הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 121, 2016-11-28 11:00

מירב בן ארי: אני אחליף את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן בדיון.

מירב בן ארי: נפתח את ישיבת הועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי, היום ה - 28.11.16, כ"ז בחשוון תשע"ז.

מירב בן ארי: הנושא שאנחנו הולכים לדון בו מתייחס לטיפול הרפואי בנשות קבע בהיריון במהלך שירותן הצבאי.

מירב בן ארי: אני, מאז שאני בהיריון בעצמי, קיבלתי כל מיני עדויות ותגובות של נשים בהיריון, וגם עקבתי קצת על מה שקורה במקביל בצבא.

מירב בן ארי: קראתי את הראיון עם קרפ"ר שהיה לפני כמה חודשים במוסף של ידיעות אחרונות, והוא אמר שאנשי הקבע מתכוונים לחזור לצבא.

מירב בן ארי: במקביל, דיברתי כאן עם חגי טופולנסקי, ראש אכ"א, וגם הוא אמר לי, מירב, המגמה היא להחזיר את אנשי הקבע לצבא - - -

<קריאה: לקופות החולים.

מירב בן ארי: סליחה, לקופות החולים, וזאת אומרת, אני כבר שם, המגמה כבר החלה.

מירב בן ארי: העניין הוא שעד שהמגמה ועד שזה, ואגב, אני אשמח אם אולי אתם תתנו לנו תאריך חזרה, או תכנון או משהו, בזמן הזה הגיעו אלי הרבה תגובות.

מירב בן ארי: עד מתי הצבא היה בקופות חולים?

מירב בן ארי: עד לפני שנתיים?

<קריאה: הצבא לא היה בקופות החולים, תכף נעשה סדר.

מירב בן ארי: אוקיי, אז תכף נעשה סדר, כי זה הנתון שהיה לי חסר.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע לעשות סדר בעניין.

מירב בן ארי: נשים שנמצאות בהיריון, בעיקר נשות קבע, שזה הרבה פעמים ההיריון הראשון שלהן.

מירב בן ארי: היריון הוא תקופה לא פשוטה, תקופה מורכבת, תקופה שגוף האישה עובר תהליכים, וכמובן נשים זקוקות לייעוץ, הכוונה, בטח אם זה היריון ראשון, אבל גם אם זה היריון שני או שלישי, צריך טיפול מלווה.

מירב בן ארי: קיבלתי כל מיני תגובות, אני יכולה להגיד לכם שזה בעיקר בחיל הירוק, פחות בחיל האוויר, אני כבר אומרת, אני לא אכנס לכל הסיפורים ששמעתי, הסיפורים קשים.

מירב בן ארי: אני אגיד לכם בקצרה, אין אחות ליווי היריון כמו שיש בקופות החולים, אם יש, יש אחת.

מירב בן ארי: אגב, שמעתי על אחת בתל השומר שיצאה לחופשת לידה, אז אין אף אחד שמחליף אותה.

מירב בן ארי: אין רופא, אין דבר כזה.

מירב בן ארי: זה פרילנסר.

מירב בן ארי: אז אם משהו נורא חשוב לנשים בהיריון זה שיהיה להן נשים שמלווה אותן, אין מה לדבר.

מירב בן ארי: אין בדיקות מעקב, אין המלצות לזריקות חיסון, לא לשפעת, לא לשעלת, שבכלל לא קיבלו.

מירב בן ארי: רוב הנשים, אחרי שהן הבינו את העניין של לשבת בחר"פ יום שלם, שהן נשות קבע, שיש להן גם עבודה מאוד חשובה לעשות במקביל, הבינו את העניין והלכו לרפואה הפרטית.

מירב בן ארי: כל ביקור אצל רופא, ומי שהייתה בהיריון יודעת, אנחנו מדברים על עלויות של ביקור רופא, סתם להתייעצות, 1,000 שקלים, מישהי אפילו אמרה לי שלבדיקות דם היא לא הלכה, כי גם זה בזבוז זמן לחכות חצי יום לבדיקות דם, אז היא הלכה לרופא ועשתה את זה ב-250 ש"ח.

מירב בן ארי: אין סקירות, הצבא נותן רק אחת - מוקדמת ומאוחרת.

מירב בן ארי: אני לא רוצה לספר לכם על הסיפורים ששמעתי על הסקירות, על מישהי שישבה חצי ערומה, הרופא הלך, חזר אחרי 40 דקות, דבר שברפואה, אני יכולה להגיד לכם מניסיון אישי, כשאני עשיתי שקיפות, זה פשוט תענוג.

מירב בן ארי: הגעתי, שילמתי 57 ש"ח, ממיטב כספי וזה פשוט מדהים ההבדל.

מירב בן ארי: אני מודה שבאופן אישי גם לקחתי את זה מאוד ללב.

מירב בן ארי: סיפור על אישה שהגיעה לסקירה לרופא בוולפסון, הביאו לה מתמחה כמובן גם, שם בצבא.

מירב בן ארי: היא הלכה אליו, ישבה על המיטה, חיכתה לו משהו כמו שעה , ואז המתמחה הזה אמר לה שיש לה עובר עם ציסטה במוח.

מירב בן ארי: הוא לא מוצא.

מירב בן ארי: אחרי חצי שעה, שלוש וחצי שעות היא הייתה בבדיקה, הוא לא מוצא את החוט במוח.

מירב בן ארי: בקיצור, אני מניחה שאתם מתארים לעצמכם מה עבר על האישה הזאת.

מירב בן ארי: מהרגע שהוא יצא, בכיתי בלי סוף.

מירב בן ארי: הסיוט שהיה לי מהרופא הזה היה ענק, מצאתי את עצמי קובעת תור למומחה, אני יודעת שזו אמא שלה לקחה אותה, היא שילמה 2,600 ש"ח, עשתה את הבדיקה, שכבה על המיטה והיא אמרה שהרופא הראה לה את כל האיברים, אמר לה שהכל בסדר, אין לעובר שלך שום ציסטה במוח ומאותו רגע אני כבר לא רוצה לשמוע.

מירב בן ארי: מדובר פה על חיילת מצטיינת.

מירב בן ארי: היא אומרת לי, אני שמונה שנים בצבא, הוצאתי שני גימ"לים בכל השירות, אני מצטיינת בכל מקום שהגעתי, אני החלטתי להפסיק עם הצבא ופשוט לשלם 1,000 ש"ח על כל בדיקה.

מירב בן ארי: יש פה עוד סיפורים על נשים שטסו לחו"ל, אין אפשרות לקבל שום אישור מהרופא, למרות שהיא בסך הכל בשבוע שמותר.

מירב בן ארי: סיפור על מישהי שהייתה לה דלקת, גם, היא מתקשרת לרופאה, ילדה בת 19, יש איזה מרפאה שנקראת "מכל הלב" או "הכל ללב", היא אמרה, הדבר האחרון שעושים שם זה לעבוד מכל הלב.

מירב בן ארי: יושבת ילדה בת 19, אומרת לה, "מה את בלחץ?

מירב בן ארי: את כולה בהיריון".

מירב בן ארי: בקיצור, סיפורים מזעזעים.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לכם משהו אחד.

מירב בן ארי: אין מצב, במדינת ישראל 2016, אישה בהיריון שעוברת התעללות כזו.

מירב בן ארי: אין לי הגדרה אחרת.

מירב בן ארי: זה פשוט מזכיר לי מדינת עולם שלישי.

מירב בן ארי: מה גם שנשים שהיו בצבא והיו בהסדר עם קופות החולים, אמרו, אנחנו ילדנו אחרת בכלל.

מירב בן ארי: זאת אומרת, יש לי אישה, גם, שאני מלווה אותה כאן, היא אמרה לי: יש ילד שעשיתי בתקופה שהייתי בקבע וזה היה משהו אחר לעומת ילד היום.

מירב בן ארי: אני אומרת, אם אנחנו מדינה מתקדמת, נאורה, אני יכולה להגיד לכם באמת על עצמי, כשאני בקופת חולים, לא משנה, אני לא אציין את זה, אבל באמת, כל קופות החולים נהדרות בעניין הזה, אני עוברת תהליך פשוט מדהים, ובמקביל אני רואה נשים שאני מכירה באופן אישי, שאומרות לי: מיצינו את העניין של החר"פים, מיצינו את העניין הזה של הפגיעה בפרטיות, שאני באה ומחכה עם עוד אלף חיילים, מיציתי את העניין הזה שאין לי אף אחד ששואל אותי, ומיציתי את העניין הזה של בכלל להתמודד.

מירב בן ארי: עכשיו למה?

מירב בן ארי: אין תקציב?

מירב בן ארי: הרי אנחנו יודעים שהתקציב של משרד הביטחון הוא הגדול ביותר במשק, איך אנחנו דווקא מזניחים את אנשי הקבע?

מירב בן ארי: האנשים והנשים בעיקר שאנחנו אמורים לדאוג להם?

מירב בן ארי: ואני לא רוצה לדבר על הרפואה בצבא לכל אנשי הקבע, אני רוצה כן לשים דגש על הנשים בהיריון.

מירב בן ארי: כי גם אם אתם החלטתם לחזור לקופות החולים, והבנתי דרך אגב שהיה סקר של קול קורא לאנשי הקבע מה הם חושבים על הרפואה בצבא, שלשום הופץ דו"ח של ראש אכ"א.

מירב בן ארי: הבנתי שראש אכ"א כתב האם צריך לדעתם לעבור לרפואה אזרחית, זאת אומרת, הצבא מבין שיש איזשהי בעיה.

מירב בן ארי: אם החלטתם לעבור, אז קודם כל נשמח לשמוע, ואם אתם חושבים שיש בעיה, הנשים בהיריון צריכות לעבור מחר בבוקר, לא לחכות.

מירב בן ארי: ולא דיברתי על אותה אישה שאמרה לי, שזה אני כבר לא רוצה להיכנס, שאחרי ההיריון טיפת חלב זה לפי האזור שהיא התגייסה בו.

מירב בן ארי: אז היא רשומה באשדוד, סליחה שאני צוחקת אבל זה פשוט אבסורד, והיא ובעלה שניהם אנשי צבא, הם שוכרים בשוהם, ובגלל טיפת חלב היא צריכה לנסוע לאשדוד, משוהם.

מירב בן ארי: איזה מין אבסורד זה?

מירב בן ארי: טיפת חלב, אתה אמור לקחת תינוק בן יומו.

מירב בן ארי: כמה?

מירב בן ארי: אני עוד לא הגעתי לטיפת חל, שבוע שבועיים, לנסוע איתו לאשדוד, כי הצבא לא מכיר בזה שהיא עכשיו בתעודת זהות רשומה בשוהם.

מירב בן ארי: תשמעו, זה קצה המזלג, זה קצה הקרחון לסיפורים ששמעתי.

מירב בן ארי: עוד סיפור אחד אחרון.

מירב בן ארי: משבוע 37 נשים בהיריון, מי שהייתה בהיריון יודעת, צריכה לעבור מוניטור, כמעט כל שבוע.

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: היא אומרת לי, איפה?

מירב בן ארי: לאן?

מירב בן ארי: למי ללכת?

מירב בן ארי: איזה מוניטור?

מירב בן ארי: עוד פעם לשבת יום שלם, בשביל שהרופא יתייחס אלי כשיתנו לי הפניה למיון.

מירב בן ארי: גם זה.

מירב בן ארי: הסיפורים קשים, אני רוצה לשמוע כמובן את הצבא, את משרד הבריאות, הזמנו גם את המשרד לבטחון פנים ומעניין אותי גם במשטרה, אני לא כל כך יודעת, אני אשמח לדעת, אני מודה שעקבתי בעיקר אחרי הצבא, ובעיקר החיל הירוק.

מירב בן ארי: אני רואה שאת אמנם מחיל האוויר, אני מניחה שאת שולטת בחומר מצוין, אבל שתדעי שמחיל האוויר קיבלתי תגובות טובות.

מירב בן ארי: זה קצת מתסכל אותי, כי אני גולנצ'יקית חמש שנים, תמיד אנחנו חשבנו שבחיל האוויר, זה שיש להם בריכות זה יותר טוב, מסתבר שזה הרבה יותר מזה.

מירב בן ארי: אז אני אומרת לך, רוב הנשים בצבא הקבע שייכות לחיל הירוק והתסכול מאוד מאוד גדול שם.

מירב בן ארי: אז נתחיל עם נועם, נועם פינק, אט"ל רע"ן שר"פ.

מירב בן ארי: נכון?

<נועם פינק: אט"ל זה פחות משנה - - -

מירב בן ארי: ראש ענף - - -

<נועם פינק: זה סמנכ"ל קופת חולים צה"ל, זה מה שכולם מבינים.

מירב בן ארי: אוקיי.

<נועם פינק: נעים מאוד, אני נועם פינק, אני קרדיולוג במקצוע, רופא לב.

<נועם פינק: זה תחום אחר, אבל אני שמח להיות פה, תודה על ההזמנה.

<נועם פינק: נמצאת איתי ד"ר קלייטמן, שהיא רופאת ה - - -

מירב בן ארי: כן, ניתן גם לה כמובן.

<נועם פינק: אני תכף אעביר גם לה את השרביט, אני רוצה להגיד כמה דברים בפתיח.

<נועם פינק: קודם כל אמירות קשות, ואני תכף אפרט, יש לי לא מעט דברים להגיד.

<נועם פינק: אני לא בא וטוען שהמערכת שלנו מושלמת, רק אני חושב שאני מאוד מכבד את המוסד הזה, את הארגון הזה, אנחנו ארגון רציני, ביקשתי לפני הדיון לקבל את הטענות, לקבל את השמות, יש לנו הליך בדיקה - - -

מירב בן ארי: אגב, אני רוצה להגיד לך שאף אחת לא הייתה מוכנה להזדהות, אף אחת לא מוכנה להגיד את השם שלה, אני רוצה להגיד לך שאפילו, אם שמתם לב, לא עשינו תקשורת לפני למרות שזה נושא, מי כמוך יודעת, שהיה יכול לזה, והן מאוד מאוד נאמנות לצבא, שלא תתבלבל, לא שמות, אפילו מישהי אמרה לי, שלא בטעות יחשבו שאני קשורה אלייך, במצב כזה, מהחשש שאין ועד עובדים, כמו שאנחנו יודעים, בצה"ל, לא יהיה ועד עובדים בצה"ל, זה לא ארגון דמוקרטי, אבל יש חששות מאוד גדולים.

מירב בן ארי: לכן, אגב, נזהרתי מאוד בעניין, למרות שאמרתי מה הסוגיה ואיך אנחנו מתמודדים איתה, זה כל העניין.

מירב בן ארי: אבל סליחה, פשוט כהערת אגב.

<נועם פינק: תנו לי רגע להתייחס, בכלל יש על שולחני בערך עשר פניות ביום, הן מזוהות, הן פרטניות, על כל מיני בעיות שיש לנו במערכת, אני מטפל בהם במלוא הרצינות - חלקם של נשים בהיריון, שמזדהות, איפה שיש בעיות, אנחנו פותרים אותן.

<נועם פינק: מי שלא רוצה להזדהות, אז קשה לי לרדת לעומק הדברים, מטבע הדברים, ולהבין איפה הבעיה.

<נועם פינק: אז אני אדבר ברמה הכללית, כי ברמה הפרטנית טרום הדיון לא קיבלנו שום דבר כדי לבוא ולעשות בדק בית - - -

מירב בן ארי: תגיד, איך אתה, המערכת הצבאית, איזה ליווי היא נותנת לאישה בהיריון בצבא?

<נועם פינק: אני תכף אעביר לד"ר קלייטמן שתפרט את הסל שאנחנו נותנים, את מעקבי ההיריון, את מה יש היום בצבא, מה אנחנו נותנים לנשות הקבע, שכלל, אני יכול להגיד ואני מתכוון למה שאני אומר, אינו נופל ממה שמקבלת אישה בקופת חולים.

<נועם פינק: חלק מהדברים עולה על מה שמקבלת אישה בקופת חולים, אישה שנכנסת לרופא בצה"ל, וזה בולט מאוד - - -

מירב בן ארי: שהוא פרילנס, אגב.

<נועם פינק: אני לא יודע מה זה אומר פרילנס.

מירב בן ארי: זה לא רופאים של הצבא.

<נועם פינק: לא, ממש לא.

