הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 99, 2017-05-21 13:00

ישראל אייכלר: ברוכים הבאים לדיוני הוועדה לפניות הציבור בנושא שהפך ליותר ויותר אקטואלי, בהנחה שאפשר לומר ממש updated, מעודכן ואני לא שמח על כך.

ישראל אייכלר: חשבנו שהשריפה תכבה או תשקע באשדוד, באזור אשדוד, הרבה יותר מוקדם והנושא הוא שריפות הענק וזיהום האוויר באתרי פסולת סביב העיר אשדוד.

ישראל אייכלר: לכאורה זה עניין לא כל כך חשוב, כמו העניין המסוק של טראמפ, איזה צבע יש לו ומבחינת ההתעניינות הציבורית, אבל אני מודה לערוץ הכנסת שהקדיש את הערוץ לדון בנושא הזה, כי לילדים ולקשישים שנושמים את האוויר באזור, זה לא פחות חשוב מאשר באיזה רכב – השני או השלישי – יישב נשיא ארצות הברית בסיור ליד הכותל המערבי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לכם משהו מניסיון אישי.

ישראל אייכלר: אני גרתי באשדוד לפני הרבה הרבה שנים, יותר מ-30 שנה.

ישראל אייכלר: וכל ערב היינו מרגישים איזו שהיא רוח שאינה מצויה שם, שאמרו לנו אז - היינו אז יותר תמימים, פחות מודעים – שזה מאגני החמצון שליד הנמל וזה מפיץ ריח מאד קשה.

ישראל אייכלר: לפעמים היה קשה לנשום.

ישראל אייכלר: אני יודע על אנשים שהיו צריכים לעזוב את אשדוד בגלל שהיו להם בעיות של נשימה באותה תקופה.

ישראל אייכלר: חשבתי שכבר עברו הזמנים האלה, כי היום, בלי עין רעה, האזור התפתח מאד והנה אנחנו שומעים שכל האזור ומפניות רבות שהגיעו לוועדה, בעקבות ריח חריף שסבלו בעיקר בשבוע האחרון, מה-16 במאי מענני עשן והם פנו למוקדים העירוניים באשדוד ובמקומות נוספים ואמרו שהבעיה ידועה.

ישראל אייכלר: אבל מי שהרגיש את זה, זה היה קשה מאד.

ישראל אייכלר: אני רוצה לנצל את השידור החי, לפנות לתושבים באזור שרוצים לפנות אלינו, שיפנו למייל של הוועדה – זו ועדת ציבור – , או בפקס, מי שאין לו מייל: 02-6408931.

ישראל אייכלר: אפשר אפילו בזמן השידור לשלוח לנו עדויות ותלונות.

ישראל אייכלר: העיקר, כך כתבו לי פה, אני לא בטוח שזה העיקר, הפחד מאי הוודאות ומהחשש.

ישראל אייכלר: אני חושב שהעיקר זה באמת קשיי הנשימה, אבל שניהם זה אותו דבר, כי גם כשאדם חושש שהוא מתחיל לפתח קשיי נשימה ואם הוא אדם חולה אסטמה או קשיש או ילד, אז הוא נכנס לקשיי נשימה.

ישראל אייכלר: אני אקצר בפתיח.

ישראל אייכלר: האזרחים קיבלו הוראות סותרות מהמוקדים השונים, כך לפי הדיווחים.

ישראל אייכלר: חלק מהמוקדים הודיעו שלא לצאת מהבית, לא לפתוח חלונות.

ישראל אייכלר: היו תושבים שהתקשו לנשום בפנים ובעיקר קשישים, חולי אסטמה ונשים בהיריון.

ישראל אייכלר: הדליקה הספציפית פרצה ב-15 במאי 2017, יום שלישי בערב, באמת בבריכות החמצון, שאני זוכר אותן מאז.

ישראל אייכלר: השריפה בבריכות החלה בגלל שריפת קוצים שגרמה לבעירת מעמרי פסולת בפאתי הבריכות.

