שום בעיה, תעבדו ב-1/3 משרה, 2/3 משרה תעבדו כמדריכים, סוג של עבודת גישור".

<הדס גרמאי: בגלל שהם לא נמצאים פה את מדברת כך?

<הדס גרמאי: אני לא חושבת שזה היה ככה.

<הדס גרמאי: זה לא נכון.

<הדס גרמאי: אני אחת מהנציגים.

אברהם נגוסה: תני לה לסיים ואז תתייחסי.

<דליה מזרחי: זה היה ההסדר וכך שיבצנו אותם, ב-1/3 משרה, וארבעה ימי הדרכה.

<דליה מזרחי: ה-11 כך שובצו.

<דליה מזרחי: אחרי משהו כמו חודשיים הם פנו אלינו והם אמרו לנו שהם מעדיפים יותר שעות הוראה ופחות שעות הדרכה.

<דליה מזרחי: גם אז באנו לקראתם, אמרנו להם, בואו נכין רשימה מסודרת, אנחנו צריכים להגיש כי צריך להעביר תקציבים.

<דליה מזרחי: "בואו נכין רשימה מסודרת, כל אחד שיגיד מה הוא עכשיו מעדיף".

<דליה מזרחי: באמת הם הגישו לנו רשימה, היום יש לנו רשימה אחרת ממה שהם רוצים, זה נמצא באישור, כאלה שהורידו לשני ימי הדרכה והיתר בשעות הוראה, כולם משובצים ב-100% משרה לפי החלוקה שהם ביקשו.

אברהם נגוסה: כל ה-11?

<דליה מזרחי: כל ה-11.

<דליה מזרחי: אני מדברת רק על אלה שנמצאים במערכת.

<דליה מזרחי: המשרה שלהם היא 100% הוראה, ומתוכה יש להם חלק של הדרכה, לבקשתם.

<דליה מזרחי: יש כאלה שיש להם יומיים הדרכה וכל היתר זה שעות הוראה, יש כאלה שיש להם ארבעה ימי הדרכה והיתר שעות הוראה, בהתאם לבקשה שלהם.

<דליה מזרחי: אבל הסך הכל הכללי זה 100% משרה, כפי שהתחייבנו.

<דליה מזרחי: לגבי התנאים שהם בעצם היו עובדים כביכול במערכת החינוך, הכרנו להם בוותק לפי התנאים של הסכם קיבוצי שיש לנו, כל אחד שהביא את האסמכתאות שבאמת הוא עבד כמגשר, הכירו לו בוותק.

<דליה מזרחי: יש כאלה שלא היו מוסמכים באותה תקופה.

<דליה מזרחי: ההסכם הקיבוצי אומר שמי שלא היה מוסמך לכלל עובדי הוראה, לא רק לאוכלוסייה הזאת, זה מזכה אותו בחצי ותק, וזה בדיוק מה שנתנו להם.

<דליה מזרחי: בשבוע שעבר הם היו אצלנו במשרד, הראינו להם את כל הניירת, אני חושבת שהשיחה שלנו הייתה ברוח מאוד מאוד חיובית, אני לא יודעת על מה היא מדברת, באמת כל מה שהם ביקשו בדקנו, החזרנו להם תשובות והם עובדים ומאוד מרוצים במערכת, הם רק מחכים עכשיו לשינוי הזה שאנחנו נקבל אישור עליו, לגבי הבקשה שלהם לחלוקה השונה בין ההדרכה לשעות הוראה.

<דליה מזרחי: זה הכל.

<דליה מזרחי: זה אני יכולה לומר, הם בקשר ממש ישיר איתנו, הם גם אמרו כשהם ישבו בישיבה, שכל מה שהם מבקשים, יש להם למי לפנות, הם מרגישים באמת באמת טוב.

<דליה מזרחי: אני לא יודעת על מה מדברים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את הנציגה.

<הדס גרמאי: אני יודעת שבמתווה שעשינו וגם בהסכם שעשינו, שהמורים האלה שייכנס למשרד החינוך יהיו מורים מן המניין, לא גישור ולא כלום.

<הדס גרמאי: בגלל זה גם ביקשנו שהמגשרים ייקלטו בתוך משרד החינוך, שהם יהיו מגשרים, אבל המורים האלה יעבדו בתור מורים.

<הדס גרמאי: לא יהיו מורים ומגשרים.

<הדס גרמאי: אין דבר כזה.

אברהם נגוסה: את שמעת אותה, היא אמרה שהדרכה זה לפי בקשתם, זה מה שאמרת, נכון?

<דליה מזרחי: נכון.

<דליה מזרחי: לא רק זה, גם אמרתי - - -

<הדס גרמאי: אני אתמול שוחחתי איתם, אף אחד לא ביקש, אני לא יודעת מאיפה היא מביאה את זה.

<הדס גרמאי: זה עצוב מאוד, כל פעם, וזו גם אחת הסיבות שלא רצו לבוא לפה.

<הדס גרמאי: כי כבר נמאס לנו, כי לנו אין פה ולכם יש פה, אתם כל הזמן מדברים ומדברים, אין לנו פרוטקציה באף מקום.

<הדס גרמאי: אנחנו מה שיכולנו עשינו, אנחנו גם נמשיך לעשות, אנחנו - - - אנחנו נמשיך, אם זה צריך מחאה, אם זה דורש, כל מיני דברים נעשה.

<הדס גרמאי: כרגע זו גם אחת הסיבות ש- - - לא פה, אבל זה לא נכון, לא תקין מה שהיא - - -

אברהם נגוסה: הדס, האם אתם מועסקים במשרה מלאה, 100%?

<הדס גרמאי: אני מועסקת ב-100%.

אברהם נגוסה: את מכירה את ה-11?

<הדס גרמאי: אני מכירה אותם.

<הדס גרמאי: אני מגשרת.

אברהם נגוסה: את מ"פידל"?

<הדס גרמאי: כן.

<הדס גרמאי: אני מ"פידל".

אברהם נגוסה: היא דיברה על ה-11.

<הדס גרמאי: אני יודעת.

<הדס גרמאי: אני אחת הנציגות שיש בתוך הקבוצה הזאת.

<הדס גרמאי: אתמול שוחחנו על זה גם, אני לא יודעת למה לא הגיעו אבל היו צריכים להגיע.

<הדס גרמאי: כנראה שהם לא רוצים להגיע, הם יודעים שלא יצא מזה שום דבר.

<הדס גרמאי: אבל זה לא נכון מה שהיא אומרת.

<דליה מזרחי: צר לי מאוד, זה לא נכון.

אברהם נגוסה: אם זה ככה, אז תבקשו.

אברהם נגוסה: אני לא מסכים עם האמירה שלך.

אברהם נגוסה: אנחנו החלטנו לקיים את הדיון לפי בקשתם, לפי הפנייה.

אברהם נגוסה: גם חבר הכנסת לשעבר, היום השר אלי כהן גם פנה אלי בנושא הזה ולכן קבענו.

אברהם נגוסה: הוא לא יכול היה להיות פה בגלל שהוא שר, זה כל העניין.

אברהם נגוסה: אבל אם אתם חושבים שמראש לא יצא כלום, אז - - -

<הדס גרמאי: אני רוצה לחדד את הדברים שלי.

<הדס גרמאי: זה לא מבחינתך, יש פה אנשים ממשרד החינוך שכן מזלזלים בנו, כן עושים מה שבא להם, לא מתייחסים אלינו כאנשים, כי אנחנו עבדנו בבית הספר, עשינו את העבודה, עבודה טובה.

<הדס גרמאי: הילדים שהיו בבית הספר שלי, לכי תבדקי איזה ציונים.

<הדס גרמאי: הציונים שלהם בבית הספר היו נושקים לאפס, היום יש 100% של ציונים בתוך בית הספר שעבדתי.

<הדס גרמאי: לא רציתי לדבר, תלכו תראו את זה ב- - - המשולבים.

<הדס גרמאי: תלמידים טובים גם ממשיכים ללמוד באקדמיה.