<נועם פינק: יש בצה"ל אנשי קבע, כמו ד"ר קלייטמן, שהם גניקולוגים במדים, יש לי לא אחד ולא שניים.

מירב בן ארי: כמה רופאים יש כאלה?

מירב בן ארי: עזוב אותך שם, תן לי מספר.

מירב בן ארי: כמה רופאי נשים יש בצבא?

<ורד קלייטמן: יש מעל 50 אנשים שאנחנו עובדים איתם, אנחנו חמישה אנשי קבע, לא כולנו עושים גם מעקבי היריון, אבל חלק גדול - - -

מירב בן ארי: רגע, חמישה אנשי קבע שהם גניקולוגים?

<ורד קלייטמן: שהם גניקולוגים.

מירב בן ארי: חמישה?

<נועם פינק: אנשי קבע - - -

מירב בן ארי: אז זה מה שאמרתי, זה פרילנסר.

<ורד קלייטמן: זה לא פרילנסרים, זה אנשי מילואים.

<נועם פינק: אני לא יודע מה זה אומר פרילנסרים.

<נועם פינק: יש לי מילואימנקים שלי שבאים ועובדים אצלי, יש לי רופאים - - -

מירב בן ארי: זה פרילנס.

<נועם פינק: מילואימנקים זה פרילנס?

מירב בן ארי: מבחינתנו כן.

מירב בן ארי: לצורך הבדיקה כן, הוא בא והולך.

מירב בן ארי: אין לו שום קשר למטופלת.

<קריאה: בחודש הבא לא יהיה.

מירב בן ארי: אין לו שום קשר, הוא בא, עושה מילואים, ואחרי חודש הוא לא נמצא שם, הוא בא פעם בשנה.

<ורד קלייטמן: אני רוצה לתאר לך איך הדברים מתנהלים, אני מאוד אשמח.

<ורד קלייטמן: שמי ורד קלייטמן, אני רופאת נשים, בוגרת באר שבע בדרום, עתודאית.

<ורד קלייטמן: חלק מהתפקידים שלי אמנם בחיל האוויר, אבל אני כבר משנת 2012 לא בחיל האוויר, אלא סיימתי את ההתמחות, הייתי בחיל האוויר, הקמתי מרפאה בנבטים ומאז אני בעצם פה.

<ורד קלייטמן: בחצי שנה האחרונה, קיבלתי תפקיד של ראש תחום רפואת נשים בצה"ל.

<ורד קלייטמן: כראש תחום רפואת נשים בצה"ל, אני רואה את עצמי כשליחה של רפואת הנשים בצה"ל, כשליחה של קידום הזכויות, בעיני זו זכות עכשיו לעמוד פה ולספר על החזון של מה שאנחנו עושים, של מה שקורה היום בצה"ל, ואני מאוד גאה בעשייה הזאת.

<ורד קלייטמן: יש לי, כמו שאת אמרת, "אני דיברתי עם ההיא ועם הזאת", עשרות טלפונים, על בסיס יומיומי, של תודות, של "השתחררנו מהצבא ואנחנו מתגעגעים לטיפול ולמסירות שקיבלנו בצה"ל".

<ורד קלייטמן: עכשיו, אני אפרט לך מה קורה בצבא.

<ורד קלייטמן: יש לנו שבע מרפאות נשים, שהן בעצם מרפאות מולטי דסיפלינריות, רב תחומיות.

<ורד קלייטמן: מרפאות מעקבי היריון, שבתוכן יושב גם רופא נשים, גם אחות ליווי היריון, פיזיוטרפיסטית רצפת האגן שמודעת ויודעת איך לטפל בנשים בהיריון, עם כאבי גב, הכנה ללידה, תרגילים לרצפת האגן למניעת בריחת שתן אחרי לידה, יש לנו דיאטנית - - -

מירב בן ארי: רגע, סליחה.

מירב בן ארי: אני כל פעם רוצה לשאול אותך שאלות.

מירב בן ארי: יש לך שבע מרפאות נשים בכל הארץ - - -

<ורד קלייטמן: אחת בפילון ליד צפת, אחת בבית חולים, בחיפה, שלוש במרכז, אחת בצריפין ותל השומר - - -

מירב בן ארי: צריפין, בואי נדבר על המרפאה הזאת.

<ורד קלייטמן: לא סתם - - -

מירב בן ארי: את יודעת כמה מטופלות מגיעות לצריפין?

<ורד קלייטמן: מרפאת צריפין היא אכן המרפאה הגדולה ביותר שלנו.

<ורד קלייטמן: אני אשמח לסיים קודם כל את מה שאנחנו נותנים - - -

מירב בן ארי: לא, אני שואלת שאלות תוך כדי.

<ורד קלייטמן: - - לענות ספציפית לגבי צריפין.

<ורד קלייטמן: צריפין היא המרפאה הכי גדולה שלנו, בית חולים, שתי מרפאות הן מרפאות ענקיות, כל המרפאות הן מרפאות גדולות ולכן צריפין, מבחינת מתן המענה לנשות הקבע, היא המרפאה הכי משמעותית.

<ורד קלייטמן: במרפאה זו בלבד, יש על בסיס שבועי לפחות, שלושה רופאי מעקב היריון מהטובים בארץ.

מירב בן ארי: שלושה?

מירב בן ארי: את יודעת כמה נשים מגיעות למרפאת צריפין?

<ורד קלייטמן: שלושה בשבוע, כל שבוע לפחות שלושה.

מירב בן ארי: את מבינה כמה נשים מגיעות בשבוע לצריפין?

<ורד קלייטמן: אני יודעת כמה מגיעות בשבוע.

מירב בן ארי: כמה מגיעות בשבוע למרפאה בצריפין?

<ורד קלייטמן: אני אומרת לך שיש לנו סביב 700 - - -

מירב בן ארי: בשבוע.

<ורד קלייטמן: - - בצריפין.

<ורד קלייטמן: עכשיו, מדובר אמנם בתפוקות שהן עומדות, אין בעיה של תפוקות.

<ורד קלייטמן: אני אומרת שאני מגיעה לשם לעשות מעקבי היריון, יש לי תורים פנויים של מעקב היריון, כשכל פעם בסופו של דבר מכניסים חיילת חובה, חיילת חובה מפה - - -

מירב בן ארי: איך היום אישה בקבע, יכולה לקבוע תור?

<ורד קלייטמן: אז אני מסבירה.

מירב בן ארי: לאן היא מתקשרת?

מירב בן ארי: יש כוכבית 2700 כמו בכללית?

<ורד קלייטמן: שנייה, שנייה.

<ורד קלייטמן: את מדברת איתי על זמינות, אבל אני עוד לא סיימתי לומר מה אנחנו נותנים בסל הצבאי ומה קורה מבחינת הסל הצבאי.

<ורד קלייטמן: אני אגיע לנושא הזמינות.

<ורד קלייטמן: אבל אם את שואלת אותי ספציפית לגבי המרפאה שלי, איך הזמינות נעשית - - -

מירב בן ארי: באיזה מרפאה את, אגב?

<ורד קלייטמן: אני נותנת גם בצריפין מענה וגם בבאר שבע, בבאר שבע בגלל שנפח העבודה עדיין יותר קטן, בכל זאת רוב הנשים עדיין ממוקמות במרכז הארץ, בגוש דן.

<ורד קלייטמן: אני נותנת לבד את כל מעקבי ההיריון בבאר שבע.

מירב בן ארי: את לבד עושה את כל מעקבי ההיריון בבאר שבע?

<ורד קלייטמן: בכל מרחב הדרום.

מירב בן ארי: מקווה שאת ערוכה לקליטה של עיר הבה"דים.

<ורד קלייטמן: עיר הבה"דים כבר שם.

<ורד קלייטמן: הטלפון שלי, יש לי אחות - - -

<קריאה: כמה נשות קבע יש?

<ורד קלייטמן: יש לנו סך הכל במרפאה, לדוגמא, במרפאה בבאר שבע, כ- 70 נשים בחודש.

מירב בן ארי: שבעים נשים בחודש.

מירב בן ארי: ואת אחת.

<קריאה: זה כלום, זה מעט.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: לא, אבל תיקח את ה- 700 האלה, עם - - -

<יחזקאל הורן: רק הבוקר, לפני שהגעתי לכאן ראיתי 20 נשים.

<ורד קלייטמן: התפוקות, אנחנו עומדים - - -

מירב בן ארי: מאיפה אתה, אדוני?

<יחזקאל הורן: מאוחדת.

מירב בן ארי: אתה לבד ראית היום - - - ?

<יחזקאל הורן: יש לי מרפאה לא רחוק מכאן, זה בסדר.

<יחזקאל הורן: הגעתי לכאן מקרבת מקום.

<ורד קלייטמן: אין שום בעיה ברמה הזאת.

מירב בן ארי: אין שום בעיה איפה?

<ורד קלייטמן: בזמינות שלנו.

מירב בן ארי: איך אני מתקשרת לקבוע תור אם אני בצבא עכשיו?

מירב בן ארי: לא בבאר שבע, בצריפין.

<ורד קלייטמן: תני לי לסיים שנייה.

מירב בן ארי: תגידי לי מה המספר.

<ורד קלייטמן: הטלפון האישי שלי, נמצא לכל אחת.

<ורד קלייטמן: מי שלא הצליחה לקבל טלפון, עושה גוגל "ורד קלייטמן" ומגיעה לטלפון הישיר ומקבלת מענה מיידי, אבל שנייה אנחנו נגיע לשם.

<ורד קלייטמן: תני לי לספר לך על כל הדברים של הסקירות ועל כל הדברים הטובים הנוספים שאנחנו עושים.

מירב בן ארי: איך זה שהצבא מממן סקירה אחת והסקירה השנייה מה?

<ורד קלייטמן: הוא לא מממן סקירה אחת, הוא מממן שתי סקירות.

<ורד קלייטמן: סל הבריאות מממן סקירה אחת.

<ורד קלייטמן: זה מה שאני מסבירה גם לכל המטופלות שמגיעות אליי ונכנסות למרפאה.

<ורד קלייטמן: יש שתי אמירות שאני אומרת: אל"ף, אתן תקבלו יותר ממה שסל הבריאות נותן, אתה תקבלו את כל מה שיש היום וקיים היום, אתן תקבלו הסבר על מה שצריך לעשות ועל מה שלא צריך לעשות.

<ורד קלייטמן: והדבר השני שאני אומרת לכל מטופלת: אם את תלכי איתי צעד צעד, ואגב, אני מתווה מדיניות, כשאני אומרת "אני", יש מדיניות ויש קשר ותקשורת בין כל אותם רופאים פרילנסרים, כמובן, הם גם נמצאים איתנו בקשר רציף, והיה גם כנס בשבוע שעבר, שמיועד רק לרופאי נשים וצבא.

<ורד קלייטמן: אז אם אנחנו מדברים, על אותה אישה, המסר שהיא מקבלת באותו מפגש ראשוני - אפס הוצאות בסוף מעקב היריון.

מירב בן ארי: איך את אומרת לי דבר כזה, כשאחת הנשים באה ואומרת לי: מירב, על כל תינוק אני צריכה להכין 30,000 שקל.

<ורד קלייטמן: את מדברת איתי על אחת.

<ורד קלייטמן: יש לי כמה נשים שאומרות - - -

מירב בן ארי: איזה אחת?

<קריאה: עובדה שאתם חוזרים לקופות חולים - - -

מירב בן ארי: תכף אנחנו נדבר על קופות חולים.

<נועם פינק: לא לא לא, זה לא בגלל זה.

<נועם פינק: אני תכף אתייחס לזה.

מירב בן ארי: אם כל כך טוב להם אצלך, אגב, את נראית לי נהדרת, אני הייתי מכפילה אותך בעוד 20 ואז אולי הבעיה הייתה נפתרת בצבא, למה אתם בעצם מדברים על חזרה לקופות חולים?

<נועם פינק: אני אסביר.

מירב בן ארי: - - אם כל כך טוב ומקסים?

מירב בן ארי: ואין הוצאות?

<נועם פינק: התחלתי להגיד את זה, ככלל הבעיה בצבא היא לא איכות הרפואה.

<נועם פינק: הבעיה שלנו אל מול קופות החולים זה הזמינות והנגישות ונגעת בזה, שבעה מרכזים בפריסה ארצית, אל מול - אם מדברים על ארבע קופות החולים - אני לא יודע לספור כמה מרכזי בריאות אישה יש ברמה ארצית, הסיבה העיקרית שאנחנו יוצאים זה הזמינות והנגישות, זאת אומרת - - -

מירב בן ארי: שאין.

<נועם פינק: אין לי בעיה עם איכותם של השירותים, יש לי בעיה עם זה שאני לא יכול לפתוח 400 מרכזי בריאות אישה במדינת ישראל, לכן אני הולך למהלך הזה עם אנשי הקבע.

<נועם פינק: אגב, גם בשביל לשפר את הרפואה לחיילי החובה, באמצעות זה שאני מוציא - - -

מירב בן ארי: אתה מוציא את אנשי הקבע ומפנה את המקום לחיילים.

<נועם פינק: - - זה חלק מהמהלך.

מירב בן ארי: רגע, אני רוצה, אני עוד אחזור אלייך כי את מאוד מרשימה, אין לי ספק שאת עושה עבודה טובה, לצערי את לא יכולה לנגוע בכל הנשים בהיריון בצבא.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע לשמוע את קופות החולים, לקבל קצת תמונת מצב.

מירב בן ארי: איך מתנהל הזה, בבבקשה אדוני, יש לנו את ראש אגף תקציבים בשירותי בריאות כללית פה.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: נתחיל עם ד"ר יעקב סגל, מנהל תחום רפואת נשים במכבי ואחרי זה ד"ר הורן ממאוחדת.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני, ד"ר סגל מקופת חולים מכבי, כן.

<יעקב סגל: אנחנו במרכז, יש לנו נכון להיום 15 מרכזים לבריאות האישה.

מירב בן ארי: כמה נשים יש לכם בערך?

מירב בן ארי: בממוצע?

<יעקב סגל: כל מרכז הוא שונה, ישנם מרכזים שהם רואים הרבה יותר וישנם מרכזים שרואים הרבה פחות.

<יעקב סגל: אנחנו רואים סדר גודל של 900 נשים בחודש.

<יעקב סגל: במרכז לבריאות האישה ברעננה, שאני במקרה גם מנהל אותו, ונדבר על הנושא של היריון בסיכון.

<יעקב סגל: זה לא היריון שוטף, כי במכבי בנויה על רופאים עצמאיים ראשוניים, ועל מרכזי בריאות האישה, כאשר מרכז לבריאות האישה נותן שירות לרופאים העצמאיים כתחנת משנה, במקום להפנות את הנשים לבתי החולים.

<יעקב סגל: אצלנו הרופאי נשים עושים את מעקב ההיריון במרפאה שלהם, אנחנו מדברים על היריון שהוא לא בסיכון - - -

מירב בן ארי: היריון רגיל.

<יעקב סגל: היריון רגיל.

<יעקב סגל: וכל רופא רואה את המטופלות שלו בעיקרון - - -

מירב בן ארי: תגיד, לצורך העניין אני עכשיו מגיעה לרעננה, יש לי היריון רגיל.

מירב בן ארי: הרופא הזה, הוא יהיה איתי לאורך כל ההיריון?

<יעקב סגל: כל הדרך.

<יעקב סגל: כן, רופא הנשים הוא רופא הנשים שלך והוא מלווה אותך לאורך כל הדרך, את בחרת בו ואתם ממשיכים את כל הדרך.

<יעקב סגל: גם, במידה ורופא הנשים העצמאי מחליט להפנות אותך למרכז לבריאות האישה להיריון בסיכון בגלל איזה בעיה כלשהי, עדיין אתה בתור הרופא הראשוני אחראי למטופלת ולמה שקורה, ויש קשר רציף בין המטופלת לבין הרופא המטפל במרכז לבריאות האישה ולבין הרופא המטפל הראשוני.

<יעקב סגל: במקביל, יש לנו מה שנקרא אחות מלווה היריון.

מירב בן ארי: כן, זה בדיוק מה שבאתי לשאול אותך.

<יעקב סגל: יש לנו אחות מלווה היריון שהיא פרונטלית - - -

מירב בן ארי: שאת זה אין לכם בכלל בצבא, כן?

<יעקב סגל: יש לנו אחות מלווה היריון וירטואלית, כלומר, זה לא וירטואלית - - -

מירב בן ארי: זה באתר אינטרנט של מכבי?