ישראל אייכלר: התלונות על ריח חזק וזיהום אוויר הגיעו למשרד להגנת הסביבה מאשדוד, יבנה, ניר גלים, עד תל אביב ובת ים זה הגיע.

ישראל אייכלר: המשרד להגנת הסביבה אומר כי גם לאחר כיבוי השריפה קיים קושי לטפל בבריכות עצמן.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שהנושא חשוב, שהרבה תושבים הגיעו מרחוק ואנחנו ניתן להם לדבר.

ישראל אייכלר: כוננים של המשרד להגנת הסביבה ואיגוד ערים אשדוד היו באזור החל מתחילת השריפה לצד כוחות הכיבוי.

ישראל אייכלר: הם שפכו מי קולחין לנסות לכבות את השריפה.

ישראל אייכלר: אני לא מבין בזה, כי יכול להיות שלפעמים שאתה שופך מי קולחין – נשמע מהמומחים – זה עוד מעלה יותר את העשן.

ישראל אייכלר: השליטה על האש וכיבוי השריפה הסופית ארעה רק אתמול – חמישה ימים לאחר שפרצה.

ישראל אייכלר: לאחר מאמצים רבים הצליחו הכבאים לכבות את האש.

ישראל אייכלר: עכשיו האחריות להמשך הטיפול הועברה לעיריית אשדוד ולמשרד לאיכות הסביבה ואנחנו נדון לא רק על מה שהיה, אלא בעיקר על מה שיהיה.

ישראל אייכלר: אחרת לא היינו מתכנסים.

ישראל אייכלר: ממדי הנזק לסביבה וזיהום האוויר שנגרם מהעברה הזאת הם אדירים.

ישראל אייכלר: אין לנו עדיין נתונים מדויקים, אבל אני יודע שהם נמדדו.

ישראל אייכלר: אנחנו נבקש לקבל את המדידות.

ישראל אייכלר: מדובר בחשש אמיתי לבריאות הציבור ויש תחושה שהעניין לא כל כך מטריד את מעצבי המדיניות ומקבלי ההחלטות, שאחראים למחדל.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים להפריך את התחושה הזאת.

ישראל אייכלר: מדובר במחדל מתמשך שפוגע במאות אלפי תושבי האזור.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר לצופים ואולי אתם יודעים את זה כבר, שיש החלטת ממשלה מלפני שלוש שנים בדיוק – 4 במאי 2014 – החלטה ממשלה מפורטת שקראתי אותה, שמחייבת את רשות מקרקעי ישראל לטפל במפגע ומחייבת הקמת ועדה בין משרדית בהובלת המשרד להגנת הסביבה וטיפול במפגע הזה.

ישראל אייכלר: עד היום אנחנו לא יודעים על שום דבר משמעותי שנעשה עד כה, בדיוק שלוש שנים.

ישראל אייכלר: זאת ישיבה ראשונה בנושא של הוועדה שלנו.

ישראל אייכלר: אני כבר אומר שזו לא הישיבה האחרונה.

ישראל אייכלר: היעד שלנו והמטרה, לדווח על סיום המחדל המתמשך שפוגע בבריאותם של מאות אלפי תושבי האזור, כי גם מחר יכולה לפרוץ שריפה כזאת.

ישראל אייכלר: אחת הסיבות שאמרו לי – אני צריך לבדוק את זה בדיון הזה – שיש גנבי מתכת שרוצים למכור את המתכת לסחורה, אז הם מדליקים את הערימות שם באזורים, באתרים ששם קבורים הרבה חומרים, כדי שהמתכת תצא.

ישראל אייכלר: זאת אומרת יש פה גרימת שריפה ולא רק מקרה.

ישראל אייכלר: אומרים לי שאין בעיה של מימון ותקציב, אבל יש בעיה של אי ביצוע; וסיפרו לי שהמדינה השקיעה או הקציבה 64 מיליון שקלים.

ישראל אייכלר: רבותי, אני הייתי יכול לעשות המון דברים ב-64 מיליון שקלים.

ישראל אייכלר: אני לא יודע איך יכול להיות ש-64 מיליון שקלים, במשך שלוש שנים, עוד לא נעשו.