<הדס גרמאי: יכולתי להביא את כל התלמידים שלי אבל לא הבאתי אותם.

<הדס גרמאי: אמרתי אני הולכת לשמוע, ובאתי לשמוע.

אברהם נגוסה: הדס, קודם כל אין מחלוקת בשירות ובאיכות שאתם נותנים ובתרומה מבחינת המקצוע.

אברהם נגוסה: אין מחלוקת.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיע לפתרון.

אברהם נגוסה: עכשיו קיבלנו תמונה ממשרד החינוך.

<דוד מהרט: אבל המספר לא נכון.

<דוד מהרט: צריך לדייק.

<דוד מהרט: אני רק רוצה שתדע שהמספר לא נכון מה שהיא אמרה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לחדד את מה שמבחינת משרד החינוך הוצג לנו.

אברהם נגוסה: 11 עוסקים בהוראה מטעם משרד החינוך, ב-100% משרה, נכון או לא נכון?

<דוד מהרט: עשרה מהם עובדי האגודה לקידום החינוך, אחד לא.

אברהם נגוסה: לא משנה.

אברהם נגוסה: האם עכשיו מועסקים במשרד החינוך?

אברהם נגוסה: במשרה מלאה?

<דוד מהרט: תן לי רגע לסדר.

<דוד מהרט: אמרו לך שהיו 54 מגשרים, נכון?

אברהם נגוסה: אתה אמרת 55, הם אמרו 54.

<דוד מהרט: בסדר, אני - - - 54.

אברהם נגוסה: בסוף יצא 58.

<דוד מהרט: לכן אני רוצה לתקן אותך.

אברהם נגוסה: אוקיי, הם אומרים שלא כל ה-58 היו מגשרים.

<דליה מזרחי: למשל יאיר גטה שנכנס לעבודה במשרד החינוך הוא לא היה מגשר, הוא היה מנחה אזורי.

<דליה מזרחי: ובמשרד זה מעבר לזה, התייחסו ל- - -

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: כיון שאנחנו עוסקים בנושא המגשרים, אלה שלא מגשרים תשימו אותם בצד, כדי שיעשה סדר.

אברהם נגוסה: תסביר מבחינת הנתונים.

<דוד מהרט: אני אומר ככה, משרד החינוך כלל בתפקיד שנקרא מורה מגשר, אגב, אני רוצה להגיד שהתפקיד הזה מראש הוגדר כארבעה ימי גישור ויום הוראה.

<דליה מזרחי: לא גישור, הדרכה.

<דוד מהרט: בסדר.

<דוד מהרט: הדרכה.

<דוד מהרט: זה מה שהוגדר יום בשבוע וארבעה ימים, ואני דיברתי עם אחד האנשים שעוסק בתפקיד הזה ובאמת היא אמרה לי "אני משתגעת, לא יכולה, שמו אותי בארבעה בתי ספר כמגשרת ויש לי עוד יום ללמד, זה תפקיד שבלתי אפשרי ליישם אותו" אבל נשים את זה שניה בצד.

<דוד מהרט: אני אומר לתפקיד הזה, בתוך עובדי האגודה לקידום החינוך ומרכז ההיגוי, נקלטו עשרה.

<דוד מהרט: הגברת הנוספת שקלטו לא הייתה קשורה לעובדי מרכז ההיגוי.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: עשרה.

<דוד מהרט: עכשיו אני אגיד לך, מתוך המגשרים יאיר גטה שמאיה הזכירה אותו, הוא היה מנחה אזורי.

<דוד מהרט: הוא היה אדם שניהל קבוצת אנשים וכולי.

אברהם נגוסה: אבל היה עובד מרכז ההיגוי?

<דוד מהרט: כן.

<דוד מהרט: הוא היה מנהל.

<דוד מהרט: הוא היה אדם בכיר, המשרד, מה שיכול היה להציע לו זה להיות מגשר, תפקיד שהוא ניהל אנשים שעסקו בתפקיד הזה, אבל לא חשוב, הוא נמצא שם.

<דוד מהרט: מעבר לזה אני אגיד, סתם כרגע אני זוכר שלושה מגשרים.

<דוד מהרט: - - - גם היה מגשר, לא עובד.

<דוד מהרט: אני זוכר גברת בשם יפית - - - הייתה מגשרת, לא עובדת.

<דוד מהרט: אני מכיר גברת בשם מזל מנגוסה, שהייתה מגשרת, לא עובדת.

<דוד מהרט: אני נותן לך מנחים אזוריים שהיו כמו אילן, כמו גרשון ועוד אחרים, כמו גיבטה וכולי, או שמצאו להם עבודה במקום אחר, או שהם לא מצאו ויושבים בבית.

אברהם נגוסה: רגע דוד, בוא נעשה ככה.

אברהם נגוסה: הם גם לא אמרו עכשיו הם עובדים, הם אמרו 11, אבל בוא נעשה 11.

אברהם נגוסה: 11 הם במשרה מלאה.

אברהם נגוסה: 33 הם הולכים לעבור הכשרה שיש להם תואר אקדמי, לקבל תעודת הוראה.

אברהם נגוסה: 14 אין להם תואר, הם הולכים לקבל סיוע מהמשרד להוציא תואר וגם תעודת הוראה.

אברהם נגוסה: האם זה מקובל עליכם?

<דוד מהרט: אני אגיד לך מה לא מקובל עלינו.

<דוד מהרט: הגעת ל-58 אנשים.

<דוד מהרט: איך מ-44 הגענו ל-58 אנשים?

<דוד מהרט: מאיפה הגיעו 4 האנשים האלה?

<דוד מהרט: אין לי מושג.

אברהם נגוסה: לא, הם אמרו שגם אלה שלא היו מגשרים הצטרפו.

<דוד מהרט: הנקודה החשובה צריכה להיות, בעיני לפחות, כמה אנשים היום יושבים בבית ולא מוצאים תעסוקה וכמה אנשים הלכו ל- - -

אברהם נגוסה: בזה אני בא ל"פידל".

אברהם נגוסה: קודם שאלתי כמה מגשרים עמותת "פידל" קלטה, שהיא הזכיינית, אז אמרו לי 42.

אברהם נגוסה: עכשיו תסבירו, מיהם ה-42 האלה והאם זה אלה מה-33, מה-14, אני אשמח לקבל תשובה.

<בני מלסה: אני רוצה להגיד משהו לפני שהם יגיבו.

<בני מלסה: יש סיבה למה, כי כולם תקפו ולא רציתי - - -

אברהם נגוסה: טוב ניתן לך כדי שתגיבו.

אברהם נגוסה: בסדר, אבל בקיצור.

<בני מלסה: לא, אדוני, אתה חוזר על זה.

<בני מלסה: אני מבקש שתכבד את האנשים, אני מכבד אותך, אוהבים אותך ובוא נתחיל מזה.

<בני מלסה: אני רוצה לדבר על כמה דברים.

<בני מלסה: אני עובד בעמותת טבקה אבל אני לא מייצג היום, אני היום בחופש.

<בני מלסה: עכשיו אני אגיד לך דבר אחד, כל המשרד, חוץ מעירית בירן, הובטח, יש לי הבטחה ועכשיו ליד גיורא אני אומר לך, הובטח להם לקלוט אותם.

<בני מלסה: מה עשו?

<בני מלסה: טירפדו כל מיני עסקנים פוליטיים כמוני בכל מיני מפלגות שונות, באו ישבו את אלה שמכירים את המנכ"לית עוד מזמן וקודמה, וטירפדו הכל, ואני האמנתי, ואני גם תמים כבוד היושב ראש, הדבר עכשיו שמציעים לך, היו צריכים להתחיל בתחילת הדרך כדי לסיים שלא יהיה יותר מכרז.

<בני מלסה: זה חשוב, אדוני היושב ראש, שייקח את המכרז הזה, יקדיש זמן לעובדים שלו ולמנהלים שלו, תשב עליו, הם דחו בכוונה כדי שיהיה מכרז.