<יעקב סגל: כן, כן.

<יעקב סגל: שהיא יושבת, יש לנו קבוצה של אחיות שיושבת בתל השומר, יש מרכז גדול בתל השומר שהוא מלווה על ידי רופא שהוא צמוד אל האחיות כל הזמן, וישנן נשים שלא יכולות להגיע, אם הן לא יכולות להגיע אל האחות מלווה היריון או שבאותו אזור אין אחות מלווה היריון, אז היא יכולה להתייעץ איתה - - -

מירב בן ארי: לכתוב לה באונליין.

<יעקב סגל: ואז היא באונליין, ויש כל הזמן פה קשר.

<יעקב סגל: זאת אומרת, ליווי ההיריון כפי שהוא נעשה, נעשה על ידי הרופאים העצמאיים, מרכזים לבריאות האישה והאחיות שמלוות את ההיריון לאורך כל הדרך, וזה מההתחלה ועד הסוף.

מירב בן ארי: תגיד, יש לכם סל היריון לנשים?

<יעקב סגל: יש סל היריון שהוא סל היריון בסיסי, יש סל במסגרת מכבי שלי, יש מכבי זהב.

מירב בן ארי: ואז היא יכולה, נגיד, לבחור רופא שהיא רוצה לעשות איתו את הסקירה?

מירב בן ארי: ולהחליף רופא אחר לסקירה?

מירב בן ארי: באינטרנט היא יכולה לראות את השמות שלהם?

<יעקב סגל: כן.

<יעקב סגל: את השקיפות היא יכולה לעשות אצל מוישה, את הסקירה המוקדמת אצל יענקל, ואת הסקירה המאוחרת - - -

מירב בן ארי: שהיא ראתה את השם שלו ברשימה ובחרה.

<יעקב סגל: יש לנו ספר שירותים, שהיא יכולה לבחור את מי שהיא רוצה וללכת לעשות את הסקירה איפה שהיא רוצה בעיקרון.

<ליאור ברק: את זה צריך להדגיש.

מירב בן ארי: כן?

מירב בן ארי: משרד הבריאות.

<ליאור ברק: צריך להדגיש שזה חלק ממכבי שלי במסגרת הביטוח המשלים.

מירב בן ארי: זה לא בבסיס, אבל לפחות היא יכולה לעשות את זה.

<ליאור ברק: יכולה תמורת תשלום.

<ליאור ברק: זה לא בחינם.

מירב בן ארי: אני יודעת, תאמין לי.

מירב בן ארי: אתה שואל אותי?

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: אבל לפחות יש לי את ה - - - אתה יודע מה אמרה לי אחת מנשות הקבע?

מירב בן ארי: לפחות אני יכולה לבחור.

מירב בן ארי: אצלכם, בוא נגיד, חופש הבחירה מצומצם.

מירב בן ארי: פה אני יכולה להגיד, אני רוצה לעשות לי סל מורחב, וזה בסדר.

מירב בן ארי: אבל אין לה בכלל אפשרות לבחור.

מירב בן ארי: זה העניין.

מירב בן ארי: אדוני מקופת חולים מאוחדת, ד"ר יחזקאל הורן, אתה רוצה להוסיף אצלכם?

מירב בן ארי: אתה גם רופא נשים בעצמך?

<יחזקאל הורן: אני גניקולוג.

<יחזקאל הורן: כן, ודאי, נשים ותת התמחות באולטרסאונד.

<יחזקאל הורן: למעשה, די דומה למכבי.

<יחזקאל הורן: אנחנו דואגים שכל השירותים שצריכים להינתן במסגרת המעקב יינתנו, שהריונות ברי סיכון יקבלו מענה על ידי מומחה של היריון בר סיכון שאני מניח שהנושא הזה לא מכוסה בצבא בצורה הזאת.

מירב בן ארי: כן, תכף אנחנו נשאל אותם על היריון בר סיכון, מה עושים.

<יחזקאל הורן: ובצמוד לרופא, אנחנו משתדלים שיהיה תמיד אולטרסאונד bed side, זאת אומרת, שיוכל לתת מעבר לסתם הפניות והתייחסות.

<יחזקאל הורן: בצמוד למרכזי מרכזי האישה יש לנו מכוני אולטרסאונד ואנחנו מפזרים גם מכוני אולטרסאונד בקהילה, כך שמבחינת כיסוי יש לנו גם לבדיקות העזר וגם לכל דבר.

<יחזקאל הורן: אישה שחפצה ללכת לקבל טיפול בחוץ, ואני לא מדבר על מצב שבו יש לנו איזשהו סיבוך שאנחנו בהחלט פתוחים להפנות לבתי החולים ולמרכזים מיוחדים וכו', מקבלת זכות במסגרת השב"ן ומקבלת החזרים כספיים.

<יחזקאל הורן: הדברים עובדים.

מירב בן ארי: איך התגובות של אנשים?

<יחזקאל הורן: נבחן את זה בכיוון של איך התגובות של אנשים או כמה מתלוננות, או כמה תלונות כאלה מהסוג הזה ואני מתמודד עם התלונות כי אני איש מינהל במאוחדת, שמתמודד עם התלונות.

<יחזקאל הורן: ספורדי.

<יחזקאל הורן: מעטים מאוד, מעטות מאוד מתלוננות, כי בסופו של דבר המענה ניתן גם כשהן מקבלות משהו בסגנון "לא", הן תקבלנה מיד "כן", מה האלטרנטיבה של הקופה, והרבה פעמים האלטרנטיבה של הקופה, פתרון הבעיות המידי שיש לקופה לתת הוא יותר טוב מאשר כל מה שהיא תחפש בחוץ.

<יחזקאל הורן: נתת לדוגמא מקרה מאוד קלאסי.

<יחזקאל הורן: האישה הלכה לסקירה מוקדמת, ראו לה ציסטה במוח.

<יחזקאל הורן: זה מקרה קלאסי.

<יחזקאל הורן: זה נקרא CPC.

<יחזקאל הורן: זה ממצא שאנחנו רואים אותו הרבה מאוד בשבועות מוקדמים והוא נעלם לאחר מכן.

<יחזקאל הורן: ואז היא הולכת ומשלמת 2,300?

<יחזקאל הורן: לא?

מירב בן ארי: 2,400 שקל.

<יחזקאל הורן: בסדר, משלמת.

מירב בן ארי: גם דרך אגב, אני אישית שאלתי אותה על הציסטה הזו במוח והיא אמרה לי שצריך כנראה לעשות תהליך של הפלה.

<יחזקאל הורן: אז אמרו לה, היא הלכה ופירשה את זה כי זה הולך עם טריזומיה 18.

מירב בן ארי: כן.

<יחזקאל הורן: חשכו עיניה.

מירב בן ארי: חשכו עיניה בהחלט.

<יחזקאל הורן: והממצא הזה נעלם.

<יחזקאל הורן: זה סיפור קלאסי.

<יחזקאל הורן: אז אנחנו מנסים גם דברים כאלו, לתת להם מענה מיידי, להרגיע את הנשים הללו, כי הן נמצאות באטרף.

מירב בן ארי: כן, היא הייתה בתקופה מאוד מאוד קשה.

<יחזקאל הורן: אז הרעיון הכללי - - -

מירב בן ארי: אגב, גם בעלה בקבע, אז שניהם שם היו בחוסר - - -

<יחזקאל הורן: שאלת גם על אחות מלווה היריון, הפרויקט הזה מתרומם אצלנו גם, ומאוד יפה.

<יחזקאל הורן: כך שמבחינה הזו הקופה עובדת מאוד חזק ומאוד משקיעה, כי בסופו של דבר קופות - - -

מירב בן ארי: תגיד לי, הן גם באות פעם בחודש לתת מדדים וכאלה, נכון?

<יחזקאל הורן: ישנן הנחיות ממשרד הבריאות, מאוד מסודרות, לגבי מעקבים בהיריון רגיל ובהיריון בר סיכון.

<יחזקאל הורן: אתה גם צריך להיות מאוד ער - זו המומחיות שלנו בתור מומחים ברפואת נשים.

<יחזקאל הורן: יש מישהי שאנחנו יודעים למשוך אותה על סמך ההנחיות, יש כאלה שאנחנו לא נרפה מהן כי אנחנו יודעים שהן צריכות תשומת לב אחרת מההנחיות, תשומת לב אחרת , זה אומר הרבה יותר אינטנסיבי.

<יחזקאל הורן: כמו שפירטת קודם, יש שלבים בהם אנחנו נותנים תשומת אינטנסיבית יותר והעסק עובד, הדברים עובדים.

<יחזקאל הורן: לא המצאנו את זה אתמול, אנחנו עובדים על זה שנים, מיומנות רבה, רופאים מצוינים, ביקורת רבה על הרופאים כאשר הם עושים דברים לא כמו שצריך.

<יחזקאל הורן: ברוך ה'.

<מאירה בסוק: יש לי שאלה.

מירב בן ארי: כן, מאירה.

מירב בן ארי: מאירה, יועצת משפטית של ארגון נעמ"ת.

<מאירה בסוק: כן.

<מאירה בסוק: למה בכלל לא כל - - - זאת אומרת, ניקח רגע נשים בהיריון, ברור שהן צריכות לעבור לקופת חולים, זה מעל כל ספק, בגלל הטיפול הכמעט - - -

מירב בן ארי: אינטנסיבי שהן צריכות.

<מאירה בסוק: - - שבועי, חודשי, לא משנה.

<מאירה בסוק: עכשיו, שאלה.

<מאירה בסוק: למה לא כל חיילי הקבע, לא החובה, קציני הקבע, למה הם לא בקופות חולים?

מירב בן ארי: כן, טוב, את זה תכף אנחנו נביא - - -

<מאירה בסוק: אני חושבת ש - - -

מירב בן ארי: אני רוצה רגע.

מירב בן ארי: לא, לא, זה ברור לי.

מירב בן ארי: מעניין אותי לשמוע רגע על המשרד לבטחון פנים.

מירב בן ארי: סג"ד אודליה אדרי.

<אודליה אדרי: יוהל"ן שב"ס.

מירב בן ארי: יוהל"ן שב"ס, כן.

מירב בן ארי: ספרי לי איך זה עובד במשרד לבטחון פנים.

<אודליה אדרי: טוב, אני יכולה לספר על שב"ס.

מירב בן ארי: כן, על שב"ס.

<אודליה אדרי: בשב"ס יש לנו נשים, צריך לזכור שאמנם כל שירותי הרפואה של אנשי הקבע שלנו זה דרך ובאמצעות קופות החולים.

<אודליה אדרי: אנחנו נותנים מענה בעיקר לאסירים.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אוקיי.

<אודליה אדרי: רפואת הסגל שלנו היא מאוד בסיסית, ובנוסף - - -

מירב בן ארי: כל אנשי הקבע שלכם - - -

<אודליה אדרי: מקבלים שירותי רפואה דרך - - -

מירב בן ארי: ואיך זה עובד? הם משלמים?

<אודליה אדרי: אני חברה בקופת חולים, יש לי ארבעה ילדים - - -

מירב בן ארי: את כל הלידות שלך עשית בקופת חולים.

<אודליה אדרי: קופות חולים, כן.

<מאירה בסוק: גם גברים וגם נשים, לא רק בהיריון.

מירב בן ארי: לא, אני יודעת.

מירב בן ארי: בכלל.

<מאירה בסוק: וככה צריך להיות - - -

<יחזקאל הורן: אגב, אנחנו פותרים דברים למשטרה.

מירב בן ארי: שנייה רגע, שנייה רגע.

<יחזקאל הורן: יש למשטרה בעיות.

<יחזקאל הורן: זאת אומרת יש לי מישהו, מה שהעלת קודם.

<יחזקאל הורן: שוטר נמצא בירושלים בבעיה, יש לנו קשר ישיר מול הרפואה של המשטרה ואנחנו נותנים להם פתרונות, לחבר'ה האלו, זאת אומרת, הם צריכים איזה בדיקה או רופא, אנחנו פותרים להם את זה.

<יחזקאל הורן: יש לא מעט טלפונים.

<יחזקאל הורן: לא בגניקולוגיה, אני מדבר בכלל.

מירב בן ארי: שנייה, אני אתן לה לסיים בשב"ס ואז נעבור למשטרה.

<אודליה אדרי: עכשיו, לגבי רפואת הסגל, שוב.

<אודליה אדרי: כל הטיפול הוא באמת דרך קופות החולים.

<אודליה אדרי: זאת אומרת - - -

מירב בן ארי: תמיד הייתם דרך קופות החולים?

מירב בן ארי: לא היה - - - ?

<אודליה אדרי: תמיד.

<אודליה אדרי: עיקר הרפואה שלנו בפריסה הארצית היא כמענה לאסירים.

מירב בן ארי: כן.

<אודליה אדרי: ופחות לסגל.

<אודליה אדרי: הסגל זה ממש משהו מינורי.

<אודליה אדרי: זאת אומרת, יותר ברמה המנהלית-ניהולית ולא מעבר.

מירב בן ארי: זאת אומרת, יש לך גם צוות רפואי שהוא נותן את הפתרון לאסירים ולאסירות?

<אודליה אדרי: יש לנו מערך רפואה שלם.

מירב בן ארי: אבל הסגל שלכם כולו.

<אודליה אדרי: נכון.

מירב בן ארי: ובמשטרה, בבקשה, ד"ר ולרי שושן.

מירב בן ארי: רופאה, מה זה אמ"ש, רק?

<ולרי שושן: אגף משאבי אנוש.

<ולרי שושן: אבל אני בעצם באתי לייצג את קצין הרפואה הראשי של המשטרה שלא יכול היה להגיע, ד"ר לנקובסקי.

<ולרי שושן: אני ולרי שושן, רופאת מחוז ירושלים ובהתמחות שלנו אני רופאה תעסוקתית, אנחנו מכירים, ד"ר הורן, כי אנחנו בעצם הרבה מאוד אלייך.

<ולרי שושן: כמו בשב"ס, אנחנו בעצם, השוטרים שלנו - שוטרות, שוטרים - מבוטחים בקופות החולים, לכן אין מעקב היריון בתוך המשטרה.

<ולרי שושן: אנחנו נותנים כמערך רפואה, נגיד לנשים בהיריון, מענה בתחום הרפואה התעסוקתית בלבד.

<ולרי שושן: זאת אומרת, שאם למשל אני מכירה את מרכיבי העיסוק של כל שוטרת ושוטרת, אם סיירת מגיעה אלי והיא בהיריון, היא אומרת לי: "אני עובדת בשטח", כאן אני בודקת כל מקרה לגופו של עניין.

<ולרי שושן: יש שוטרות שצריכות, נגיד, לעבוד בלילה, במשמרות לילה, שוטרות שצריכות לעשות מטווחים, אז הן מקבלות מאיתנו את ההגבלות, אבל בפן הרפואה התעסוקתית.

<ולרי שושן: וכמובן - - -

מירב בן ארי: אגב, זו גם נקודה מעניינת שאני רוצה גם לשאול את הצבא.

מירב בן ארי: האם אישה שהיא בהיריון, היא בעצם יכולה ללכת - אחרי זה תתייחסי כמובן - לקבל איזשהן הקלות, חוץ מהלבוש האזרחי, שאת זה אני יודעת שהן יכולות, הקלות במהלך השירות שלהן?

מירב בן ארי: זה בעצם, את באה אליהם ונותנת להם את האפשרויות - - -

<ד"ר ולרי שושן: זה לא הקלה, זה פשוט התאמה של התפקיד שלה, שיש בו מספר מרכיבי עיסוק - - -

מירב בן ארי: למציאות החדשה.

<ד"ר ולרי שושן: - - שיש בו מספר מרכיבי עיסוק שיכולים להיות מסוכנים, ואנחנו יודעים שהתפתחות השמע, אם אני לא טועה, זה באזור חודש רביעי, אבל ברגע שהיא מכריזה על ההיריון שלה - כבר אנחנו מגבילים אותה ממטווחים.

מירב בן ארי: תגידי, גם בשב"ס הן באות אלייך כדי - - -

<אודליה אדרי: יש לנו ראש ענף רפואת סגל, ועוד פעם, זאת אומרת, למעט אם יש, נניח, אישורים של הפחתת אשרות עבודה, שמירת היריון, אנחנו מקבלים את האישורים מרופאי נשים.