ישראל אייכלר: השאלות הן פשוטות: למה החלטת הממשלה לא יושמה ולא בוצעה.

ישראל אייכלר: למה האזור לא מוגדר.

ישראל אייכלר: מה כמות השריפות שהתרחשה באזור בשנים האחרונות.

ישראל אייכלר: מה הנתונים על מדידת גובה זיהום האוויר והנזק הסביבתי מסביב.

ישראל אייכלר: אני מבין שעיריית אשדוד הוציאה בשנת 2016 מכרז – האם יש זוכה, קבלן מבצע והאם התחילו את העבודות ואם לא, מה לוח הזמנים שמחייב.

ישראל אייכלר: צריך לדבר על אתר רתמים, או שבמשך הדיון זה כבר יהיה?

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להאריך, אבל יש פה נושא שנקרא אתר רתמים, ששימש בעבר כאתר להטמנת פסולת מעורבת ותעשייתית.

ישראל אייכלר: הוא כבר נסגר בשנת 2003, יותר מ-10 שנים והשריפות מתחוללות באזור – כמו שדיברנו – בגלל חפירה עבריינית של מחפשי מתיכות.

ישראל אייכלר: על החלטת הממשלה משנת 2014 כבר שמענו.

ישראל אייכלר: רשות מקרקעי ישראל – אני מקווה שהם פה – הייתה אמורה להכין תכנית לצורך כיבוי מהיר ודחוף של הבעירות.

ישראל אייכלר: התכנית הייתה אמורה לכלול אמצעי גידור, פיקוח שוטף וניטור תקופתי.

ישראל אייכלר: החלטת הממשלה כוללת גם ועדת היגוי וביוני 2016 התפרסם מכרז.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לשמוע מרשות מקרקעי ישראל, המשרד להגנת הסביבה, עיריית אשדוד, מכבי האש, כיצד הם מתכוננים לטפל במפגע החמור הזה, בטרם יקרה אסון גדול וכבד, שברוך השם הפעם זה לא קרה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לתת את רשות הדיבור בראש ובראשונה, כאשר בדרך כלל אנחנו נותנים לפונים ראשונים.

<שלומית אבינוח-קואולמן: יש לנו כאן ראש מועצה.

ישראל אייכלר: אבל יש לנו פה את ראש המועצה האזורית חבל יבנה, משה ליבה, אז אתה תפתח את הנושא ואחר כך נפנה לפונים.

<משה ליבר: טוב, שלום לכם.

<משה ליבר: אנחנו באזור נמצאים ממזרח לאשדוד וסובלים מאתרים שדיברת עליהם, כבר הרבה מאד שנים.

<משה ליבר: זאת אומרת גם רתמים וגם מאזור א'-א'.

<משה ליבר: צריך להבין ואני לא רוצה להיכנס למה שהיה בימים האלה.

<משה ליבר: מכבי האש יעשו את הבדיקות שלהם כמה זמן זה לקח והאם היה צריך להיות יותר מהר, אבל אני חושב שאנחנו צריכים להסתכל קדימה.

<משה ליבר: גם החלטת הממשלה לגבי רתמים, היא מיושמת היום בצורה חלקית.

<משה ליבר: לאתר רק גורמים לו להיכבות, גורמים לו לא להיות פעיל מקומית.

<משה ליבר: זה ממשיך לבעבע, זה לא שיקום.

<משה ליבר: את האתרים האלה צריך לשקם.

<משה ליבר: את רתמים צריך לשקם ולא משקמים אותם.

<משה ליבר: מכבים אותם.

<משה ליבר: א'-א', שזה אזור צמוד לרתמים, בדיוק באותו מצב, גמר להיות פעיל כאתר אשפה בשנת 2004 והוא בכלל לא מטופל.

<משה ליבר: הוא בוער עד היום.

<משה ליבר: אני הייתי באתרים ביום שישי – גם בבריכות החמצון וגם ברתמים וב-א'-א', שהם סמוכים.

<משה ליבר: האתרים עובדים.

<משה ליבר: האזור, התושבים סובלים.