<בני מלסה: המטרה של משרד החינוך זה אותם אתיופים יישארו כעבדים לנצח ואז לא תהיה קליטה.

<בני מלסה: הרי - - - זה חלב ודבש בארץ ישראל.

<בני מלסה: אני גם האמנתי כפעיל.

<בני מלסה: שנית, אני פניתי לשר החינוך, - - - שיתחילו במיידי, אם לא זה מכוון גם מבחינה משפטית.

<בני מלסה: כאילו, זה עבודה בעיניים כי יש להם עולים מצרפת ומרוסיה שעובדים דרך הרשויות.

<בני מלסה: רק אתיופים לא.

<בני מלסה: למה?

<בני מלסה: מוכנים להשקיע 100 מיליון שקל כדי שאתיופים יישארו בצד.

<בני מלסה: דבר שלישי, גברת דליה, מה שענית פה, אני אגיד לך, צריך להיות קודם כל אנושי כי אנחנו אזרחים כמו כולם ושווים, ולכן יושב ראש ההסתדרות, בטקס שאתה נכחת בו שמנהלי מוקדי קליטה נקלטו, אתה חלק משם, בטקס, והנה גיורא יושב פה, תפסתי את יושב ראש ההסתדרות ותפסתי את שר האוצר, יש לך את הסמכות את העזרה ואת היכולת, אתה רוצה לעזור לבני הקהילה שלך?

<בני מלסה: אני אומר לך, אתה מסוגל.

<בני מלסה: הם הבטיחו לי שהם מסוגלים להילחם רק למגשרים ולכן יש לך את הדרך, בשביל זה אני מעכשיו לא מדבר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מיכל אברה.

<מיכל אברה: אני רוצה קודם להגיד שעמותת "פידל" עוסקת בגישור מזה עשרים שנה ועמותת "פידל" היא לא קבלן, היא גוף מקצועי, שיש לו מודל עבודה ותכנית עבודה שמתווה לאורך זמן, גם בעבודת הגישור וגם בעבודה בחינוך הפורמלי וגם בבלתי פורמלי כידוע לרבים.

<מיכל אברה: לכן חשוב היה לנו לאורך השנים להתמודד במכרז, כדי לזכות בהפעלה של המגשרים.

<מיכל אברה: היה מכרז, התמודדנו, אני שמחה שהמשרד ראה ב"פידל" כגוף מקצועי שיכול להניע את הסיפור של המגשרים, גם כי זה הדגל שלנו ואנחנו כ"פידל" ראינו את הגישור כמשהו מאוד משמעותי בלהעצים ולתת את כח ההנעה של הקהילה בתוך בתי הספר שלא היו מורים, שלא היו יועצים, המגשרים היו הגוף הראשון ש"פידל" שמה לה למטרה להכניס לתוך בתי הספר ולפעול, ולכן זכינו במכרז.

<מיכל אברה: במכרז היה חשוב לנו מספר דברים: אנחנו מודעים למאבק של המגשרים, אנחנו תמכנו שהמגשרים, אם המשרד רואה לנכון לקלוט אותם, אז אנחנו בהחלט ניתן את התמיכה המרבית שלנו כדי שייקלטו.

<מיכל אברה: יחד עם זאת יצא מכרז, זכינו, אנחנו היינו ערוכים ב-1 לספטמבר לקלוט את המגשרים, אנחנו הוצאנו קול קורא לקליטה של מגשרים, גם ידענו שיש מגשרים שעברו הכשרה ב"פידל", היו באגודה לקידום החינוך, ידענו שיש שם הון אנושי ומקצועי לכן היה חשוב לנו להעסיק אותם כדי שימשיכו לתרום במערכת.

<מיכל אברה: לכן אנחנו כארגון היינו ערוכים א.

<מיכל אברה: לא לפגוע להם בתנאים סוציאליים, אפילו גם לאפשר להם תנאים סוציאליים שבמשך 15 שנים לא קיבלו, אפשרנו כארגון לתת להם את המענה הזה, לא לפגוע - - -

<דוד מהרט: סליחה, הם קיבלו את כל התנאים הסוציאליים שלהם.

<דוד מהרט: - - -

<מיכל אברה: אני מדברת, אני לא מתווכחת.

<מיכל אברה: אני מדברת על העובדים שלי.

אברהם נגוסה: דוד אם אתה רוצה להגיב ניתן לך אחר כך, אבל אל תיכנס לדבריה.

<מיכל אברה: היה חשוב לנו, גם מתוך ראייה, שהמגשרים ייקלטו למשרד החינוך אחרי הלימודים שהובטח להם, לכן היה חשוב לנו לשמור על הוותק שלהם מהיום שהתחילו את הגישור שלהם, אנחנו שומרים את הוותק שלהם.

<מיכל אברה: אנחנו בודקים עם משרד החינוך גם שההשתלמויות שהם יעברו, יכירו בהם כהשתלמות, אז אנחנו מפסגות בודקים איך אנחנו יכולים לשמור על המסגרת של ההכשרה כדי שיכירו בזה, כי במשרד החינוך גמול השתלמות הוא חלק משכר, אז אנחנו מכינים את התשתית בשביל שהמגשרים בסופו של דבר, כשיסיימו את הלימודים שלהם, ייקלטו בתנאים טובים.

<מיכל אברה: אני מחויבת למכרז, לתכנית עבודה, לתפוקות שעליהם זכיתי, אני זוכה לשיתוף פעולה מלא ממשרד החינוך בתנאים האלה, אני מה-1 לספטמבר, מגשרים שרצו ויועצים מנחים שהצענו להם, קלטנו, אפילו עשינו ראיון מינימלי כי ידענו והכרנו את העבודה שלהם.

<מיכל אברה: החבר'ה שלא רצו, אני לא יכולה להכריח אף אחד להיקלט בתוך המסגרת.

<מיכל אברה: נגה הוא מנהל התחום, הוא יכול להרחיב יותר במספרים.

<מיכל אברה: אני כן יכולה להגיד שהמשרד מתחייב לממן לימודים של אלה שיש להם תואר BA ואלה שאין להם תואר ללימודים.

<מיכל אברה: אנחנו כארגון ערוכים לתת יום לימודים חינם כהרגלה של "פידל" לאורך שנים, ולהיערך ליום של עבודה שלהם בהתאם ליום הלימודים שיידרש.

<מיכל אברה: אנחנו מחכים שהמשרד ייתן את האור הירוק כדי לאפשר למגשרים בעצם להתחיל ללמוד, והמשרד צריך לקיים את ההבטחה שלו במהרה.

<נגה אלנה: אני מנהל מגשרים ברמה ארצית.

<נגה אלנה: כיום בעמותת "פידל" עובדים 60 מגשרים חינוכיים בין תרבותיים.

<נגה אלנה: באוגוסט הזמנו את כל המגשרים והמנחים למשרדנו בעמותת "פידל", פעם-פעמיים, טלפונים, מיילים, כל מי שהגיע, התקבל בברכה, התחילו ב-1 לספטמבר את עבודתם בבית הספר.

<נגה אלנה: מכל המגשרים שעבדו באגודה לקידום החינוך, חוץ משני מגשרים שהגיעו לתיאום ציפיות ואמרו שהם לא מעוניינים להמשיך לעבוד בגישור, כולם עובדים, כל המגשרים שעבדו באגודה לקידום החינוך, עובדים היום בעמותת "פידל".

<קריאה: כמה?

<נגה אלנה: בסך הכל 42 מגשרים שעובדים בעמותה.

<נגה אלנה: המגשרים שמלווים מבחינת הדרכה אישית, הדרכה קבוצתית, לאורך כל החודשים, יש אוזן קשבת ותנאים סוציאליים, אולי מיכל שסיפרה, קרן השתלמות זה לא חובה, שכל ארגון יכול להחליט למי לתת ולמי לא, זו לא מדינה שמחייבת לתת קרן השתלמות, אנחנו נתנו אחרי שלושה חודשים לכל המגשרים קרן השתלמות, זה על חשבון העמותה, על חשבוננו.