מירב בן ארי: מרופאי נשים של הקופה?

<אודליה אדרי: נכון.

מירב בן ארי: אצלה בעצם הם הולכים אליה.

<אודליה אדרי: נכון, מגיעים עם האישור, לכן מאשרים ואותה סוהרת למעשה מקבלת באמת, מאשרים לה את אותה הפחתת שעות או שמירת היריון.

<אודליה אדרי: אין לנו יותר מדיsay בעניין.

מירב בן ארי: אוקיי, הבנתי.

מירב בן ארי: שנייה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: סיימת, ד"ר ולרי?

<ולרי שושן: כן, וכל המעקב שלהן הוא נפרד, למשל, לגבי שעות וימי היעדרות בשל מעקב ההיריון ובדיקות ההיריון, זה בסל נפרד מימי היעדרות מפאת מחלה.

<ולרי שושן: ויש לזה משמעות כספית בעת הפרישה וזה חשוב לציין את זה, מפני שכל המעקב הזה הוא בנפרד, והוא לא פוגע ב - - -

מירב בן ארי: בזכויות שלה.

< ולרי שושן: 40 שעות במהלך ה - - -

מירב בן ארי: כן, זאת אומרת שיש לה שעות בנפרד לטפל בהיריון, חוץ מימי המחלה הרגילים.

< ולרי שושן: בנפרד.

מירב בן ארי: וככה זה גם אצלכם.

<מאירה בסוק: אני רק רוצה להבהיר משהו, שפשוט גם במשטרה וגם בצבא - חוק עבודת נשים כחוק לא חל, זאת אחת הבעיות, לכן הם מתאימים את עצמם בחלק מהדברים, מה שחוק עבודת נשים.

<מאירה בסוק: אבל באופן ישיר, חוק עבודת נשים לא חל בגלל הנושא של מעביד ועובד שכאילו הם לא מועסקים, וזה חבל, כי אז חלק מהדברים היו נפתרים בכלל, אבל זה לא קורה.

מירב בן ארי: אוקיי, משרד הבריאות.

מירב בן ארי: בבקשה.

<ליאור ברק: רק להבהיר - - -

מירב בן ארי: ליאור ברק, מנהל תחום פיקוח פיננסי, קופות חולים.

<ליאור ברק: כן, רק להבהיר אבל את ההבדל בין הצבא לבין ה - - -

מירב בן ארי: המשטרה והשב"ס?

<ליאור ברק: המשטרה והשב"ס.

<ליאור ברק: הנשים העובדות במשטרה ובשב"ס מבוטחות בקופת חולים כמו כל אזרח אחר.

מירב בן ארי: כמו כל אזרח.

מירב בן ארי: הם היו ככה, אבל, בצבא.

<ליאור ברק: אבל מיום - - -

מירב בן ארי: מהיום שיש צבא ומשטרה ושב"ס.

<ליאור ברק: נכון, ונשות הקבע לא מבוטחות, לכן, ככל שרוצים להעביר את הטיפול בהן לקופות חולים - צריך ליזום מהלך מסוים.

מירב בן ארי: רגע, כמה זמן אתה במשרד הבריאות?

<ליאור ברק: שש שנים.

מירב בן ארי: אז הן היו שם.

<ליאור ברק: לא, היה - - -

מירב בן ארי: היה סידור.

מירב בן ארי: בוא תסביר לנו מה היה הסידור, שאישה סיפרה לי, "אני ילדתי ילד אחד דרך קופת חולים וילד אחד דרך הצבא".

מירב בן ארי: איך זה עבד?

<ליאור ברק: אתה רוצה להרחיב על זה?

<נועם פינק: היה פיילוט, במשך שלוש שנים, בין 2011-2014, בשני בסיסים בלבד בצה"ל, שבמסגרת זה, שני הבסיסים האלה בצורה מלאה, גם אנשי הקבע וגם חיילי החובה, הועברו לטיפול של קופות החולים.

<נועם פינק: בהתחלה היה שתי קופות, אחר כך היו ארבע הקופות.

<נועם פינק: אחרי ארבע שנים הפיילוט הזה הסתיים, בסוף 2014.

<נועם פינק: עשינו תהליך למידה שלם מהפיילוט הזה.

<נועם פינק: בקצרה, אני יכול להגיד שהוא היה מוצלח בקרב הקבע ופחות ב - - -

מירב בן ארי: ופחות בחיילים.

<נועם פינק: וזה מה שהוביל אותנו עכשיו לבחירה ללכת רק על הקבע ועל כל הקבע במהלך הבא.

מירב בן ארי: אוקיי, אז ספר לנו על המהלך הזה.

מירב בן ארי: מתי זה יהיה?

<נועם פינק: אנחנו בתהליך אל מול ליאור ומשרד הבריאות, כי הם פה מובילים את האירוע הזה מהצד, ואל מול קופות החולים.

<נועם פינק: הסוגיה של מעבר הקבע כבר אושרה, עד רמת הרמטכ"ל ושר הביטחון, זאת אומרת, מדרג האישורים עבר, אנחנו בשלב הביצוע.

<נועם פינק: זה הולך לקרות שנה הבאה, ב- 2017.

מירב בן ארי: מתי ב- 2017?

<נועם פינק: מתי זו שאלה מורכבת שתלויה קצת בכל מיני פרמטרים של מערכות המידע והיכולות של הקופות.

<נועם פינק: אנחנו רוצים מהר, זאת אומרת, בחציון הראשון, אני לא בטוח שנצליח.

<נועם פינק: אבל הכיוון הוא פלוס מינוס אמצע 2017, אם אני יכול לנחש.

<מאירה בסוק: וזה יהיה בחירה שלהם?

<מאירה בסוק: זאת אומרת, כל אחד יוכל לבחור איזה קופה - - -

<נועם פינק: הכוונה היא ארבע הקופות, עם יכולת בחירה.

מירב בן ארי: שכל איש או אשת קבע יוכל לבחור - - -

<נועם פינק: כל איש שייכנס לקבע בצה"ל - - -

מירב בן ארי: והיא תוכל גם לבחור, נגיד, "מכבי שלי" או, היא תוכל לעשות לה גם ביטוח?

<נועם פינק: לא.

מירב בן ארי: למה?

<נועם פינק: יש פה אירוע מורכב קצת.

<נועם פינק: ככלל, האירוע הזה הוא לא מה שנקרא הפרטה.

<נועם פינק: אנחנו קוראים לזה מיקור חוץ.

<נועם פינק: ההפרטה, המשמעות שלה היא לשנות את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שבחוק ביטוח בריאות ממלכתי אנשי הצבע מוחרגים מהחוק, אין להם קופת חולים.

<נועם פינק: לכן זה שונה מהמשטרה ומהשב"ס.

<נועם פינק: אנחנו, מה שאנחנו עושים, אנחנו קונים שירותי רפואה מקופות החולים, אבל נשארים אחראים על הבריאות של משרתי הקבע, גם במודל הבא.

מירב בן ארי: אבל למה שלא תחריגו את הנשים בהיריון לפחות?

<נועם פינק: לא, מה זה תחריגו?

<נועם פינק: מבחינת האישה בהיריון, היא מקבלת שירותים - - -

מירב בן ארי: כן, אבל היא לא יכולה להרחיב.

<נועם פינק: לא.

<מאירה בסוק: למה?

<נועם פינק: אני רגע רוצה להבהיר את זה.

<נועם פינק: בסל שאנחנו מגדירים למיקור החוץ, אנחנו מגדירים את הסל שהוא - - -

מירב בן ארי: בסיסי.

<נועם פינק: לא, הוא לא בסיסי.

<נועם פינק: נאמרים פה כל כך הרבה דברים לא מדויקים סביב השולחן.

<נועם פינק: אנחנו נורא מנומסים, אבל באמת הסבלנות שלי פוקעת.

<נועם פינק: חבר'ה, יש לנו אחות מעקבי היריון.

<נועם פינק: אין שום דבר ששני האדונים הנכבדים דיברו עליו שלא קיים בצה"ל.

<נועם פינק: יש לנו אחות מעקבי היריון, אנחנו עושים הריונות הייריס, שום דבר פה, ונאמרים פה דברים, הסל שלנו הרבה יותר רחב מקופות החולים, בסדר?

<נועם פינק: יש לי חולה סרטן - - -

מירב בן ארי: אבל אתה, אני מבינה שאתה - - -

<נועם פינק: - - שבאים ומנשקים אותנו על זה שאין בצה"ל גבול למי שצריך רפואה.

מירב בן ארי: לא, אני מבינה את העניין של - - -

<נועם פינק: שנייה, תנו לי רגע לגמור את המשפט.

מירב בן ארי: אני מבינה שמפריע לך מה שנאמר פה.

<נועם פינק: לא, מפריע לי - - -

מירב בן ארי: אבל לא אמרתי את זה בעלמא, אתה יודע.

מירב בן ארי: מתי פעם אחרונה התקשרת למוקד שם בצריפין לקבוע תור?

מירב בן ארי: בוא, אנחנו יכולים לנסות עכשיו.

<נועם פינק: אני מתקשר כל יום למוקד בצריפין - - -

מירב בן ארי: למוקד של הנשים בהיריון?

<נועם פינק: אני יודע את זמני ההמתנה.

מירב בן ארי: של שעות?

<נועם פינק: לא, זה לא שעות.

מירב בן ארי: של מי עונה שם?

מירב בן ארי: יש מוקד?

מירב בן ארי: כמה חיילות עונות שם לטלפון?

<נועם פינק: חבר'ה - - -

מירב בן ארי: תגיד לי, אני שואלת אותך שאלה.

<נועם פינק: יש לנו 50 חיילות - - -

מירב בן ארי: שעונות לטלפון?

<נועם פינק: 50.

מירב בן ארי: במוקד הזה?

<נועם פינק: ועדיין, זמן ההמתנה במוקד לא טוב.

<נועם פינק: אני יודע, אני מתעסק עם זה.

<נועם פינק: אני מוציא את אנשי הקבע גם בגלל זה.

<נועם פינק: חבר'ה, אנחנו עם עיניים פתוחות באירוע הזה, אבל תדייקו בנתונים, אי אפשר להשמיץ בלי סוף.

מירב בן ארי: אנחנו לא משמיצים בכלל.

<נועם פינק: בסך הכל הרפואה בצבא - - -

מירב בן ארי: אם הייתי משמיצה, הייתי קוראת לך את הדברים הקשים שכתבו לי פה.

<נועם פינק: לא, אני , שוב פעם, אם הייתי מקבל אותם והייתי יכול לבדוק, אז היה לי תשובות פרטניות.

מירב בן ארי: אני לא, אני אומרת לך עוד פעם - - -

<נועם פינק: אתם גם לא נותנים לוורד לספר, יש כל כך הרבה דברים שאנחנו עושים שהקופות היו מתות לעשות והן לא יכולות לעשות.

מירב בן ארי: כמו מה?

<נועם פינק: אז אתם רוצים שאני - - -

מירב בן ארי: בבקשה.

<נועם פינק: אבל קטעתם אותה.

מירב בן ארי: קודם כל אני שמעתי אותה ונתתי למשרדים ואני אמרתי לה שאני אחזור אליה.

<נועם פינק: אז אני מאוד אשמח לתת לה להשלים.

מירב בן ארי: בבקשה, מהם הקריטריונים - - -

<ורד קלייטמן: המפגש הראשון אצלנו מתחיל במפגש הראשוני לפני תחילת ההיריון, שבו מוסבר לכל אישה מה הזכויות שלה, מה היא יכולה לקבל במהלך מעקב ההיריון, מה יש לנו במרפאות, אם היא צריכה ייעוץ דיאטנית לאור משקל או לאור תזונה, המלצה על פעילות גופנית ופיזיותרפיה שמתחילים עוד לפני, זיהוי גורמי סיכון והיריון בסיכון גבוה עוד לפני תחילת ההיריון.

<ורד קלייטמן: זה משהו שכמעט ולא מתרחש באזרחות.

<ורד קלייטמן: במהלך ליווי ההיריון, כמובן שאין אף רופא שעובד אצלנו ועושה מעקבי היריון בלי אולטרסאונד bed side, זה בייסיק, זה היום הרפואה של המאה ה-20.

מירב בן ארי: כן, רק שהיא כל פעם עם רופא אחר.

<ורד קלייטמן: לא, אותו רופא מעקב היריון, כל פעם, וזאת ההנחיה שנתתי.

מירב בן ארי: איזה?

מירב בן ארי: אבל יש לך חמישה גניקולוגים.

מירב בן ארי: איך חמישה גניקולוגים, ברצינות, גם אם יתהפכו - הוא לבד קיבל 20 - - -

<ורד קלייטמן: זה לא חמישה, זה חמישה אנשי קבע.

מירב בן ארי: אבל תקשיב, לא לא.

מירב בן ארי: אתה יודע מה?

מירב בן ארי: יש גבול.

מירב בן ארי: היא אמרה שיש חמישה גניקולוגים קבועים וכל השאר הם אנשי מילואים.

<נועם פינק: לא, זה לא נכון.

מירב בן ארי: אז תחליט.

<נועם פינק: היא לא אמרה את זה.

מירב בן ארי: זה מה שאמרתם.

מירב בן ארי: זה מה שנאמר כאן.

<נועם פינק: יש לי חמישה אנשי קבע, יש לי הסכם עם כל בתי החולים במדינת ישראל - - -

מירב בן ארי: מה זה - - -

<נועם פינק: אני אסביר, אני אסביר.

<נועם פינק: אני לא הבנתי את המונח פרילנסר, אבל אני אסביר לך מה קורה בצה"ל, בסדר?

<נועם פינק: יש לי גניקולוג קבוע מבית החולים תל השומר, שניים כאלה שבאים למרפאות שלי ועושים מעקבי היריון.

<נועם פינק: יש לי הסכם עם איכילוב.

<נועם פינק: אין בית חולים בישראל שאין לי הסכם איתו.

<נועם פינק: יש לי גם מילואמינקים, נכון, אבל זה לא רק חמישה ורק מילואימניקים, יש לנו מערך שלם, של עשרות אנשים שמטפלים, ועדיין זה לא אופטימלי, אני לא מתכחש לזה, אבל באמת.

<ורד קלייטמן: גם התפיסה של מילואמיניק היא לא תפיסה נכונה, אתם רואים מילואימניק שמגיע ל- 30 ימים והולך, זה לא מה שקורה במרפאות.

מירב בן ארי: אז מה?

<ורד קלייטמן: כשאני מנהלת מרפאה של אנשים של מילואימניקים, אז הוא נותן לי על בסיס קבוע לאורך שנים, פעמיים בחודש מרפאה.

מירב בן ארי: זה לא משנה, הוא לא יפגוש את אותה אחת.

<ורד קלייטמן: הוא יפגוש את אותה אחת, פעמיים בחודש היא יוצאת ממנו, היא קובעת תור אליו וזאת ההנחיה שנתתי, היא קובעת תור חזרה אליו לאותו רופא, שמגיע בחודש ונותן מראש תאריכים חודשיים קדימה, וככה זה קורה.

<ורד קלייטמן: אותו רופא רואה.

<ורד קלייטמן: זאת אומרת, אם אני, אגב, שאלת לגבי זמינות של המרפאה שלי, אצלי במרפאה בשביל ה - - -

מירב בן ארי: אני לא משווה אצלך במרפאה שיש לך 70 נשים ונמצאת בבאר שבע.

<ורד קלייטמן: אז זה קורה ככה גם - - -

מירב בן ארי: דברי איתי על מרכז הארץ.

<ורד קלייטמן: - - בתל השומר, גם בקריה.

<ורד קלייטמן: בצריפין אמנם הייתה אחות שיצאה לחופשת לידה - - -

מירב בן ארי: מי החליף את האחות הזאת שיצאה לחופשת לידה?

<ורד קלייטמן: שלוש אחיות נמצאות היום.

מירב בן ארי: מי?

<ורד קלייטמן: היו שבועיים שהייתה שם - - -

מירב בן ארי: שלא הייתה אף אחת.

<ורד קלייטמן: - - אחות בכירה, שלוש אחיות נמצאות היום בצריפין, כל אחת מהן נותנת מענה למעקבי היריון וליווי היריון.

<ורד קלייטמן: שלוש אחיות.

<ורד קלייטמן: באיזה מרכז אחר תראי לי שיש שלוש אחיות ליווי היריון, חוץ מאחיות נוספות שנמצאות במערך הזה?