<משה ליבר: זה לא בעיה של איכות חיים.

<משה ליבר: זו בעיה של בריאות בסיסית מאד של הציבור.

<משה ליבר: בימים האלה האנשים לא יכלו לצאת מהבתים וגם בבתים לא יכלו להיות.

<משה ליבר: אנחנו דורשים בכל תוקף - אני חושב שזו דרישה מינימאלית, בסיסית - לטפל בתארים האלה.

<משה ליבר: צריך גם להבין שהמושבים, בעיקר ניר גלים ובני דרום, עוד סובלים ממפעלים באזור, מהגן וממפעלים נוספים שהם מפיצים ריח ורעש כבר שנים.

<משה ליבר: כבר הרבה מאד שנים.

ישראל אייכלר: יש לכם מדדים כמה זה מרעיל, חוץ מריח ורעש?

<משה ליבר: הבנתי שבמדידות שעכשיו עשו מדדו חלקיקים, לא בדקו איזה חומרים יש באוויר.

<משה ליבר: אנחנו ביקשנו לדעת איזה חומרים יש, לא קיבלנו תשובה.

<משה ליבר: לא הייתה מערכת מדידה כזו, ככל שאני יודע.

<משה ליבר: אנחנו דרשנו את זה.

<משה ליבר: אנחנו צריכים, אנחנו דורשים בכל תוקף שרמ"י, ביחד עם עיריית אשדוד – שהאתרים בתחומן – ובתחום שלנו דרך אגב זה רתמים, שכרגע מטופל רק ברמה של כיבוי וזו לא פעילות שהמועצה יכולה לעשות.

<משה ליבר: אין לנו מספיק כסף לשקם את האתרים האלה.

<משה ליבר: צריכים לעשות את זה באופן מידי.

<משה ליבר: אנחנו לא יכולים להמתין לזה.

<משה ליבר: בריכות החמצון, שכרגע בערו, בימים האלה, לא שייכים לשני האתרים האלה.

<משה ליבר: הם סמוכים, כקילומטר מזרחה מהם.

<משה ליבר: הם צריכים להיות מטופלים גם.

<משה ליבר: 15 שנה מאז שנטשו אותם – אשדוד נטשה אותם, העבירה את השטח לרמ"י, ככל שאני יודע – אבל זה בשטח המוניציפאלי של אשדוד והם צריכים להיות מטופלים.

<משה ליבר: אי אפשר להזניח אותם בצורה כזאת.

ישראל אייכלר: כשאתה אומר "מטופלים", אנחנו נשאל את אנשי המקצוע מה זה הטיפול הזה.

ישראל אייכלר: אתה אומר שזה מבעבע.

<משה ליבר: זה מבעבע.

<משה ליבר: יש ברתמים, באזורי הפסולת, מה שנקרא כיבוי, שזה מה שעושים ברתמים, שזה בערך אקמול לחולה סרטן, שזה יספיק לזמן קצר מאד, זה יבעבע בסופו של דבר; ויש שיקום.

<משה ליבר: שיקום זה פעולה הרבה יותר אגרסיבית, חפירה, בדיקה וניקוז של החומרים.

<משה ליבר: יש מומחים שיסבירו את זה יותר טוב ממני.

ישראל אייכלר: רק לטובת הצופים ולטובתי, מה הם היישובים בחבל יבנה.

<משה ליבר: חבל יבנה, הרלבנטיים, זה ניר גלים, בני דרום, אחר כך יש לנו את קבוצת יבנה מזרחית, יש לנו את בן זכאי קצת צפונה משם.

<משה ליבר: אלה היישובים.

<משה ליבר: גם בית גמליאל, שזה אחרי העיר יבנה.

ישראל אייכלר: ואשדוד עצמה?

<משה ליבר: אשדוד עצמה היא יותר מערבית אלינו.

<משה ליבר: הם סובלים.

ישראל אייכלר: אשדוד פחות סובלת?

<משה ליבר: לא.

<משה ליבר: השבוע זה התחלק באופן שוויוני.

<משה ליבר: הנזקים התחלקו.

<משה ליבר: דרך אגב, עד היום אנחנו סבלנו היום.