<נגה אלנה: אני חושב שבאיזה שהוא מקום, שרווחת העובדים מאוד מאוד חשובה לנו, יש להם משפחה, יש להם ילדים, אנחנו פתוחים לסייע ולעזור, להיות אוזן קשבת, כשהם הולכים ללמוד שיעשו את זה בצורה הכי טובה.

<נגה אלנה: מספר פעמים, למרות שזה לא חלק מהמחויבות שלנו, אבל כארגון חשוב לנו שהמגשרים ילכו וילמדו.

<נגה אלנה: השתתפתי בדיונים שונים במשרד החינוך.

<נגה אלנה: בקול הקורא לפני שהוא יצא, התבקשתי להעביר רשימה של כלל המגשרים העובדים בעמותת "פידל", מי אקדמאי, מי לא אקדמאי.

<נגה אלנה: אני מעודכן גם על מספר מכללות שהלכו ועשו פגישות, עושים את העבודה.

<נגה אלנה: האם היה צריך להתחיל לפני חודש-חודשיים, אני חושב שמאיה כבר ציינה את הדברים.

<נגה אלנה: אני לא בא להגן על משרד החינוך, אני מציין עובדות על שיתוף פעולה מלא, מקצועי ויורדים לשטח.

<נגה אלנה: אורנה, מטעם המשרד, הזמנתי אותה, הפגשתי עם כל המגשרים, כל השאלות בנושא של הלימודים שהיה להם שהם שאלו והיא הסבירה את התהליכים איפה זה עומד.

<נגה אלנה: זה מה שיש מהיום והלאה.

אברהם נגוסה: תן לנו נתונים מתוך ה-42, כמה מהם משתייכים ל-33, וכמה מהם, אני קורא שיש קבוצה של 33 וקבוצה של 14.

אברהם נגוסה: ל-33 יש תואר ולומדים להוראה.

אברהם נגוסה: ל-14 אין להם.

אברהם נגוסה: אז כמה מתוך ה-42 משתייכים ל-14 וכמה מהם ל-33?

<נגה אלנה: 33 ועוד 9 זה 42.

<נגה אלנה: יש לך חמישה שלא נמצאים במשרה מלאה אלא במשרה חלקית אצלנו.

אברהם נגוסה: למה?

<נגה אלנה: במשרה חלקית, פשוט שאנחנו מעסיקים אותם במשרה מלאה, אבל כרגע אני מדבר על החלק של משרד החינוך.

<נגה אלנה: יש לנו שותפות עם המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך, עושים איגום משאבים.

<נגה אלנה: אנחנו מעסיקים אותם במשרה מלאה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: מה שחשוב זה שהם מועסקים במשרה מלאה ומקבלים משכורת למשרה מלאה.

אברהם נגוסה: אבל אני רוצה לדעת, מתוך ה-45 כמה מהם להערכתך יתאימו לתכנית של משרד החינוך שהם ילמדו ויקבלו תעודת הוראה, כמה מהם ילכו לעשות תואר וגם תעודת הוראה?

<נגה אלנה: זו שאלה אישית, ביום שיחליט משרד החינוך, כל מגשר שמזמינים אותו למכללה, לעשות תיאום ציפיות, יהיו כאלה שגם לא ירצו ללמוד.

<נגה אלנה: יהיו כאלה שבמקומם יצטרפו אחרים, מהניסיון, מהיכרות אישית שלי עם המגשרים בעצמם.

אברהם נגוסה: נגה, אני שאלתי שאלה מאוד ברורה.

אברהם נגוסה: אם אין לך את הנתון, אז תעזוב.

אברהם נגוסה: אבל אם יש לך, רק אני רוצה לדעת מספרים.

אברהם נגוסה: אני לא רוצה פרשנות.

אברהם נגוסה: אני רוצה מתוך 42, כמה מהם מתאימים לתכנית הזאת, של ה-33, וכמה מהם ל-14.

אברהם נגוסה: אם אין לך את הנתונים זה בסדר.

<נגה אלנה: יש לי.

<נגה אלנה: 14 מגשרים שהם לא אקדמאים, אין להם תעודת הוראה, כולם עובדים במשרה מלאה בעמותת "פידל", הולכים ללמוד ביום שייפתח.

<נגה אלנה: אותם 33 אקדמאים שהם עובדים בעמותת "פידל", הם מחכים ללימודים.

<נגה אלנה: כולם.

<נגה אלנה: 33 וגם ה-14, בסך הכל 47.

<נגה אלנה: הנתון - - - .

<נגה אלנה: לגבי המגשרים, חוץ משני מגשרים שהיו באגודה, היום הם לא נמצאים בעמותת "פידל".

<נגה אלנה: חוץ מאלה, לכולם יש מענה.

אברהם נגוסה: 47, זאת אומרת שהיו גם מגשרים שלא עברו.

אברהם נגוסה: עכשיו הסתדר לי.

<פוריה קלעי: אני מרכזת התכניות להכשרת מורים טספה, לבני הקהילה האתיופית בכלל.

<פוריה קלעי: אני רוצה להגיד משהו על התכניות.

<פוריה קלעי: היו לא מעט ישיבות, גם עם בית ברל וגם עם סמינר הקיבוצים, יצא קול קורא, זה לוקח זמן, התהליכים לוקחים זמן.

<פוריה קלעי: אושרו תקציבים, היום אנחנו בנקודת זמן שהתקציבים אושרו, יצא קול קורא, אנחנו מקווים שהמכללות תיעננה לקול הקורא תוך שבוע ימים ואנחנו מאוד מאוד מקווים שהלימודים יצאו לדרך לא ב-1 לספטמבר אלא בסימסטר ב' של השנה הזאת.

<פוריה קלעי: זה התכנון.

<פוריה קלעי: והמכללות ערוכות לזה, גם בית ברל וגם סמינר הקיבוצים.

<פוריה קלעי: אני יכולה להגיד לכם שלמשל סמינר הקיבוצים הוא בית מאוד מאוד חם, יש לנו שם נשיאת מכללה שמחבקת את בני הקהילה האתיופית.

<פוריה קלעי: אני יכולה להגיד שאני באופן אישי יזמתי איזו שהיא תכנית של חשיפה לאקדמיה, שלקחנו בנות שירות לאומי גם בנות הקהילה האתיופית, ולפני שלושה שבועות, שוב, לקח לי שמונה חודשים לאשר תקציבים, רבותי, זה לא פשוט לעשות את התהליכים האלה.

<פוריה קלעי: רצינו להתחיל בנובמבר, כשכל המכללות מתחילות, ואני התחלתי רק לפני שלושה שבועות.

<פוריה קלעי: כך הדברים עובדים לפעמים, והתכנית מוכיחה את עצמה מעל ומעבר, בנינו להם תכנית שיום חמישי אחר הצהריים ויום שישי בבוקר, הן באות מכל הארץ, מאשדוד ומעפולה, עם מוטיבציה מלאה ויופי של תכנית.

<פוריה קלעי: אז אני מאמינה ורוצה להאמין שגם המגשרים, בסוף זה ישדרג אותם.

<פוריה קלעי: לכולם תהיה גם תואר אקדמי וגם תעודת הוראה והם יצאו לדרך, אבל זה תהליכים שלוקחים זמן, אין מה לעשות.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אני מגיע לסוף.

אברהם נגוסה: 52 במערכת, כלומר 42 ב"פידל" ו-10 במשרד החינוך.

אברהם נגוסה: 2, לפי "פידל", סירבו להשתלב.

אברהם נגוסה: איפה הם נמצאים עכשיו?

אברהם נגוסה: הם לא במשרד החינוך ולא אצלכם.

<נגה אלנה: לא, אבל מבחינת הלימודים לפחות אנחנו הגשנו את השמות שלהם למשרד החינוך, במידה שייפתחו הלימודים שיוכלו להצטרף, למרות שהם לא עובדים אצלנו.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז זה מה שמגדיל את המספר.