מירב בן ארי: באיזה מרכז אחר, את מתכוונת באיזה בסיס?

<ורד קלייטמן: באיזה קופה.

מירב בן ארי: באיזה קופה?

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שבקופה שלי אישית, יש ארבע אחיות כל הזמן קבועות שמתעסקות רק בהיריון ולקחת מדדים.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שעוד לא פגשתי אחת שהולכת כל חודש לתת מדדים בצבא.

מירב בן ארי: אחת.

מירב בן ארי: אולי בבאר שבע אצלך, במרכז הארץ זה בזבוז זמן של חצי יום.

<ורד קלייטמן: יש לי מטופלות שנמצאות אצלי במרכז הארץ, אני מגיעה גם למרכז הארץ, חצי מהשבוע שאני נמצאת שם.

<ורד קלייטמן: גם למרכז הארץ הן מגיעות, ובפעם בחודש הן נכנסות קודם לאחות, לוקחות מדדים, מקבלות הסבר, הנחיות והדרכות.

<ורד קלייטמן: אגב, גם מבחינת הטיפול הרפואי, כשאת שואלת את עצמך, מה יש היום באזרחות לאישה לבחילות?

<ורד קלייטמן: לבחילות בתחילת ההיריון?

<ורד קלייטמן: אז אחת התרופות הכי טובות היום והכי מוכרות ויסכימו איתי, דיקלקטין.

<ורד קלייטמן: כמה אישה משלמת לדיקלקטין?

<קריאה: 300 שקל למאה כדורים.

<ורד קלייטמן: כמה היא משלמת בצבא?

מירב בן ארי: יפה מאוד.

מירב בן ארי: זה אור בקצה המנהרה.

<ורד קלייטמן: זה דוגמא.

<נועם פינק: יש עשרות דוגמאות כאלה.

<ורד קלייטמן: אני יכולה לספר - - -

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו, אוקיי?

מירב בן ארי: באמת אני אומרת לך.

מירב בן ארי: הוועדה הזו, אוקיי?

מירב בן ארי: אני אפנה ליו"ר הוועדה, היא תבוא אלייך לסיור בצריפין.

מירב בן ארי: תבוא, לא לא לא, אני רוצה להסביר לך משהו.

מירב בן ארי: כל מה שאתם אומרים פה, עזבי שזה נרשם גם בפרוטוקול - ה- 50 חיילות שעונות במענה, השלוש אחיות שנמצאות במקביל, הרופאים שמציפים את המרפאה - הכל אנחנו נבדוק.

מירב בן ארי: אני אומרת לך, שאם אתם מתארים מציאות אחת, ומצד שני, בשטח, יש מציאות אחרת לגמרי, לא רק זה, גם שבסוף הצבא מבין, הוא אמר כאן, לא נגיש ולא זמין, זאת אומרת שיש בעיות.

מירב בן ארי: אני חושבת, דרך אגב, שבכל ההתנהלות שלכם מול משרד הבריאות, עזוב שאני חושבת שצריך לתת להם להרחיב את הסל - שהן ישלמו, היא רוצה לשלם שתשלם – מילא, אבל זה עניין שלה אם היא רוצה להרחיב את הסל.

מירב בן ארי: אני חושבת שהנושא של נשים בהיריון שאתם עכשיו בתהליך העברה, זה צריך להיות, הראשונות שיוצאות מהצבא צריכות להיות הנשים בהיריון.

מירב בן ארי: הראשונות.

מירב בן ארי: כי אני אומרת לך, אני לא מזלזלת במה שאת עושה, אני באמת מאמינה לך, דרך אגב.

מירב בן ארי: את נראית אדם מאוד אמין ונראית מאוד מחויבת.

מירב בן ארי: אבל אני תוהה באמת האם בשטח המציאות לא טופחת על פנייך.

<ורד קלייטמן: יש מקרים בודדים שבהן נשים לא מצליחות להגיע, אני מודעת לבעייתיות.

<ורד קלייטמן: אני מודעת למקומות האלה, אני מודעת לקשיים האלה.

מירב בן ארי: איך עושים קורס הכנה ללידה, אגב?

<ורד קלייטמן: קורס הכנה ללידה, יש כמה קורסים - - -

מירב בן ארי: כי אמרו לי שאין.

<ורד קלייטמן: נכון, כרגע - - -

מירב בן ארי: אין קורס הכנה ללידה בצבא.

<ורד קלייטמן: אבל גם קופות החולים, זה לא משהו שנמצא - - -

מירב בן ארי: מה זה "גם קופות חולים"?

<ורד קלייטמן: בקופות החולים אתה בא - - -

מירב בן ארי: אין לי בעיה, אז אני היום בקופת חולים יכולה ללכת לקורס הכנה ללידה ו - - -

<ורד קלייטמן: ורוכשת אותו.

מירב בן ארי: אז היום - - -

<ורד קלייטמן: את יכולה לרכוש אותו גם כאשת קבע.

מירב בן ארי: בצבא.

<ורד קלייטמן: כן.

מירב בן ארי: אם היא עושה קורס הכנה ללידה במכבי?

<נועם פינק: רוכשת אותו בהנחה כמובן במסגרת הביטוחים המשלימים.

מירב בן ארי: היא יכולה לעשות את זה במשלים.

מירב בן ארי: ואם היא רוצה לעשות קורס הכנה ללידה, היא צריכה להתקשר לקופת חולים?

<ורד קלייטמן: יש גם בתי חולים, יש פרילנסרים לצורך העניין, זה לא משהו שנמצא בסל.

<ורד קלייטמן: מה שאנחנו כרגע בונים, אנחנו בונים מערך לכמה זמן שיהיה לי לעשות את המענה הרפואי שאני מאמינה שצריך.

<ורד קלייטמן: היו קורסים כאלה, היו הדרכות כאלה, קורסים להכנה ללידה, אני מאמינה שזה משהו מאוד חשוב וחיוני לנשים, אנחנו בונים קורסים כאלה פנימיים שלנו, זאת אומרת, כל מרפאה בונה קורסים פנימיים, אוספת את הנשים - - -

מירב בן ארי: עכשיו, את עושה את זה כאילו בימים אלה?

<ורד קלייטמן: כן, זה תהליך שנבנה.

<ורד קלייטמן: כאשר באותו קורס, זה לא רק אני המיילדת שמדברת עם אותה אישה, יש את הרופא, מיילדת, פיזיותרפיסטית, איש בריאות הנפש של הכנה של מה שקורה בטראומה האישית שחווה האישה בתהליך הלידה לפעמים או לאחר הלידה, יש לנו אנשים של יועצת הנקה באותו מערך, והכל מתוך הכוחות הפנימיים של הצבא.

<ורד קלייטמן: עכשיו, זה נכון כל מה שאת אומרת, זה תלוי מחויבות אישית, זה תלוי אותו דבר, זה לא תלוי כסף.

<ורד קלייטמן: המון נשים מגיעות אליי היום, אותם טלפונים שאת מקבלת, אותו קשר שיש לך, מגיעות אלי שהשתחררו מהצבא ואומרות לי, "ורד, אנחנו מחפשים אותך, מה אנחנו עושים, אין שום טיפול כזה - - -", וזה לא אני, זה הרפואה שניתנת בצבא.

<ורד קלייטמן: זה אני וד"ר מאור ממן שנמצא בצבא והוא איש קבע, וד"ר ירון כסיף, שהוא איש מילואים ועושה אצלנו שנים מילואים - - -

מירב בן ארי: מה היה בכנס אתמול - - -

<ורד קלייטמן: בשבוע שעבר?

מירב בן ארי: בשבוע שעבר, של רופאי הנשים?

<ורד קלייטמן: כינסנו את כל רופאי הנשים ביחד.

מירב בן ארי: למה?

<ורד קלייטמן: למה?

מירב בן ארי: לא, סתם אני שואלת, הייתה סיבה מיוחדת?

<ורד קלייטמן: כי אני חושבת שהתקשורת הזאת חשובה - - -

<נועם פינק: כנס איכות.

<ורד קלייטמן: לקידום בריאות.

<ורד קלייטמן: ובאותו כנס, זה היה כנס רב תחומי, כמו שהרבה - - -

מירב בן ארי: שזה של אנשי מילואים שעושים?

<ורד קלייטמן: מילואים, קבע, כל אלה שנותנים רפואה בצבא, הם כולם באו ביחד, יחד עם אחיות ליווי היריון ואחיות שעושות - - -

מירב בן ארי: כמה אחיות ליווי היריון, דרך אגב, יש בצבא?

<ורד קלייטמן: יש מעל עשר, אפילו יותר.

<ורד קלייטמן: לא, בכל מרפאה יש שבע, ובצריפין יש שלוש.

<ורד קלייטמן: לפעמים עובדות יחד.

מירב בן ארי: מה זאת אומרת?

מירב בן ארי: לא הבנתי.

מירב בן ארי: בכל המרפאות שבע?

<נועם פינק: 20 סך הכל.

מירב בן ארי: 20 סך הכל?

<ורד קלייטמן: כן, לפעמים הן אחיות שלא רק עושות מעקבי וליווי היריון, הן גם מפקדות על כל מרפאה כזאת.

<ורד קלייטמן: זה בעיניי הכוח של המרפאות האלה, המפקד של המרפאה הזאת הוא הרבה פעמים, וזאת לדעתי הנפילה שבעקבותיה פנו אלייך, אותן נשים בודדות - - -

מירב בן ארי: הנפילה המרכזית שלך נמצאת במרכז הארץ, שלא תתבלבלי.

<ורד קלייטמן: בצריפין.

מירב בן ארי: אין לי ספק שבבאר שבע את עושה עבודה נהדרת, אין לי ספק שבפילון יסתדרו עם ה-50 נשים - אני חושבת שמה שקרה, הנפילה הזאת היא במרכז, ואני אומרת לך, אני חושבת שאת צריכה לשים את מרכז הכובד שמה.

<ורד קלייטמן: אני אספר לך מה קרה - - -

<נועם פינק: שמנו, שמנו.

<נועם פינק: את צודקת שכשהאחות הראשית שם יצאה לחופשת לידה, הייתה לנו ירידה, התעסקנו עם זה, ורד נגעה וליווינו שלוש אחיות כדי להחליף אותה, התעסקנו עם זה, זה ברור.

<נועם פינק: זה מאוד מרכזי, האחות.

<נועם פינק: האחות הרבה פעמים הרבה יותר חשובה מהרופא באירוע הזה.

<נועם פינק: המצב השתפר בצריפין נכון לעכשיו.

<נועם פינק: אגב, אני אשמח מאוד שתבואי לבקר, אין שום דבר שאמרנו שאני לא עומד מאחוריו בצורה מלאה.

<ורד קלייטמן: עכשיו יש לי עוד דוגמא, לדוגמא, ברזל.

<ורד קלייטמן: כמה נשים מתקשות לעכל ברזל בהיריון?

<ורד קלייטמן: סובלות משלשולים, עצירות לסירוגין, כאבי בטן, ונאלצות אחר כך בעקבות אנמיה, לקבל ברזל בתוך הווריד פעם בשבוע?

<ורד קלייטמן: יש היום תכשיר בשם פרנג'ט, נותנים חד פעמי מנה של 1,000 מיליגרם ברזל חד פעמי לאישה והיא מעלה את מאגרי הברזל שלה לחצי שנה קדימה.

מירב בן ארי: לא, זה פחות רלוונטי.

מירב בן ארי: יש לי דברים אחרים לשאול אותך.

מירב בן ארי: היום כשאת נכנסת לצריפין, יש לך מרפאה שהיא רק של ליווי היריון?

<ורד קלייטמן: קומה שלמה.

מירב בן ארי: אז איך זה שהן אומרות שהן מחכות עם עוד חיילים אחרים במרפאה?

מירב בן ארי: תסבירי לי.

<ורד קלייטמן: המרפאה הייתה בשיפוץ.

מירב בן ארי: המרפאה הייתה בשיפוץ?

<ורד קלייטמן: במשך חצי השנה האחרונה.

<ורד קלייטמן: השיפוץ הסתיים בשבוע שעבר.

<ורד קלייטמן: המרפאה הייתה בשיפוץ וחצי ממנה בעצם - - -

מירב בן ארי: ולכן הם עמדו עם כל החיילים שם בתור, שאני לא מדברת על הפגיעה בפרטיות שאולי היא לא רוצה שהחיילים שלה יידעו שהיא בהיריון, על זה אני לא מדברת, נגיד בהתחלה.

מירב בן ארי: אז עכשיו פעם ראשונה שאני שומעת שהיא הייתה בשיפוץ.

<ורד קלייטמן: אגב, כל - - -

מירב בן ארי: ובזמן שהיא הייתה בשיפוץ, כל הנשים שבהיריון עמדו עם החיילים הרגילים ולכן בעצם זה עיכב להם את התורים.

<ורד קלייטמן: היו כמה קשיים.

<ורד קלייטמן: בחצי שנה האחרונה עברנו ביחד המון המון כשלים במהלך התפעול של המרפאה בצריפין, אני מודה.

<ורד קלייטמן: המרפאה נמצאת בקומה שלישית, יש מעלית.

<ורד קלייטמן: עכשיו, אישה בהיריון, הרבה פעמים בחודש תשיעי עם סימפיזיוליזיס וכאבים באגן, נורא קשה לה לעלות במדרגות - - -

מירב בן ארי: זה ברור.

מירב בן ארי: לא, הבנתי גם שהמעלית לא עבדה.

<ורד קלייטמן: היה שיפוץ.

<ורד קלייטמן: חלק מזה זה התקלה במעלית, חצי קומה לא עבדה.

<ורד קלייטמן: המעלית נמצאת בחצי קומה שאליה היה צריך להגיע.

<ורד קלייטמן: היו המון קשיים וכשלים טכניים, דברים שהם מסביב.

<ורד קלייטמן: עכשיו, אלה דברים, ברגע שיש מרפאה כזו מרכזית - - -

מירב בן ארי: אני מרגישה כאילו אני במרפאה בהודו, אני אומרת לך.

מירב בן ארי: מה זה המרפאה?

מירב בן ארי: אז תעבירי אותה למבנה אחר, שימי שלט "מרפאת ליווי היריון" ותגידי לכל ההריוניות - מעכשיו אתן פה.

מירב בן ארי: אז שמת אותן בחר"פ עם כל מאות החיילים, אני אומרת לך באמת, כאילו מה?

מירב בן ארי: שימי חדר, שימי אחות ליווי היריון - - -

<ורד קלייטמן: אני מסכימה איתך.

מירב בן ארי: שימי את האחות שיצאה לחופשת לידה, שמתם שלושה, אמרו שגם שבועיים לא היה אף אחד - מילא.

מירב בן ארי: מה זה?

<ורד קלייטמן: אנחנו מאחורי האירוע הזה.

<ורד קלייטמן: נגמר.

<ורד קלייטמן: האירוע הזה מאחורי.

מירב בן ארי: זאת אומרת שהיום היא באה, יש לה מרפאה משלה?

<ורד קלייטמן: יש מרפאה משלה, יש קומה שלמה, יש מעלית לאותה קומה.

מירב בן ארי: מזל שיש מעלית.

<ורד קלייטמן: הכל מסודר.

<ורד קלייטמן: נשים שהן חלילה, חיילות שהן סדירות ונכנסות להיריון לא רצוי, מגיעות לקומפלקס אחר לגמרי, של מרכז מהו"ת, הכל מופרד.

מירב בן ארי: המהו"ת הזה, כן שמעתי על זה.

מירב בן ארי: המהו"ת, דרך אגב, זה רק במרכז הארץ?

<ורד קלייטמן: זה מרכז ארצי להפסקות היריון.

<ורד קלייטמן: כמובן, הן יכולות לבצע בכל הארץ, יש נגישות לכל הארץ, יש רופאים בכל הארץ, אבל המרכז שבתוכו יש פסיכולוגיות, עובדות סוציאליות, מערך שלם של ליווי וריכוז, הוא ארצי והוא יושב תחת יוהל"ן היום.

מירב בן ארי: רגע, ותגידי, אני רוצה רגע עוד משהו לחדד, עכשיו כשהמרפאה עובדת, היא באה, היא יכולה לקבוע תור, זה אתה אומר שיש בעיה קצת עם הנגישות.

מירב בן ארי: נגיד שהיא כבר הגיעה, את כל הבדיקות היא יכולה לעשות שם, כולל לבוא למוניטור כל שבוע - איפה בעצם?