אברהם נגוסה: השאלה הבאה שלי היא למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: 10 כבר נקלטו אצלכם.

אברהם נגוסה: 42 של "פידל", אחרי שהם יקבלו תעודת הוראה, גם את ה-33 וגם ה-14, אתם מקבלים אותם כעובדים מן המניין במשרד החינוך?

<דליה מזרחי: אלה שילמדו לתעודת הוראה, ייכנסו ברגע שהם יסיימו תעודת הוראה.

<דליה מזרחי: המסלול של התואר ותעודת ההוראה הוא יותר ארוך, זה לא מסלול של שנה אחת.

<דליה מזרחי: ברגע שהם יסיימו גם הם ייכנסו.

<דליה מזרחי: אבל באמת הקבוצה הראשונה שתיכנס, תהיה של אלה שיסיימו לימודי תעודת הוראה.

אברהם נגוסה: בינתיים עד שיסיימו הם ממשיכים לעבוד ב"פידל" ואתם ממשיכים לתמוך בהם גם בשכר הלימוד וגם נותנים להם מילגה?

<דליה מזרחי: אנחנו מממנים את הלימודים.

אברהם נגוסה: אוקיי, והם מקבלים משרה מלאה גם.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: עכשיו, הבעיה היא עם שני עובדים, מגשרים, אם אני לא טועה לפי החישוב המספרי שהגעתי אליו.

אברהם נגוסה: אני לא יכול לדעת מה הסיבה שהם סירבו, זו בחירה שלהם, אבל הם גם לא פה ולכן אני לא יכול להתייחס לנושא.

אברהם נגוסה: דוד, אני יודע שאתה רוצה להגיב על מה שנאמר פה, אבל אני רוצה שתבין, אם אתה רואה שעכשיו עשרה נקלטו שם, ו-42 נקלטו פה, ושניים סירבו להיקלט, זה מסיבה אישית שלהם, זכותם להחליט.

אברהם נגוסה: אם בסוף משרד החינוך מתחייב לקלוט את ה-42 לאחר סיום לימודי הוראה, איך אתה רואה את הפתרון הזה?

אברהם נגוסה: מה עוד אפשר לעשות?

<דוד מהרט: אני אגיד לך מה עוד אפשר לעשות, אבל ראשית אני רוצה לתקן, כפי שאמרה מיכל הם קיבלו את כל התנאים הסוציאליים, אנחנו עבדנו מול משרד החינוך, גם משרד החינוך לא ירשה שאנשים יועסקו בלא תנאים סוציאליים, הם קיבלו את התנאים הסוציאליים שלהם.

<דוד מהרט: אני רוצה להגיד, אם כבר חוזרים היסטורית, אנשים שחלקם אושרו על ידי "פידל", הם הועסקו בכח אדם ואנחנו התבקשנו לקלוט אותם למרכז ההיגוי, קלטנו אותם בתנאים טובים.

<דוד מהרט: ולכן זה שקר להגיד שהם לא קיבלו.

<דוד מהרט: זה דבר אחד.

<דוד מהרט: דבר שני, אני לא רוצה להכנס לתלוש שלהם, מדובר על קרן השתלמות וכולי, אבל העובדים יודעים שלמיטב ידיעתי השכר שהם קיבלו אצלהם זה היה אחר, עשרה מקבלים משהו אחר, אז אפשר לשחק עם השכר ולתת קרן השתלמות, זה אולי הסעיף היחידי שאפשר לשחק איתו.

<דוד מהרט: האגודה לקידום החינוך לא ניגשה למכרז.

<דוד מהרט: בכל השלבים שהאגודה ניגשה גם "פידל" ניגשה ו"פידל" הפסידה לאגודה.

<דוד מהרט: האגודה לא ניגשה למכרז הזה מתוך היענות לבקשתם של העובדים שביקשו מהאגודה לא לגשת למכרז, "אנחנו רוצים להיקלט בתוך משרד החינוך ואם אתם תיגשו ותזכו יהיה נוח למשרד להשאיר אותנו אצלכם", לכן האגודה לא ניגשה.

<דוד מהרט: מה עוד שהמכרז, כפי שהוא ניבנה, הוא גם היה מכרז הרסני, אבל דיברנו על העניין הזה.

אברהם נגוסה: אבל דוד, אתה רואה שבסופו של דבר הם נקלטים במשרד.

<דוד מהרט: אני אגיד לך, תראה, העובדים שיצאו למאבק, מטרתם הייתה להיקלט במשרד החינוך ולהכיר בגישור כמקצוע בלי דרישות חדשות, בלי תעודת הוראה, בלי כלום.

<דוד מהרט: תגידו שמגשר הוא מגשר שאו שיש לו תעודה אקדמית או שיש לו תעודת מגשר ולפי זה אנחנו מקבלים אותו ולא נבנה איזה שהוא יצור כלאיים כזה שקוראים לו מורה מגשר.

<דוד מהרט: על זה הם נאבקו.

<דוד מהרט: אז המשרד הלך חצי דרך ונעצר שם.

<קריאה: למה לא עשית עשרים שנה?

<קריאה: עשרים שנה לא עשית.

<קריאה: הם - - - אותך, היום אתה מדבר על זה?

<קריאה: עשרים שנה לא נתת להם - - -

אברהם נגוסה: סליחה, זה לא התור שלך.

<דוד מהרט: הדיבור הוא מול משרד החינוך, למה אתה מכניס את האף שלך?

<קריאה: הדיון צריך להיות דיון על כולם.

אברהם נגוסה: העניין הוא כך, דוד, קראתי לפני שנכנסת את החלטת הועדה כאן.

אברהם נגוסה: בסעיף 2, "הועדה קוראת למשרד החינוך לקלוט את כל עובדי מרכז ההיגוי כעובדים מן המניין במשרד, בין אם כמגשרים ובין אם בהסכמים אישיים הוגנים".

אברהם נגוסה: תראה, משרד החינוך בא ואומר, "אני כמשרד החינוך, אין לי תקן למה שנקרא מגשרים.

אברהם נגוסה: אני רוצה להכשיר את האנשים האלה להוראה, אני תומך בהם כלכלית והופך אותם לעובדי הוראה ואז אני קולט אותם ולוקח אותם כעובד שלי".

אברהם נגוסה: אני רוצה לתאר את התפתחות העניין.

אברהם נגוסה: בינתיים האנשים האלה יועסקו כמגשרים בזמן הכשרתם, ואז במקרה הזה הזכיינית היא עמותת "פידל".

<דוד מהרט: אני אענה לך.

<דוד מהרט: ראשית, ודאי שמי שעובד מצבו יותר טוב מאלה שלא עובדים.

<דוד מהרט: לכן הכאב הראשוני שלי הוא כלפי אלה שלא עובדים ואני רוצה שמחויבות משרד החינוך תהיה לא רק כלפי מי שהיה מגשר אלא גם כלפי אלה שעבדו במחוזות, במטה, אותי תשאיר רגע בצד.

<דוד מהרט: גם להם צריך לדאוג, כי כולנו שירתנו את המערכת וכולנו פעלנו מטעם המערכת.

<דוד מהרט: לכן צריך לדאוג.

<דוד מהרט: לכן אני אומר, יש מנחים שלא עובדים, יש כאלה שאתה יודע, אחרי חצי שנה שהם לא עובדים הם כבר מצאו לעצמם כל מיני ברירות מחדל, התחילו לעבוד כי הם צריכים להתפרנס, אבל אני כבר מניתי לפחות שלושה מגשרים שלא עובדים.

<דוד מהרט: למה לא רצו, אין לי מושג, לא שאלתי אותם.

<דוד מהרט: אבל כל האנשים האלה רצו להיות עובדי משרד החינוך.

<דוד מהרט: זה דבר אחד.