<ורד קלייטמן: אז ככה.

<ורד קלייטמן: מוניטור.

<ורד קלייטמן: מוניטור זה נושא שגם כן בחצי שנה האחרונה הכנסתי למרפאות.

מירב בן ארי: רק בחצי שנה האחרונה?

<ורד קלייטמן: אני בחצי שנה האחרונה בתפקיד והוכנסו מוניטורים למרפאות, היא יכולה להגיע לכל בית חולים בארץ, ההמלצה שלי - - -

מירב בן ארי: כן, שם היא מחכה חצי יום, אני יודעת.

<ורד קלייטמן: - - ההמלצה שלי היא להגיע לאותו בית חולים שאת מתכננת ללדת בו - - -

מירב בן ארי: עזבי, זה בא עם האסמכתא הזאת, נכון?

<ורד קלייטמן: של עשר פניות למיון, שהיא לא צריכה לחדש אותו, היא לא צריכה להגיע כל פעם לרופא - - -

מירב בן ארי: אז תקשיבי, הבנות שהולכות למוניטור עם האסמכתא, עזבי שכבר בבית חולים שואל אותן אם הן באות מהצבא, כנראה הרפיוטיישן פחות עובד שם בבתי חולים, היא מחכה שם בתור עם כולם.

מירב בן ארי: היא יכולה לחכות כמעט שלוש-ארבע שעות, בחורה בחודש שמיני, תשיעי.

מירב בן ארי: מה זה, תגידי?

<ורד קלייטמן: במרכז הארץ, עם כמות בתי החולים שיש והרבה פעמים, אני חושבת, גם נשים שנמצאות בשבוע ה-40 נשלחות מהקופות כמו שאנחנו שולחים לבצע - - -

מירב בן ארי: האמת שאני יכולה להגיד לך שהייתי במקרה בוועדת העבודה והרווחה, שאני גם חברה, היינו בסיור במכבי, ולא רק שאין כבר, יש לכם גם אשפוזי יום כאלה שאתה בכלל לא שולח לבית חולים כדי להפסיק להעמיס.

מירב בן ארי: הם לא שולחים, אתם שולחים לבתי חולים בשביל מוניטור?

מירב בן ארי: מילא היריון בסיכון, אבל בשביל מוניטור, שבוע 37?

<קריאה: לא, לא 37.

<נועם פינק: אני לא רוצה להגיד את המספר המדויק של נשות הקבע אל מול המספר המדויק של נשות מכבי, יש פה יתרון לגודל, בגלל זה אנחנו הולכים למיקור חוץ.

<נועם פינק: זו מהות ההחלטה שקיבלנו ללכת לשם, כדי להינות מיתרון הגדול של 8 מליון לעומת X שהוא הרבה יותר קטן, ברור.

מירב בן ארי: אבל עכשיו, אין בעיה, תשמע, אני מקבלת את זה.

מירב בן ארי: שלא תחשוב.

מירב בן ארי: אני מקבלת ואני באמת יודעת ושומעת את כל הדברים שהיא אומרת.

מירב בן ארי: אין משהו שהיא רוצה לומר פה והוועדה לא שומעת.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שלדעתי, אגב, אתם צריכים לחזור לצבא, באמת אני אומרת, מהמקום המקצועי, ולהגיד, אם עכשיו אותה חיילת בקבע שעושה מוניטור צריכה לחכות חצי יום בבית חולים ואנחנו יודעים שזה קורה, כי היא צריכה את האסמכתא, אין לה את קופת החולים, ואם לצורך העניין, אין לה את האפשרות אפילו לבחור קורס הכנה ללידה, כי אין את זה במקום שהיא נמצאת, אני באמת חושבת שאם הייתי בתפקיד שלכם, הייתי חוזרת היום, לא יודעת מה, לקרפ"ר שאני יודעת שיש, הוא כבר נכנס לתפקיד, הקרפ"ר החדש?

מירב בן ארי: והייתי אומרת לו, תשמע, אנחנו בתהליך מול משרד הבריאות, אנחנו יודעים שאנחנו הולכים לקופות החולים, בוא נעשה איזשהו - - - באמת, ואני רואה כאן את הנשים מהנהנות, כנראה זה כל אלה שעברו הריונות, בוא נעשה איזשהו תהליך, שאומר שאנחנו מחזירים אותן כמה שיותר מהר.

מירב בן ארי: אני באמת אומרת.

מירב בן ארי: נכון, אתה בתהליך של להחזיר את אנשי הקבע, ברכות.

מירב בן ארי: זה תהליך מצוין, אבל היום, אם אישה בקבע נמצאת בהיריון, היא עוברת תהליך לא קל.

מירב בן ארי: אוקיי?

מירב בן ארי: אני לא אגיד קשה, אבל תהליך לא קל.

מירב בן ארי: ואני לרגע לא מזלזלת, להיפך, את מקבלת ממני את כל התמיכה והפרגון מהוועדה, אבל יש הרבה נשים, בעיקר במרכז הארץ ורוב נשות הקבע הן במרכז הארץ, שעוברות תהליך לא קל, אז למה לא היום, אם אני מבקשת ממך לבוא ואומרת לקרפ"ר שמע, אלו הראשונות שצריכות לחזור.

מירב בן ארי: אלו הנשים הראשונות שאנחנו צריכים לשים עליהן את מרכז הכובד, ונכון, ונעביר.

מירב בן ארי: אתה גם ככה מדבר על הדרגה, לא יודעת.

מירב בן ארי: אני אומרת במקום המקצועי, ושוב, לא ממקום שאני חלילה מזלזלת בעבודתך המצוינת, אלא מתוך שאני רואה בראייה רחבה יותר את נשות הקבע שנמצאות במרכז הארץ ועוברות תהליך לא פשוט.

מירב בן ארי: אמרת לי המעלית התקלקלה, היו שיפוצים, האחות יצאה לחופשת לידה, זאת אומרת, אנחנו מכירים שהיו לנו כל מיני בעיות טכניות שהשפיעו, בסופו של דבר שמנו מאות נשים בהיריון במרכז הארץ במקום מאוד מאוד בעייתי.

מירב בן ארי: דקה אני נותנת לך, כי אני רוצה שאת עוד תדברי.

מירב בן ארי: רק משרד הבריאות, רצית להעיר משהו?

<ליאור ברק: כן, להעיר שני דברים בבקשה.

<ליאור ברק: אחת, אנחנו אכן נמצאים עם קופות החולים - - -

מירב בן ארי: כן, אני רוצה לשאול גם אותך משהו, כן.

<ליאור ברק: - - אנחנו נמצאים במשא ומתן.

מירב בן ארי: כמה זמן המשא ומתן הזה?

<ליאור ברק: אנחנו בשלבים האמיתיים שאנחנו נמצאים כחודשיים, מאז החגים התחלנו להיכנס למשא ומתן רציני יותר ואנחנו מקווים שזה יבשיל.

<ליאור ברק: עדיין יש מחלוקות על תחומים מסוימים שאנחנו מקווים שזה יבשיל בהקדם.

מירב בן ארי: האם הוועדה צריכה לפנות אל שר הבריאות כדי להאיץ את המהלך שאתם נמצאים בו?

<ליאור ברק: אני לא חושב שזה - - -

מירב בן ארי: כי בכל מקרה יוצא סיפור גם לשר הביטחון וגם לשר הבריאות, אבל אם אתה אומר לי, רגע.

מירב בן ארי: אנחנו, דרך אגב, נמליץ גם מה שהדרג המקצועי, אני מקווה שיקבל את זה, אבל אנחנו גם כוועדה נמליץ במסגרת המשאים והמתנים שלכם, להקדים את ההעברה של נשים בהיריון.

מירב בן ארי: אנחנו נמליץ, זה בכל מקרה ייצא כהמלצה גם לשר הביטחון וגם לשר הבריאות.

מירב בן ארי: אבל, רגע שנייה - - -

<ליאור ברק: זו הנקודה שלי, אני בדרך לשם.

מירב בן ארי: וזו הנקודה הבאה.

<ליאור ברק: אז לגבי הביטוח משלים, נכון להיום במצב החקיקתי הקיים של חוק ביטוח בריאות ממלכתי, לא ניתן ונשות קבע לא יכולות לרכוש ביטוח משלים.

מירב בן ארי: גם אם הן רוצות מכספן.

<ליאור ברק: גם אם הן רוצות מכספן, לא ניתן.

מירב בן ארי: אז מה אתה אומר, צריך לשנות את החוק?

<ליאור ברק: הביטוח המשלים יושב בעצם על זכאויות בסל, בנוסף לזה בביטוח המשלים, שהוא מאושר אגב פה בכנסת, זה לא כל אחד מחליט מה שהוא רוצה אלא הוא מאושר פה בוועדת כספים.

<ליאור ברק: בביטוח המשלים יש נושא של השתתפויות ויש נושא של תשלומים מסוימים, שהיום נשות קבע בהסדר שלהן עם הצבא לא משלמות כלום.

<ליאור ברק: לכן גם אם ייעשה ניסיון כזה וזה ברמה של תיקון חקיקה - עדיין יהיה צריך לעשות שינויים שלמים בתכניות השב"ן כדי להתאים אותם לנושא של נשות הקבע, לכן זה נושא שהוא מורכב מאוד, אני לא חושב שהוא ישים בתקופת הזמן הקרובה או בכלל.

<נועם פינק: צריך להגיד שהצבא מתנגד לזה, לשינוי חקיקתי.

<יחזקאל הורן: חלק גדול שהיו בתלונות שהיו ברשימה שנקראה - - -

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אני כבר אתן לך לדבר.

<ליאור ברק: אני גם לא חושב שזה ישים, מה שכן ישים זה באמת שהצבא יגיע להסכם עם קופות חולים על הרחבת סל לנשות הקבע, אני מאמין שזה הדבר הפשוט יותר.

מירב בן ארי: שזה עומד על סדר היום?

מירב בן ארי: הרחבת הסל לנשות קבע בהיריון?

<ליאור ברק: אנחנו על זה מדברים, זה בדיוק השיח לגבי הסל המלא בקופות.

מירב בן ארי: כן, מה רצית להעיר?

<יחזקאל הורן: בדיוק על הנקודה הזו.

<יחזקאל הורן: חלק גדול מהתלונות שמנית את בתחילת הדברים היו תלונות של צורך ורצון ברפואה פרטית.

<יחזקאל הורן: בדיקות אולטרסאונד, בדיקות אחרות, נכון?

<יחזקאל הורן: אנחנו ניתן מענה לשאלת בדיקות המעבדה, הזמינות שלהן שאת העלית, אבל בנושא של הרצון של האישה לצאת החוצה, לצאת לבדיקות למי שהיא בוחרת.

מירב בן ארי: כן, בוא ניקח לדוגמא, אתה יודע, יש עכשיו את הבדיקה החדשה הזאת, במקום מי שפיר, ה- verify, שעולה המון כסף.

<יחזקאל הורן: בלי לדבר על שמות.

<קריאה: של איזה חברה?

<יחזקאל הורן: DNA עוברי חופשי בדם הילד.

<יחזקאל הורן: נקרא לזה בהגדרה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: סקר גנטי.

מירב בן ארי: דרך אגב, בדיקות גנטיות, נגיד.

מירב בן ארי: שגם שמעתי שלא הציעו להן, נגיד זה דבר - - -

<נועם פינק: מה זאת אומרת לא הציעו?

<יחזקאל הורן: אתם מציעים?

<יחזקאל הורן: אתם ודאי מציעים.

<נועם פינק: אני רוצה רק להגיד משהו, יש איזה לאקונה, חבר'ה.

<נועם פינק: אנחנו נותנים סל.

<נועם פינק: מעבר לזה - - -

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אי אפשר לשמוע ביחד.

<יעקב סגל: הייתי הרבה שנים איש ורופא מילואים של חר"פ 542, עד ש - - -

מירב בן ארי: זה בצריפין, ה-542, לא?

<יעקב סגל: כן.

<יעקב סגל: עד שבגיל 50 ומשהו החלטתי שמספיק.

<יעקב סגל: אני חושב שהמרכז לבריאות האישה שם עושה עבודה מעולה, גם בנושא של מעקבי היריון, לפחות באותן שנים, אני כבר הרבה שנים לא שם, ואני רק יכול לברך.

<יעקב סגל: עכשיו, אני חושב על מה שהיא עושה ועל מה שהיא תיארה פה, היא עושה עבודה מעולה.

מירב בן ארי: כן, אני לא אמרתי, עליה אין לי - - -

<יעקב סגל: אני חושב, שוב, זה שיעבירו את זה לתוך הקופות, זה ייתן עוד שיפור בשירות למטופלת שהוא מבורך בעיקרון.

<יעקב סגל: אני מניח שלא סתם בא להם להעביר חלק מזה לתוך הקופה, אני מניח שתישאר גם מספיק עבודה לצוות שלכם בצורה מסודרת וכל אישה תוכל לבחור.

<יעקב סגל: יוכלו לקבל, אני חושב, לפחות מה שהיא תיארה, זה מה שעושים במרכזים הגדולים.

<יעקב סגל: אולי הזמינות שלנו הרבה יותר גדולה מאשר שם, אבל לפחות עכשיו - - -

מירב בן ארי: אפילו הסכמנו על זה כאן כולם.

<יעקב סגל: ואני חושב שצריך לברך על המהלך הזה שהם מתכננים לעשות, אני מניח שיגיעו להסכמים כלכליים מכובדים ומסודרים - - -

מירב בן ארי: זאת אומרת, בתוך הדיונים שלכם במשרד הבריאות על להעביר, גם יש, זאת אומרת, לנשים בהיריון אפשרות להרחיב או לקבל את הסל?

מירב בן ארי: או שהיא תצטרך לשלם?

<ליאור ברק: היא תוכל לקבל דברים שלא נמצאים בסל הבריאות הבסיסי.

מירב בן ארי: והיא תשלם על זה?

<ליאור ברק: לא.

<נועם פינק: אני רוצה רגע להבהיר את הסוגיה של - - -

מירב בן ארי: לא, אין משלים.

<ליאור ברק: לא ביטוח משלים, זה רק מורחב, זה סל מורחב.

<נועם פינק: דקה על הסל.

<נועם פינק: יש מה שנקרא סל צה"ל.

<נועם פינק: מה שאנחנו היום נותנים בצבא, סל צה"ל הוא הרבה יותר מהסל הבסיסי, הוא לא כולל כל דבר שיש במשלים בהנחה, בסדר?

<נועם פינק: הוא משהו, נקרא לזה, דרג ביניים.

<נועם פינק: אנחנו במיקור חוץ מתכוונים, על זה השיח, שאנשי הקבע יקבלו את סל צה"ל, יקבלו את מה שהיו רגילים לקבל בצבא, יקבלו גם בקופת החולים.

<נועם פינק: זה שונה מאיך שהקופות עובדות, זה משהו אחר.

<נועם פינק: מעבר לזה, יש כבר היום לאנשי הקבע ביטוח רפואי נוסף, פרטי - - -

מירב בן ארי: הראל, משהו?

<נועם פינק: שחבר, ארגון חבר - - -

מירב בן ארי: כן, אני מכירה את חבר.

<נועם פינק: - - מתקשר עם, נכון להיום, הספק זה חברת הביטוח הפניקס, נותנת אותו לאנשי הקבע וזה ביטוח פרטי.

<נועם פינק: הפניקס הזה יישאר גם אחרי מיקור החוץ לאנשי ונשות הקבע.

מירב בן ארי: מה זה נותן בעצם, הביטוח הזה?

<נועם פינק: זה נותן כל מיני דברים, כמו סל גנטי שהוזכר כאן, זה נמצא בהפניקס.

מירב בן ארי: אה, אז זהו, אז אין סל גנטי בבדיקות הרגילות של הצבא.

<יחזקאל הורן: יש, אבל הוא מוגבל לסל שהמדינה קבעה.

<נועם פינק: נכון.

<נועם פינק: האקסטרות יושבים בהפניקס.

<נועם פינק: הפניקס, אגב, הוא בהשתתפות - - -

מירב בן ארי: הפניקס הם עושים וולנטרי.

<נועם פינק: הם עושים וולנטרי, זה עולה כמה שקלים לחודש, יש פה וכן הלאה.

<נועם פינק: הוא ביטוח יחסית זול, חבר עשתה הסכם יחסית טוב עם הפניקס, הוא המשלים שלנו, so called, של הצבא, הוא רק לאנשי הקבע, והוא הולך להישאר, זאת אומרת, אפרופו השינוי החקיקתי שאנחנו מתנגדים אליו מסיבות אחרות, אבל אנחנו הולכים למיקור חוץ.

<נועם פינק: שינוי חוק ביטוח בריאות - - -

מירב בן ארי: כן, כן, זה הבנתי את ההתנגדות.

מירב בן ארי: אז אוקיי, אני רוצה רגע לסכם את העניין.

מירב בן ארי: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף משהו?

<סג"ד נורית רבינוביץ': כן, אני יכולה.

<סג"ד נורית רבינוביץ': אני משב"ס, אבל אני לא בכובע של שב"ס כרגע.

<סג"ד נורית רבינוביץ': אני שמעתי את הדברים.

<סג"ד נורית רבינוביץ': הייתי אשת קבע הרבה מאוד שנים.

מירב בן ארי: נורית?

< נורית רבינוביץ': נורית רבינוביץ'.

מירב בן ארי: אוקיי.

< נורית רבינוביץ': יש לי ארבעה ילדים, שכולם צריכים מעקב היריון בצריפין, ובמקרה, ממש במקרה, הבת שלי נמצאת במעקב היריון כרגע בצריפין, היא בקבע, והיא בהיריון בסיכון בתל השומר.

מירב בן ארי: היא משרתת, אגב, במרכז הארץ?

< נורית רבינוביץ': כן, היא משרתת במרכז הארץ, משרתת אי שם בגלילות.

< נורית רבינוביץ': ומבחינת איכות השירות שהיא מקבלת, היא עושה מעקב כפול.

< נורית רבינוביץ': גם בתל השומר בסיכון וגם בחר"פ, רופא מאסף הרופא.

< נורית רבינוביץ': אין לה טענות על השירות הרפואי, יש בעיה של זמינות, ובאמת זה שהמרפאה הייתה בצריפין בשיפוצים פגע מאוד, כולל היום שהיא חזרה על בדיקת דם שהלכה לאיבוד.

< נורית רבינוביץ': זה קורה.

< נורית רבינוביץ': זאת אומרת, הבלאגן הזה של השיפוץ כנראה נתן את אותותיו, הזמינות מאוד קשה.

< נורית רבינוביץ': אז אין ספק שבקטע הזה המעבר לקופות, הנגישות תפתור את העניין.

< נורית רבינוביץ': צריך לזכור שבאמת, בטח קצינות, לבזבז חצי יום בשביל בדיקת דם זה משמעותי.

מירב בן ארי: זה נורא.

<נורית רבינוביץ': זה פוגע קודם כל בצבא, בראש ובראשונה.

<נורית רבינוביץ': וכאן באמת כדאי מאוד שיהיה את המהפך.

<נורית רבינוביץ': אבל השירות היה, אני יכולה להעיד בעצמי, היה מעולה ומה שוורד מספרת - - -

מירב בן ארי: תגידי, כשהיא הייתה הולכת לבדיקות דם, זה היה לוקח - - -

<נורית רבינוביץ': שעות, כן.

<נורית רבינוביץ': כמה שעות טובות.

<נורית רבינוביץ': זה גם לא נוח, זה לא במקום השירות, זה לא קרוב בכלל למקום השירות.

<ורד קלייטמן: מה שהגדרנו, זאת הדרישה שכרגע היא קורית בחלק מהמקומות, לצערי אולי בצריפין זה עדיין לא נטמע, מה שביקשנו זה שנשות הקבע שנמצאות בהיריון, לא ימתינו בתור יחד עם שאר האנשים.

מירב בן ארי: אבל זה קורה עכשיו.

<ורד קלייטמן: לצערי, מסתבר שכן.

<קריאה: אין טיפות חלב, לא דיברת על זה.

מירב בן ארי: כן, לא לא, אני עוד לא סיימתי.

מירב בן ארי: כיום היא באה לבדיקות דם, היא מחכה עם כל החיילים.

<ורד קלייטמן: לא בכל המקומות, לא בכל ה - - -

מירב בן ארי: במרכז הארץ, שם כובד המשקל שלי.

<ורד קלייטמן: עכשיו, עוד דבר שחשוב לי להגיד פה.

מירב בן ארי: איך את - - -

<ורד קלייטמן: - - נשות הקבע, הן משפחה.

<ורד קלייטמן: אנחנו משפחה קטנה של נשים.

<ורד קלייטמן: לא הרבה.

<ורד קלייטמן: נורא חשוב לי שתעבירי את הפלאפון האישי שלי לכל אותן נשים, שהן ספורות על יד אחת שהתלוננו, כי יש לי כמויות אחרות שכותבות בפייסבוק ומתקשרות אלי ואומרות - - - תעבירי את הפלאפון שלי, תני לי להגיע לכל אחת באופן אישי ולעזור לה, כי יש לי את היכולת הזאת.

<ורד קלייטמן: אנחנו באמת משפחה של נשים ולא משהו אחר.

<ורד קלייטמן: הן כמות קטנה, אנחנו לא הרבה, אנחנו לא מסות.

<ורד קלייטמן: גם כשאנחנו ניפול על הקופות, לא ייפלו מסות, ייפלו בודדות שמשתמשות - - -

מירב בן ארי: נכון, בגלל זה זה צריך להיות מחר בבוקר.

<ורד קלייטמן: ולכן אני אומרת - - -

מירב בן ארי: בואי.

מירב בן ארי: אני מבינה.

מירב בן ארי: העניין הוא שאת עושה עבודה טובה ולתת את הטלפון האישי שלך - אין בעיה, אבל זה לא הפתרון.

מירב בן ארי: זה לא הפתרון.

מירב בן ארי: כי בסוף ביום שאת תהיי בבאר שבע, היא תצטרך לבוא לבדיקות דם ולחכות שלוש-ארבע שעות.

מירב בן ארי: זה לא משנה.

מירב בן ארי: אם את לא - - -

<ורד קלייטמן: אם ההנחיה שאמרתי לא עובדת, אז אני מרימה טלפון למפקדת המעבדה ואומרת לה עכשיו, יש שם אשת קבע שמחכה ולא אמורה לחכות.

<ורד קלייטמן: זה נפתר ברמה הזאת.

מירב בן ארי: כן, אבל תביני משהו אחד.

מירב בן ארי: גם אני כשאני יושבת בוועדות ופתאום אני שומעת על פניית ציבור, אז אני אומרת, אוקיי, קחי עכשיו את הטלפון ואני אקדם לך את העניין.

מירב בן ארי: אבל אין לזה סוף, אין לזה סוף, באמת אני אומרת לך, עם כל הכבוד לעבודתך החשובה, אם את מקצועית ואני בטוחה שאת מקצועית, את צריכה מחר בבוקר לבוא לקרפ"ר ולהגיד לו, נשות הקבע צריכות לעבור מחר לקופות חולים, זה מה שמצופה.

מירב בן ארי: עזבי את זה שאת עושה עבודה מצוינת, עם כל הכבוד, את לא תפתרי את כל הבעיות שיש לנשים בהיריון בצבא.

מירב בן ארי: את לא.

<ורד קלייטמן: התהליך הזה אין לי דרך לקדם אותו - - -

<נועם פינק: זה לא, ורד.

<נועם פינק: אני אעביר את המסר, שמעתי.

<נועם פינק: זה התקבל.

מירב בן ארי: כן, זה העניין.

מירב בן ארי: ולרגע לא פגענו בסמכות המקצועית שלך ואני מאוד מעריכה את זה שאת רוצה לתת את הטלפון שלך ואני מאוד מעריכה שכל האנשים שבאמת עברו כאן באמת, לא נעים לי להגיד, ייסורים.

מירב בן ארי: עזבי, לא משנה.

מירב בן ארי: אני רוצה עוד שני דברים לשאול אתכם.

מירב בן ארי: אחת, האם כמו שהם כאן אמרו, כי נגיד הגיעה אלי גם מישהי שהיא חודש שישי, והיה תרגיל של החטיבה, היא קשל"חית, וארבעה ימים היא ישנה בג'יפ.

מירב בן ארי: חודש שישי.

מירב בן ארי: האם היא מקבלת הגבלות כמו שהם דיברו כאן?

<ורד קלייטמן: זה נמצא בפקודות, חד משמעית.

מירב בן ארי: מה זה בפקודות?

מירב בן ארי: היא מקבלת דף למפקד, לא יכולה לישון באוטו?

<ורד קלייטמן: יש פקודות שהוציאה יוהל"ן, שמהרגע שהיא מודיעה למפקד שהיא בהיריון - - -

מירב בן ארי: ג'יפ, ארבעה ימים היא ישנה בשטח.

מירב בן ארי: לא דיברתי על מקלחת.

<נועם פינק: אבל היא ביקשה לא להיות בשטח?

מירב בן ארי: כן, הלכה למפקד, אמרו לה את קשל"חית, תפקיד שאי אפשר בלעדיו בתרגיל.

מירב בן ארי: אז היא הלכה, התקלחה וחזרה.

<נועם פינק: אני מאוד רוצה לקבל את הפרטים של האישה ושל המפקד, כי המפקד הזה יעשה את זה עוד פעם.

<נועם פינק: אבל אם זה אנונימי אני לא יכול לטפל בזה.

מירב בן ארי: רגע, אבל תגיד, היא מקבלת דף כזה של הגבלות למפקד?

מירב בן ארי: בסדר, אני מבינה אותך, אני רק שואלת, איך זה עובד?

מירב בן ארי: המפקד מקבל דף?

<נועם פינק: ככלל, יש זכויות.

<נועם פינק: יש בצבא מפקדים מעולים, יש גם כאלה שלא, עכשיו אני מאוד הייתי שמח לדעת מי זה - - -

מירב בן ארי: בסדר, אני אשאל אותה, אל תדאג.

מירב בן ארי: אני אשאל אותה.

<נועם פינק: אני מבטיח לטפל בזה אם יהיה לי את הפרטים.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לדעת, אבל, שברגע שמפקד יודע שהקשל"חית שלו בהיריון נגיד, קשל"חית, תפקיד בחטיבה מבצעית, הוא יודע איך הוא, אני באמת שואלת, הוא יודע?

מירב בן ארי: היא אמרה פה שיש דף, היא דיברה על כך שיש הגבלות.

<ורד קלייטמן: יש פקודות, יש דפים עם פקודות, בהחלט.

<ורד קלייטמן: יש דף שאנחנו נותנים גם לכל הנשים בהיריון של הזכויות שלהן.

מירב בן ארי: שהיא נותנת למפקד ואומרת לו, תראה, אני לא יכולה לישון בשטח?

<ורד קלייטמן: מה קורה בין - - -

<אודליה אדרי: אני חושבת ש - - -

<קריאה: הוא לא יודע.

מירב בן ארי: הוא יודע, זו בעיה פיקודית, סליחה שאני אומרת את זה.

מירב בן ארי: לא נעים לי להגיד.

מירב בן ארי: הייתי קשל"חית בעברי, וזה לא משנה אם את אישה בהיריון או את לא אישה בהיריון, את בסוף מוצאת את עצמך שבוע ישנה בשטח ולא בטוח שאת יכולה אפילו ללכת לשלוש דקות למקלחת.

מירב בן ארי: לצערנו הרב זה מפקדים, זה לא הרפואה במקרה הזה, זה ממש לא הרפואה.

מירב בן ארי: ואת יודעת מה?

מירב בן ארי: אחת הסיבות שהיא פחדה לדבר זה כי היא יודעת שהקידום שלה תלוי בזה והיא יודעת שאם היא תתלונן היא לא תתקדם אחר כך, אז זה ממש לא - - -

<קריאה: בטח.

<קריאה: אני לא דיברתי על פיטורים.

<אודליה אדרי: ולצערנו הרב זה המפקדים - - -

מירב בן ארי: לא רק זה, היא גם אמרה לי, ובצדק, אני לא אגיד כי אז - - - אתה יודע מה?

מירב בן ארי: גם אם אני אתן לך את השם והיא תדבר איתך, היא לא תרצה שאתה תגיד משהו למפקד שלה, כי אתה בסוף הולך והיא צריכה להיות איתו כל יום.

<נועם פינק: חבר'ה, זה אותו סיפור של התעללויות מיניות.

<נועם פינק: בסוף בסוף השאלה היא אם אנחנו רוצים להשפיע ולעצור את הפושע או לא רוצים לעצור את הפושע.

<נועם פינק: אני מאוד מאמין בזה שמי שפושע צריך לטפל בו, אבל קשה לטפל בפושע - - -

<ולרי שושן: אני חושבת שבמקרים האלה זה באמת כל מקרה לגופו של עניין.

<ולרי שושן: יש מערך רפואה תעסוקתית, אני הייתי רופאה תעסוקתית בחיל האוויר, יש מערך רפואה תעסוקתית בצבא והוא פרוש בעצם על כל הארץ, וכל אישה יכולה להגיע ובאמת לבקש, כל מקרה לגופו של עניין, וזה לא באמת ההחלטה שלה - - -

מירב בן ארי: לא, היא גם צודקת במה שהיא אומרת שבסוף זה המפקד בשטח שבא ואומר את הדברים.

מירב בן ארי: והדבר האחרון רק, הנושא של טיפות חלב.

מירב בן ארי: איך עושים את זה שזה יהיה בעיר שהיא גרה ולא בעיר שהיא התגייסה?

<ורד קלייטמן: אני באותה עיר, כשילדתי את הבת האחרונה שלי, עברתי דירה, התקשרתי לטיפת חלב הקרובה ואמרתי אני מגיעה אליכם, ואמרו לי אין בעיה, פשוט תבואי, נפתח לך - - -

מירב בן ארי: אז הם היו נחמדים אלייך.

מירב בן ארי: איך את עושה את זה מבחינה טכנית?

<ורד קלייטמן: זה טכנית, כל אישה אמורה להרים טלפון לטיפת החלב שהיא אמורה להגיע אליה עם התינוק.

מירב בן ארי: ואם הם אומרים לה "זה לא העיר שאת גרה בה"?

<ורד קלייטמן: הבעיה האמיתית, אין כזה דבר, זה לא משנה, זה לא תלוי כתובת, זה תלוי כתובת - - -

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: מה?

<קריאה: זה לא שירות של צה"ל.

<קריאה: אישה מקבלת שירות של טיפת חלב במקום מגוריה.

מירב בן ארי: בלי קשר למקום?

<קריאה: בלי קשר לקופה - - -

<ורד קלייטמן: מדגישים פה בפניי, זה לא שירות צה"לי, זה לא השירות שאני אחראית עליו - - -

מירב בן ארי: לא, לא, אני לא אמרתי שזה שירות של צה"ל, ממש לא, רק אמרתי שיש לה בעיה עם הכתובת.

<ורד קלייטמן: הדבר שהוא יותר בעייתי, אם את שואלת אותי איפה הקושי האמיתי וזה אולי פה להעלות לשולחן, זה כששני האנשים הם אנשי קבע ולא חברי קופת חולים, אני חברת קופת חולים צה"ל, צה"ל הוא המבטח שלי, ואיפה הילדים יהיו?

<ורד קלייטמן: זאת הבעיה.

מירב בן ארי: איפה הילדים יהיו?

<ורד קלייטמן: זאת הבעיה.

<ורד קלייטמן: איך לרשום את הילדים שלך?

<ורד קלייטמן: אין לך לאן.

<ורד קלייטמן: עכשיו לך תריב עם הקופה.

מירב בן ארי: זה גם חלק מהסידור?

<ליאור ברק: אין ילד שלא רשום בקופת חולים, כל ילד רשום בקופת חולים.

<ליאור ברק: אבל התהליך - - -

<ליאור ברק: אין דבר כזה, כל אזרח בישראל, זה חוק ביטוח בריאות.

<נועם פינק: התהליך הוא לא אוטומטי פשוט, על זה ורד מדברת.

<נועם פינק: התהליך לא אוטומטי, זה הכל.

<ורד קלייטמן: התהליך הוא לא אוטומטי וזה הקושי האמיתי.

<ליאור ברק: אני לא מכיר, אני יכול לבדוק איך הולך התהליך מבחינה אוטומטית, אבל אני לא מכיר - - -

מירב בן ארי: זה גם ייפתר במסגרת הסידור שלכם עם ה - - - ?

<ליאור ברק: לא, זה לא קשור.