<דוד מהרט: הדבר השני שאני רוצה להגיד הוא שאני חושב שמשרד החינוך הבטיח, כפי שנאמר, ב-1 לספטמבר להתחיל ללמוד, ובספטמבר ארבעת האנשים האלה היו אמורים להיות עובדי משרד החינוך.

<דוד מהרט: המשרד לא התחיל ללמד וכנראה יתחיל אולי במרץ.

<דוד מהרט: לכן אני חושב שצריך לדרוש ממשרד החינוך שכל מי שהתחיל ללמד, אתם הבטחתם תקלטו אותו מה-1 לספטמבר, ותוך כדי עבודה במשרד החינוך הם ישלימו את הלימודים שלהם.

<דוד מהרט: הדבר השלישי והאחרון שאני רוצה להגיד, לגבי ה-14 שאין להם לא תואר ראשון ולא תעודת הוראה, המשרד אמר שלא יהיו יותר מכרזים.

<דוד מהרט: אני רוצה להגיד לך שאף אחד לא ישלים תוך שלוש שנים לא תעודת הוראה, ותואר ראשון תוך כדי עבודה.

<דוד מהרט: אני אומר לך, כולנו מכירים שתואר ראשון לפחות צריך ללמוד שלוש שנים ועוד יש את תעודת ההוראה.

<דוד מהרט: האנשים האלה צריכים ללמוד שבוע שלם בלי לעבוד אף יום אחד, אבל עם יום לימודים אחד בשבוע, אף אחד לא יכול תוך שלוש שנים לעשות גם תואר ראשון וגם תעודת הוראה.

אברהם נגוסה: לא, זה שלוש שנים תואר ראשון ושנה לתעודת הוראה, לא?

<דוד מהרט: אני אומר לך, אין חיה כזאת.

<דוד מהרט: אתה יודע, כמה שנים לומדים לתואר ראשון?

אברהם נגוסה: שלוש.

<דוד מהרט: כמה ימים בשבוע?

אברהם נגוסה: אפשר גם יום בשבוע או יום וחצי.

אברהם נגוסה: אני למדתי יום וחצי בשבוע.

אברהם נגוסה: אני אומר כדוגמה.

<דוד מהרט: אז אתה עשית את זה, אני לא מכיר חיה כזאת שאדם בשלוש שנים גם עושה תואר ראשון וכולי.

<דוד מהרט: הדרישה שלי ממשרד החינוך היא למצוא פתרון בראש ובראשונה לאלה שהם לא עובדים.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אבל בינתיים זה שניים.

<דוד מהרט: מה שניים?

אברהם נגוסה: כמה לא עובדים?

<דוד מהרט: אמרתי לך, שלושה מגשרים שאני מכיר לא עובדים.

אברהם נגוסה: אני הלכתי לפי המספרים, יש הסכמה על 54.

<דוד מהרט: אני אתן לך שמות.

<דוד מהרט: - - - שאני מכיר ויש אולי עוד כמה.

<דוד מהרט: אני נותן לך שמות, תעזוב אותך מהמספרים, יש פה משחקים של מתמטיקה.

<דוד מהרט: אני נותן לך שמות.

אברהם נגוסה: אתה יודע מה הסיבה שהם לא עובדים?

אברהם נגוסה: הם למשל, שניים שסירבו להיקלט ב"פידל".

<דוד מהרט: אין לי מושג, לא תחקרתי אותם למה.

<דוד מהרט: אני יודע שהם לא עובדים.

<דוד מהרט: יש מנחים אזוריים שלא עובדים ויש אנשי מטה שלא עובדים, גם להם צריך לדאוג.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז אנחנו צריכים לראות על השלושה.

<דוד מהרט: לא שלושה.

<דוד מהרט: יש לפחות עשרה שלא עובדים, מתוך עובדי מרכז ה - - -

אברהם נגוסה: טוב.

אברהם נגוסה: מי רוצה להתייחס לפני שאני מסכם?

<פנטהון אספה-דויט: אפשר?

אברהם נגוסה: כן.

<פנטהון אספה-דויט: ההתייחסות של משרד החינוך, גם בהקשר זה שנאמר פה שהמורים או בעלי תעודת הוראה שנקלטו בתוך המערכת לא רצו לעבוד משרה מלאה, לא מדויק בלשון המעטה.

<פנטהון אספה-דויט: אני לא רוצה להתבטא במילים אחרות.

אברהם נגוסה: לא, לא אמרו את זה.

אברהם נגוסה: אני אולי לא הבנתי, אני אומר לך מה שהבנתי, עובדים ב-100%, אבל לבקשתם הם רוצים גם לעסוק בהדרכה.

<פנטהון אספה-דויט: זה מה שאני אומר, זה לא מדויק ולא נכון.

<פנטהון אספה-דויט: אנחנו נפגשנו עם חלק נכבד מאות מורים שנקלטו אבל לא עוסקים בהוראה, וזה מכיוון שאין תקנים במשרד החינוך, ולכן נותנים להם לעסוק בהוראה שליש משרה, והם עוברים מבית ספר לבית ספר כדי לעבוד כמגשרים.

<פנטהון אספה-דויט: אנחנו יכולים לייפות את זה באיזו שהיא הגדרה, אבל הם עובדים כמגשרים, רובם.

אברהם נגוסה: יש נציג כזה?

אברהם נגוסה: כי היא אמרה שזה לפי בקשתם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת איפה נמצאת האמת.

<דליה מזרחי: יש לי אפילו רשימות, אני יכולה להראות לך את הרשימות.

אברהם נגוסה: אם יש נציג אחד שסותר את מה שהיא אמרה, שיגיד לי שמה שהיא אמרה זה לא נכון - - -

<דליה מזרחי: לא רק זה, אני רוצה להגיד לך ששעות ההוראה ושעות ההדרכה, אנחנו צריכים ללכת ולבקש אישורים, גם לשעות הוראה וגם לשעות הדרכה.

<פנטהון אספה-דויט: גבירתי, את אומרת שני דברים שסותרים אחד את השני.

<פנטהון אספה-דויט: מצד אחד, את אומרת שזה לבקשתם, מצד שני את אומרת אין תקציב.

<דליה מזרחי: אני לא אמרתי שאין תקציב.

<פנטהון אספה-דויט: אמרת שביקשתם תקציב, עד שיהיה תקציב.

<דליה מזרחי: לא, הם דיברו על הכשרה.

<דליה מזרחי: מה שדיברו פה עכשיו על תקציב, היא דיברה על הכשרה, על הלימודים.

<דליה מזרחי: בכלל לא דיברנו על תקציב.

אברהם נגוסה: זה לא בעיה של תקציב.

<דליה מזרחי: מה פתאום?

<דליה מזרחי: שמעת שאני אמרתי תקציב?

אברהם נגוסה: לא, לא שמעתי.

<פנטהון אספה-דויט: אני יכול לשאול שאלה?

<פנטהון אספה-דויט: אם נגיד עכשיו כל העשרה יבואו ויגידו "אנחנו רוצים לעסוק ב-100% הוראה, האם משרד החינוך מתחייב עכשיו לתת להם לעסוק בהוראה 100%?

<דליה מזרחי: אני אגיד לך למה לא.

<דליה מזרחי: אנחנו, ברגע שהם ביקשו שינוי, ההסכם איתם היה ארבעה ימי הדרכה בשליש משרה.

<דליה מזרחי: אחרי חודש הם פנו והם אמרו לנו שהם רוצים שינוי בימי הדרכה ובשעות הוראה.

<דליה מזרחי: אמרנו להם "תקשיבו, כל פעם אנחנו צריכים להגיש בקשה מחדש לתקצוב של זה, אז תחליטו סופית ותגידו לנו".

<דליה מזרחי: במשך חודש שלם הם שינו.

<דליה מזרחי: פעם אחת הם אמרו לנו יום הדרכה, פעם אחרת יומיים הדרכה, בסוף הגענו עכשיו להסדר איתם שהם באו ואמרו לנו "זו ההחלטה הסופית שלנו, תרשמו את ההחלטה" ואמרנו להם "אנחנו לא יכולים לעשות כל פעם את השינויים האלה".