<ליאור ברק: כי האמא עדיין תהיה מבוטחת בצה"ל ולא תהיה מבוטחת בקופת חולים, אבל אני לא יודע מבחינה טכנית איך זה עובד - - -

מירב בן ארי: היא הולכת ורושמת אותו לקופת חולים.

<ליאור ברק: - - אני לא מכיר אמא שבשבוע הראשון כבר לא דאגה שהילד שלה כבר רשום באיזה קופת חולים כדי שהיא תדע לאיזה רופא ללכת, לא משנה אם זה טיפת חלב או חום.

<ליאור ברק: אין ילד שלא רשום בקופת חולים וזה באופן אוטומטי ברגע שאת מקבלת את המכתב כשאת נרשמת במשרד הפנים, זה אוטומטית משויך לקופת החולים של האמא, וכשהאמא לא נמצאת זה משויך לקופת חולים אחרת, אלא אם כן האמא אומרת - - -

מירב בן ארי: בבקשה תבדקי את זה עם עצמך.

<ורד קלייטמן: ומה אם גם האבא בצה"ל?

<ליאור ברק: אז אני אומר, אם האבא והאמא לא יגידו "אני רוצה X", זה יהיה רנדומלי - - -

מירב בן ארי: לפי האמא, הוא אומר.

<ליאור ברק: לא, אני אומר, ברגע ש - - -

<נורית רבינוביץ': אני יכולה להעיד שגם אני וגם בעלי היינו בצה"ל וארבעת הילדים בקופת חולים כללית, לא הייתה שום בעיה, אתה פשוט בוחר איפה שאתה רוצה וזה יורד מהמשכורת.

מירב בן ארי: אוקיי.

<נורית רבינוביץ': ברשותך, רק שאלה קטנה שלא הייתה פה, בין אם זה כללית, בין אם זה אחת מקופות החולים ובין אם זה בצה"ל, היריון זה דבר מאוד יקר מבחינת הביטוחים, הביטוחים מאוד מגבילים את ההשתתפות.

<נורית רבינוביץ': אני יכולה להעיד ממה שאני רואה היום שקורה לבתי.

<נורית רבינוביץ': אלפי שקלים על בדיקות משולמות, כאשר ההחזרים של הביטוחים - - -

מירב בן ארי: רגע אמרת שהבת שלך היא בצבא.

<נורית רבינוביץ': היא בצבא ויש לה את הביטוח שהוזכר כאן, ביטוח פרטי דרך הפניקס.

<נורית רבינוביץ': ההשתתפות, וזה דומה לביטוחים אחרים שיש, ההשתתפות היא מאוד מינימלית.

<נורית רבינוביץ': עדיין כשיש היריון, בטח כשהוא בסיכון ועם בעיות ואתה רוצה לעשות את הבדיקות, אתה מוציא אלפי שקלים, גם בקופות החולים בזמנו וגם בצה"ל, אותו דבר.

<נורית רבינוביץ': זה נושא ששווה לבחון אותו, כי לא כל אחת יכולה לשלם את אלפי השקלים, וזה אומר שפשוט נמנעים מבדיקות.

<ליאור ברק: רגע, צריך להדגיש את זה, זה רפואה פרטית.

<ליאור ברק: אם היא בוחרת לעשות בצבא - - -

<נורית רבינוביץ': לא, רפואה כללית כולל של - - -

<ליאור ברק: מי שרוצה פרטי - - -

מירב בן ארי: הוא אומר אבל שיש לו היריון בסיכון בצבא.

<נורית רבינוביץ': אבל זה מכסה רק חלק מהבדיקות.

מירב בן ארי: לא, הוא אומר לך, אני דווקא הקשבתי לעניין הזה, הוא אומר שאם יש היריון בסיכון - - -

<נורית רבינוביץ': אני אתן לך דוגמא.

מירב בן ארי: - - זה הכל על חשבונם.

<נורית רבינוביץ': אני אתן לך דוגמא.

<ליאור ברק: בסופו של דבר, כשאישה נמצאת בהיריון בסיכון או אם היא אישה חרדתית יותר בהיריון, אפילו לא בסיכון, וכשהיא מחליטה שלא משנה מה ההיצע הציבורי או הצבא נותן לה, חברה שלה אמרה לה שכדאי לה ללכת לרופא הזה, שום פתרון שהוא יתן לא יעזור.

מירב בן ארי: לא, אבל היא אומרת - - -

<נורית רבינוביץ': אני אומרת משהו אחר.

מירב בן ארי: היא אומרת בניגוד ל - - -

<נורית רבינוביץ': אני רוצה להסביר למה התכוונתי.

<נורית רבינוביץ': היריון בסיכון, במקרה הזה, מי שפיר, היה, מאחר וההיריון בסיכון, על חשבון המערכת, לא שילמה אגורה.

<נורית רבינוביץ': אבל יש בדיקות נוספות שהן חלק.

<נורית רבינוביץ': נוספות?

<נורית רבינוביץ': עלו לה רק 5,000 שקל.

<נורית רבינוביץ': אוקיי?

<נורית רבינוביץ': לא כי היא רוצה.

<ליאור ברק: כמו מה?

מירב בן ארי: כמו מה?

מירב בן ארי: איזה בדיקות?

<נורית רבינוביץ': למשל צ'יפ גנטי.

<ליאור ברק: צ'יפ גנטי זה בדיקה שהיא לא בסל, זה אקסטרה.

<נורית רבינוביץ': בסדר, שהיא לא בסל.

<נורית רבינוביץ': - - אין המלצה לעשות.

<נורית רבינוביץ': אני לא אמרתי, שנייה.

מירב בן ארי: לא, אבל תראי, צריך להבדיל - - -

<קריאה: היא מעלה סוגיה, שנשים משלמות הרבה כסף על הבדיקות - - -

מירב בן ארי: אבל עזבי, את מעלה סוגיה - - -

<ליאור ברק: אבל יש נשים שנוסעות לבוסטון לעשות את המעקב היריון בבוסטון - - -

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע לעשות כאן סדר.

מירב בן ארי: יש בדיקות שהן אקסטרה, שאישה רוצה בלי קשר לצבא - - -

<נורית רבינוביץ': נכון, אמרתי.

מירב בן ארי: - - לעשות גם אם היא חברה בקופת חולים, והיא אומרת אני רוצה צ'יפ גנטי, אני רוצה את ה- verify הזה לצורך העניין, אז היא משלמת.

<נורית רבינוביץ': אמרתי בהתחלה שזה לא רלוונטי לצה"ל, שאני חושבת שבוועדה שמדברת על נושא הנשים ובאמת אם אכפת לנו מנשים, צריך לזכור שנשים, כשיש חשד לבעיות, משלמות הרבה כסף מכיסן בנושא הבדיקות.

<נורית רבינוביץ': לא קשור לצה"ל, קשור בכלל, גם לקופות.

<נורית רבינוביץ': וזו סוגיה ששווה לבחון אותה.

<יחזקאל הורן: אם יש חשד לבעיה והמערכת הגנטית אומרת שצריך לבצע את הצ'יפ, היא רוצה צ'יפ, זה הופך להיות בסל.

<יחזקאל הורן: צריך להבדיל בין החששות של האישה לבין הצרכים האמיתיים בבירור של המקרה.

<יחזקאל הורן: הסל נותן את מה שהיא צריכה.

מירב בן ארי: אגב, זה אתה יודע, שהוא דיבר עכשיו, שהצ'יפ הוא מחויב כי יש בעיה גנטית, אז הצ'יפ הוא גם על חשבון הצבא ב - - -

<יחזקאל הורן: בוודאי, בוודאי.

מירב בן ארי: אז בואו, אני רוצה רגע לעשות סיכום לעניין.

מירב בן ארי: קודם כל אני מאוד מודה לכם שהגעתם, כולם, ובאמת הנציגים של הצבא, גם נועם וגם ורד, שהגעתם לכאן, אני אשמח גם שתשאירו את הטלפון שלכם, אנחנו ננסה לחבר את הבעיות הקשות ששמענו עליהם.

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר כמה דברים.

מירב בן ארי: קודם כל, הוועדה כוועדה, עושה follow up, זאת אומרת היא עושה ישיבה, הישיבה הבאה שלה תהיה עוד שלושה חודשים ובישיבה הבאה, שזה בעוד שלושה חודשים, אתם כבר אמורים להיות בתוך 2017, בתוך הרבעון הראשון, זאת אומרת שאני מאוד מאוד מקווה שתגיעו עם בשורות, לדעתי זה בשורות בכלל לכל אנשי הקבע, אבל כמובן כמו שאמרתי הוועדה תמליץ גם לשר הבריאות וגם לשר הביטחון לקדם את הנשים בהיריון קדימה יותר, שוב פעם, מתוך הבנה שרוב נשות הקבע נמצאות במרכז הארץ, רוב נשות הקבע סומכות על אותן שתי מרפאות שלא נותנות להן מספיק מענה זמין ונגיש כפי שיכלו לקבל בקופות החולים.

מירב בן ארי: אני מקבלת את הדברים שאמרתם, גם לגבי טיפת חלב, גם לגבי הדברים שנעשה כאן הבהרה לגבי אנשים שנולדו לאנשי קבע, לגבי שיבוץ שלהם בקופות חולים, הדברים האלה מקובלים עליי והגיוניים.

מירב בן ארי: לגבי עלויות של בדיקות אקסטרה, מביטוח משלים, לבדיקות שהן לא מחויבות בסל, זו החלטה של כל אישה ואיך שהיא מתמודדת אל מול הרופא שלה שממליץ ומול כמובן בצבא, אם היא מחליטה לבד לעשות את הבדיקות.

מירב בן ארי: הבדיקות הקבועות, אלו שנמצאות בסל, אלו דברים שאנחנו צריכים לשים עליהם דגש, וכן, אני אמליץ לוועדה להגיע לסיור במרפאה שלכם במרכז הארץ, בצריפין, לבוא ולראות כיצד מטופלות הנשים, איך באמת המענה הקולי, שכמובן צריך לשפר אותו, עכשיו כשיש כבר מרפאה נפרדת עם שלוש אחיות, עם מה שנקרא, שלט על הדלת שמגדיר שזו מרפאת נשים בהיריון והיא לא צריכה לעמוד עם כל החר"פים.

מירב בן ארי: אני כן שמה לכם דגש על העניין הזה, ואני מניחה שדיברתם על זה בכנס, שהרופא יהיה רופא שהיא יכולה לראות אותו לאורך כל ההיריון, שזה הדבר הכי בסיסי, בלי קשר לבדיקות.

מירב בן ארי: אותו דבר על אחות שהיא זו שתהיה איתה לאורך כל ההיריון והיא לא תצטרך כל פעם לעבור מרופא אחר שלא מכיר את התהליך.

מירב בן ארי: במקביל, כמובן, מאוד חשוב, גם אתה יודע, להוציא איזה חוזר לבתי החולים ולתת להם איזשהו heads up, כי בסוף יושבת שם אישה שהיא בתפקיד חשוב בצבא, יושבת שם שלוש, ארבע שעות, מחכה בתור, אז נכון, אנחנו לא נפתור את הבעיות של בתי חולים, אבל לפחות אם מגיעות אלינו תלונות של נשים שיושבות שעות על בדיקות דם, מה זה בדיקת דם?

מירב בן ארי: אני באה לקופת חולים שלי, אני אחרי רבע שעה בחוץ כבר, רבע שעה.

מירב בן ארי: אז אם אתה מגיע למצב שאתה שולח אישה לבית חולים והיא נמצאת שם שלוש, ארבע שעות, אני הייתי כותבת למנהלי בתי החולים, סליחה?

<נועם פינק: אסור להם.

מירב בן ארי: מה זה?

<נועם פינק: אסור לבית החולים לתעדף חולה על פני חולה, לא משנה מה גילו, מוצאו, הקופה, בצורה ברורה, זה אסור בחוק.

מירב בן ארי: מה כן אפשר למנוע שהיא לא תשב שם?

<נועם פינק: אני מאוד הייתי שמח, אסור להם לתעדף.

<נועם פינק: גברת בת 80 חשובה כמו הגברת - - -

מירב בן ארי: זה אין לי ספק.

מירב בן ארי: אני רק שואלת, איך אתה מגיע למצב שנשים לא מבזבזות חצי יום בבית חולים?

<ורד קלייטמן: באופן לא רשמי יצרנו קשר עם כמה מנהלי בתי חולים, מנהלי מחלקות נשים והם בעצם מתעדפים את נשות הקבע שלהם.

<ורד קלייטמן: באופן לא רשמי.

<קריאה: זה לא לפרוטוקול, גמרנו.

<קריאה: אפשר למחוק את זה מהפרוטוקול?

מירב בן ארי: אנחנו לא נגיד על זה, על הרצון הטוב שלך, אבל תשמעי, בסוף כדי למנוע את השעות על גבי שעות ואמרו כאן, ובצדק, זה גם נזק לצבא, בסוף הדרך הכי טובה היא פשוט לעשות את התהליך הזה.

מירב בן ארי: אני כן רוצה להודות גם למשטרה וגם לשב"ס, למשרד לבטחון פנים, שבאתם והצגתם תמונה איך זה יכול להיות אחרת, זה חשוב.

מירב בן ארי: אני בטוחה שאתם בצבא, לפחות מי שעבר היריון בקופת חולים, יודע שזה יכול להיראות אחרת, ולכן אני מניחה שאתם מבינים גם את החשיבות.

מירב בן ארי: אני אמליץ לוועדה גם לבוא לסיור, אבל גם כמובן המכתב שאנחנו נוציא אל השרים, הוא לקדם ולקדם ולקדם, כדי להפסיק עם הבזבוז זמן, עוגמות הנפש והדברים שנשים עוברות.

מירב בן ארי: את יודעת מה?

מירב בן ארי: גם אם מתוך מאות מרוצות יש לך עשרות בודדות, הנה אני אומרת, שעוברות תהליך כל כך מתסכל וכל כך מייגע, ולא סתם באתם ואמרתם באמת המרפאה בצריפין לא נתנה את המענה, רק בשביל זה אנחנו באים וצריכים לשים את מרכז הכובד שלנו, כי אין סיבה שנשים יעברו כזו מסכת מורכבת ומיוסרת בעוד שכל אישה, חברה שלה או השכנה שלה, עושה את אותו הדבר במה שנקרא קלי קלות.

מירב בן ארי: לא שאני אומרת שהיריון הוא דבר שהוא קל, אבל לפחות התהליך מול הקופה הוא קל.

מירב בן ארי: אני אפילו לא מדברת על זה שבקופות חולים את יכולה לכתוב בווטסאפ לרופא שלך ולהגיד לו: "שמע, יש לי כאבים, מה אתה אומר?

מירב בן ארי: " והיא כאילו, כשאני מספרת על זה לחברה שלי שהיא בקבע, נראה לי את היחידה, דרך אגב, שאפשר לכתוב לה בווטסאפ, בואי, עזבי, עם חמישה גניקולוגים שמתוכם - את בחמישה, דרך אגב?

מירב בן ארי: זה את ועוד ארבע?

<נועם פינק: אבל הרמה, זה לא - - -

מירב בן ארי: קודם כל, אתה ראית שלאורך כל הוועדה אני לא זלזלתי לרגע במקצועיות שלה, אבל חמישה גניקולוגים, גם אם את מאוד מאוד רוצה, זה פשוט לא מספיק.

<ליאור ברק: אגב, עדכנו אותי שהתהליך הוא אוטומטי כששני ההורים הם אנשי קבע, הילד נרשם על שם קופת החולים האחרונה שבה האמא הייתה רשומה.

מירב בן ארי: כן, זה קופת חולים של גיל 18, איפה שהיא הייתה שם.

<ליאור ברק: אז זה אוטומטי.

מירב בן ארי: טוב שהם לא רושמים אותה בעיר שהיא התגייסה איתה לצבא, שהילד לא יצטרך לנסוע לאשדוד - - -

<ליאור ברק: אלא אם כן ההורים עושים פעולה פוזיטיבית ומבקשים משהו אחר.

<ליאור ברק: אבל אם אף הורה לא עשה שום צעד, זו ברירת המחדל.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אני מזכירה לכם, תזכירו גם לצבא, שאנחנו נתכנס שוב פעם עוד שלושה חודשים כדי לשמוע את המסקנות שלכם וכמובן שאני אמליץ להגיע לסיור אצלכם.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.