<דליה מזרחי: הם הגישו לנו רשימה, כל אחד לפי בקשתו, עם ההחלטה שלו ואנחנו סיכמנו איתם שהם לא משנים עוד פעם, כי אנחנו לא יכולים לשנות כל שבוע.

<דליה מזרחי: צר לי מאוד.

<דליה מזרחי: אבל זה לא נכון שאם הם יבואו ויבקשו - - - עוד היו כאלה, באמת הייתה לנו אחת שבאמת לא רצתה בכלל ימי הדרכה, שיבצנו אותה בכל השעות לשעות הדרכה.

<פנטהון אספה-דויט: אני אמשיך, כנראה שאנחנו מדברים על שתי קבוצות שונות.

<דליה מזרחי: לא, זו רק קבוצה אחת, מצטערת.

<דליה מזרחי: הנתונים שיש לך לא נכונים.

<פנטהון אספה-דויט: בנושא של המגשרים, שוב, אני חוזר למשרד החינוך על ההבטחות שלא מקיימים פה.

<פנטהון אספה-דויט: לדעתי מה שהובטח למגשרים שמועסקים ב"פידל" עכשיו, או אלה שלא מועסקים, במידה והם ירצו, כאן אני חייב לציין שהמגשרים הם אנשים אינטליגנטיים, הם גם יכולים להחליט בעד עצמם.

<פנטהון אספה-דויט: כל אלה שכן ראויים להשתלב בכל מערכת, כן צריך לתת להם את היכולת להשתלב שם.

<פנטהון אספה-דויט: החלום שלי, הרצון שלי היה, כמו שהקראת שם, כל המגשרים היו צריכים להיקלט בתוך מערכת משרד החינוך כעובדים מן המניין, בלי שום הבדל, בלי שום קשר לתעודות או לתואר שיש להם.

<פנטהון אספה-דויט: כמגשרים למעשה את הפונקציה "מגשר" בתוך משרד החינוך, ולקלוט אותם.

<פנטהון אספה-דויט: וזה לא קרה.

<פנטהון אספה-דויט: וזה גם קרה בחלקו בהסכם שנעשה עם אותם מגשרים עצמם עם משרד החינוך.

<פנטהון אספה-דויט: אז אני אומר, היה הסכם, הם נקלטו למערכת מסוימת, חלקם הגדול.

<פנטהון אספה-דויט: משרד החינוך הבטיח לאפשר להם ללמוד לתעודת הוראה ולתואר ראשון כבר בספטמבר, לא קרה.

<פנטהון אספה-דויט: אני לא חושב שמכרז או קול קורא יוצא לפני יומיים, ונסגר תוך ארבעה ימים, ופתאום יש מקום, אני יכול להראות לך.

<פנטהון אספה-דויט: שבוע ימים נתתם לזה.

<קריאה: לא, אבל זה אחרי הרבה מאוד דיונים.

<פנטהון אספה-דויט: אז הוצאתם קול קורא למוסדות, והקול קורא הזה התחיל שלשום ומסתיים בעוד ארבעה-חמישה ימים.

<פנטהון אספה-דויט: אני לא יודע מי קבע את המהלך הזה, ומתי סימסטר ב' מתחיל גבירתי?

<פנטהון אספה-דויט: או-טו-טו.

<פנטהון אספה-דויט: איך אתם יכולים לעשות את זה?

<פנטהון אספה-דויט: אלא אם כן זה שוב עבודה בעיניים שבאים ואומרים, כאילו בשביל הפרוטוקול מוציאים קול קורא ובסופו של דבר הם הולכים לעשות מה שהם עושים.

אברהם נגוסה: בואו נשמע את מי שאחראי.

<פוריה קלעי: אני רוצה לענות על שני דברים.

<פוריה קלעי: אחד – לעניין של למה הם מועסקים בשליש משרה וארבעה ימי גישור.

<פוריה קלעי: האנשים האלה לא היו מעולם מורים בכיתה.

<פוריה קלעי: לא מורה בכיתה, גם כל מורה, אחרי שהוא לומד ארבע שנים והוא עושה במהלך הלימודים שלו התנסות בכיתה, הוא עושה מה שנקראה סטאז'.

<פוריה קלעי: כל מורה מתחיל משתלב לשליש משרה סטאז', ובעצם מה שאנחנו עשינו עם המגשרים, בעצם השנה הזאת היא שנת עבודתם הראשונה ולכן דובר על שליש משרה, כשהם מקבלים בבית הספר מורה חונך ומשרד החינוך מממן את המורה החונך, שזה מה שקורה לכל מורה מתחיל במדינת ישראל, והרעיון הוא שבעצם, זה לא חוכמה להכנס לבית ספר, ללמד משרה מלאה ולהיכשל.

<פוריה קלעי: החוכמה היא ללכת לאט-לאט, לקחת שליש משרה, שהקליטה תהיה טובה ואז לאט-לאט אתה יכול לעבור לחצי משרה, ואנחנו מכירים את זה שהיום בני הקהילה האתיופית יש להם יופי של תפקידים, מרכזים ומחנכים.

<פוריה קלעי: זה הרעיון של למה זה שליש משרה וארבעה ימי גישור.

<פוריה קלעי: באשר לעניין של המכרז, המכרז הזה, אני יודעת שמדברים גם עם בית ברל, וגם עם מכללת סמינר הקיבוצים כבר חודשים רבים.

<פוריה קלעי: והתכניות קיימות חודשים רבים.

<פוריה קלעי: שני הבתים הם בתים נפלאים שיכולים, הבירוקרטיה אומרת שצריך לפתוח קול קורא לתכניות.

<פוריה קלעי: אי אפשר להגיד "קחו אתם וזהו".

<פוריה קלעי: מי שיענה למכרז, ומי שיהיו המכללות הכי טובות הן אלה שיזכו, אבל אין שום בעיה מבחינת ההיערכות שזה יתחיל את סמסטר ב'.

<פוריה קלעי: אז זה לא שאנחנו פתחנו את זה לפני יומיים וניסינו לרמות.

<פוריה קלעי: ממש לא.

<פוריה קלעי: זה לא שם.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: רציתי לדעת, משרד החינוך בסופו של דבר יקלוט את האנשים האלה.

<מאיה שריר: זו המטרה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אתכם שאלה, מה הבעיה שלכם, אני לא פוגע בעמותת "פידל".

<מיכל אברה: ממש לא, אנחנו הצהרנו מראש שאם המשרד - - - שייקח אותם.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: מה הבעיה שלכם לקלוט אותם מעכשיו?

אברהם נגוסה: להעסיק אותם כמגשרים באותו הזמן שהם ילמדו, ואז הם כבר במערכת ויהיה להם קל אחר כך להפוך ממגשרים למורים?

אברהם נגוסה: מה הבעיה?

<דליה מזרחי: אני רוצה להתייחס לזה, אין לנו פונקציה כזאת של מגשרים.

<דליה מזרחי: אין לנו פונקציה במערכת של מגשרים, מה גם שתנאי הסף לקבלה לעבודה במערכת החינוך כעובד הוראה הם תואר ותעודת הוראה.

<דליה מזרחי: אין לנו פונקציה אחרת, לכן אנחנו ניסינו להתוות ולסלול להם את הדרך בצורה כזאת שהם יכנסו - - -

אברהם נגוסה: השאלה הבאה שלי, אני חושב שיש גם מגשרים לדוברי צרפתית, לדוברי רוסית, לבני המנשה, שאתם מעסיקים מגשרים.

אברהם נגוסה: אז תעני לנו.

<מאיה שריר: בסדר.

<מאיה שריר: דבר ראשון, אני חושבת שאם יש פה העדפה לאיזה שהוא צד, זה העדפה לבני הקהילה.

אברהם נגוסה: לא, אני לא - - -

<מאיה שריר: המגשרים בשאר השפות, אנחנו מפרסמים קול קורא בחודש דצמבר.

<מאיה שריר: רשות שמעוניינת צריכה להגיד "אני רוצה" והיא שמה מצ'ינג והם עובדי רשות, ומובטחת להם עבודה לשנה אחת בלבד.

<מאיה שריר: אנחנו מוציאים כל שנה נתונים של מצבת תלמידים, בהתאם למספר התלמידים יש מגשרים.

<מאיה שריר: באמת רוב העולים במערכת החינוך הם עולים לא מאתיופיה.

<מאיה שריר: הם עולים מכל הארצות האחרות.

<מאיה שריר: התקציב העיקרי, המשאב הכי גדול הוא עבור העולים מאתיופיה.

<מאיה שריר: המשרד פה, לא שהוא שמר ולא קיצץ על ההיקף התקציבי שהיה לנו בעבר, למרות שיש הרבה פחות עולים מאתיופיה, הוא אפילו הוסיף עוד מיליון וחצי כדי שעמותת "פידל" יוכלו לקלוט את כל המגשרים שמעוניינים בכך.

<מאיה שריר: זאת אומרת שהמשרד פה נתן באמת את הכל, כולל מימון מלא של לימודים שלא היה אף פעם, כולל הוספת כסף למכרז הקיים כדי שכולם יוכלו להיקלט.

<מאיה שריר: בכלל, אין מה להשוות למגשרים אחרים שכל התעסוקה שלהם מובטחת לשנה אחת, מה-1 לינואר ועד דצמבר, והרשות צריכה להגיד שהיא רוצה.

<מאיה שריר: אנחנו רק משתתפים בפעולה.

<פנטהון אספה-דויט: אני יכול להגיד מידיעה שיש אנשים שעוסקים בהוראה, אין להם תעודת הוראה במשרד החינוך.

<פנטהון אספה-דויט: מידיעה.

<פנטהון אספה-דויט: אז אל תבואו ותספרו לי - - -

<דליה מזרחי: כי לפעמים יש צרכים של מורים שחסרים, אבל הם עובדי הוראה.

<דליה מזרחי: הם מורים, הם לא מגשרים.

<פנטהון אספה-דויט: עובדים בתוך המערכת, אם משרד החינוך מעסיק מורה ללא תעודת הוראה, מה הבעיה לקלוט אחרים שיעסקו בגישור, ויהיו מועסקים תחת משרד החינוך?

<פנטהון אספה-דויט: מה הבעיה?

<פנטהון אספה-דויט: זה איפה ואיפה.

<דליה מזרחי: אני רוצה להסביר שיש מורים במערכת שנקלטו לפני עשרות שנים בלי תעודת הוראה, וגם היום אנחנו עוזרים להם להשלים את הלימוד שלהם לתעודת הוראה.

<דליה מזרחי: היום יש חסימות במערכת.

<פנטהון אספה-דויט: מה שנאמר מקודם - - -

<דליה מזרחי: בסדר, בינתיים כל מה שאמרת השבנו לך, שכנראה אתה תחפש עכשיו עניינים אחרים.

<בני מלסה: יש לי 11 מורים בלי תעודת הוראה, ואני אומר לך, - - - והם עושים סלקציה בין אנשים.

<בני מלסה: אני אומר לך, גם אותך אני מכבד, הם - - - אותך.

<בני מלסה: אתה תילחם על זה, הם לא רוצים לקלוט את האתיופים בלי תעודת הוראה.

<בני מלסה: אבל את האחרים מותר.

<בני מלסה: למה?

אברהם נגוסה: לפני שנסכם, נציגת משרד הקליטה תדבר, בבקשה.

<שרי פייר: משרד העלייה והקליטה מאוד מעריך את תפקיד המגשר באשר הוא.

<שרי פייר: אנחנו רואים הצלחה של פרויקטים, הצלחה רבה יותר, ולא משנה באיזו קהילה, כשיש מגשרים.

<שרי פייר: אנחנו סמוכים ובטוחים שהמערכת תעשה את המקסימום כדי לקחת את הכישרונות שיש ולהוביל אותם קדימה, ולפי מה ששמעתי, הדברים באמת נעשים.

אברהם נגוסה: נציגת הסוכנות, יש לך להוסיף משהו?

<ורד אחיהון: אני חושבת שעבודת המגשרים היא עבודה חשובה, במיוחד במקום ש- - - של הסוכנות היהודית - - - הם עושים עבודת קודש.

<ורד אחיהון: אני מאמינה שהשולחן הזה והאנשים שנמצאים דואגים גם לטובת המגשרים שעוסקים כבר שנים על גבי שנים, שיהיו במקום הטוב להם והמתאים להם והראוי להם, שבאמת יכבדו אותם ולא להתכסות מאחורי כל מיני סיסמאות ואני חושבת שאחד הדברים שראיתי בדיון הזה, וחשוב לי לומר, שהחבר'ה, שבמקום שאנחנו נדבר מגרונם, שהם לא יבואו ויגידו את דעתם.

<ורד אחיהון: אני חושבת שאם הם היו באים ואומרים את דעתם, הדיון היה נראה אחרת.

<דליה מזרחי: ואז לא היינו מסתמכים על דברים שהם לא מדויקים.

אברהם נגוסה: אני מסכים איתך שאנשים שפנו בעצמם לא הופיעו לדיון, אבל בכל זאת אנחנו כיבדנו את הפנייה שלהם, את הבקשה שלהם וקיימנו את הדיון.

אברהם נגוסה: תודה שהגעתם, תודה לדוד שתרם לדיון מתוך נסיונו וידיעתו, ותודה לארגון "פידל" ולמשרד החינוך.

אברהם נגוסה: ועדת העלייה והקליטה לא משנה את קריאתה, אני שוב אומר שהוועדה קוראת למשרד החינוך לקלוט את כל העובדים המגשרים ולשלבם.

אברהם נגוסה: כפי שאמרנו, כל עובדי מרכז ההיגוי.

אברהם נגוסה: אני חוזר על אותה החלטה גם היום, אנחנו נמשיך לעקוב אחרי אבל אני רוצה להדגיש פה שאם אנשים פונים ואנחנו מקיימים דיונים, אותם אנשים צריכים להגיע, כדי שהאנשים בעצמם ידברו ולא אחרים ידברו מגרונם.

אברהם נגוסה: אני מברך ואומר שהתקדמנו.

אברהם נגוסה: אנחנו בדרך לפתרון.

אברהם נגוסה: יכול להיות שהפתרון לא יגיע בזמן קצר, אבל אני רואה את הנכונות לשלבם במשרד החינוך והנכונות להכשירם על חשבון המשרד, הדבר מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אני שוב אומר, משרד החינוך צריך למצוא דרך, כמקרה חריג, במקום שיהיו ב"פידל", שיהיו במשרד החינוך ויעברו את המסלולים.

אברהם נגוסה: אני לא מוותר על החלום הזה, ואני אמשיך לדחוף בכיוון הזה.

אברהם נגוסה: הם צריכים להיות במשרד החינוך ולעבור את התכניות שציינתם בפנינו.

אברהם נגוסה: אין לנו התנגדות לתכניות אלה, כל אחד מחליט בעצמו.

אברהם נגוסה: משרד החינוך ירוויח על ידי קליטתם את המיומנות והניסיון שלהם.

אברהם נגוסה: דרך ארגון אחר או קבלן אחר אתם מקבלים את השירות, אבל יכולתם לעשות את זה דרך משרד החינוך ולקלוט אותם.

אברהם נגוסה: אם יש בעיית תקנים, נהלים ותקנון, צריך למצוא לזה פתרון כמקרה חריג וחד פעמי.

אברהם נגוסה: לכן אני פונה למשרד החינוך לחשוב ולמצוא פתרון.

אברהם נגוסה: אנחנו מחזקים את ההחלטה שלנו ומברכים על ההתקדמות.

אברהם נגוסה: כמו כן אנחנו מברכים את עמותת "פידל" על שקלטו אותם.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך בהידברות עם משרד החינוך על נושא שילובם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני נועל את הדיון.