<משה ליבר: השבוע הייתה חלוקה קצת יותר הוגנת, אבל זה קטסטרופה.

<משה ליבר: אי אפשר לחיות ככה.

<משה ליבר: ממש אי אפשר לחיות ככה.

<משה ליבר: זה צריך קדימות, יותר מכל דבר אחר.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: אנחנו נפנה עכשיו לתושב בני דרום, אבי פוקס.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אם אתה יכול להוסיף על מה שאמר ראש המועצה, לא לחזור על דברים.

<אבי פוקס: אני אשתדל להוסיף על מה שאמר ראש המועצה, מה שנקרא בראות שלנו, בראות האזרחים.

<אבי פוקס: קודם כל בוודאי שהיינו ואני חושב שגם זה המקום להגיד, דיברנו על החלטת הממשלה בנושא רתמים.

<אבי פוקס: החלטת הממשלה הייתה צריכה וצריך היה להרחיב אותה גם ליתר המקומות, ליתר האתרים הבעייתיים.

<אבי פוקס: היא לא יכולה להתמקד ראש בנושא רתמים.

<אבי פוקס: נושא החלקיקים באוויר, שאתה אמרת עוד שזכרת מלפני 30 שנה, בעיות האוויר, זה דבר שגרתי שלא קורה רק בתקופות שיש בהן שריפות, כתוצאה מפליטות שיוצאות מאותם אתרים שעדיין לא מטופלים ולכן צריך להדגיש ולסייע לפעול יותר לצורך הטיפול במקומות האלה.

<אבי פוקס: עוד נקודה שהיא מאד חשובה.

<אבי פוקס: כשקורים אירועים כאלה בסדר גודל כזה, שהם גורמים לפגיעה רחבה באוכלוסייה מבחינת יכולת לנשום, להסתובב בחוץ, אני חושב שהיה נכון לטפל בסיטואציה של מתן תשובות לאזרחים – מה ניתן או מה לא ניתן לעשות.

<אבי פוקס: אצלנו לא התקבלו שום הנחיות ברורות מה קורה.

<אבי פוקס: גני הילדים ממשיכים לפעול, הילדים משחקים בחוץ.

<אבי פוקס: אני מניח שהנושא הזה קיים בכל היישובים ההיקפים, לא רק אצלנו, שבו רמת החיים לא יכולה להישאר באותה צורה, אנשים צריכים להסתגר פנימה ואין שום מוקד, לא במשרד להגנת הסביבה – שידע לתת פתרונות מיידים ולהגיד חברה, תסתובבו, תבטלו חוגים, תעצרו דברים וכלה גם בנושא המוסדות של החינוך של הילדים.

ישראל אייכלר: תודה רבה לך.

ישראל אייכלר: אנחנו נפנה לעוד פונה, הגברת מרינה שטיינמן, תושבת יבנה.

<שלומית אבינוח-קואולמן: מיבנה יש גם את אהוד ויצמן, אז מי מדבר?

<אהוד ויצמן: או שהיא תתחיל או שאני אתחיל.

<שלומית אבינוח-קואולמן: כן, בקצרה, אהוד ויצמן.

ישראל אייכלר: אז הפונה זו הגברת, נכון?

<אהוד ויצמן: אני ברשותך אתחיל.

ישראל אייכלר: אתה כסגן, ממלא ראש העיר יבנה, אהוד ויצמן.

ישראל אייכלר: בבקשה, רשות הדיבור.

<אהוד ויצמן: נכון.

<אהוד ויצמן: אני לא אחזור על מה שנאמר.

<אהוד ויצמן: זה גם לא מתפקידי לתת פתרונות.

<אהוד ויצמן: אני יכול להביע את המחאה הקשה מאד של תושבי יבנה, לסבל הקשה שהם עוברים ערב-ערב.

<אהוד ויצמן: זה צריבות, קשיי נשימה.

<אהוד ויצמן: אנשים צריכים להיות בבתים ולהסתגר.

<אהוד ויצמן: לא יעלה על הדעת.

ישראל אייכלר: כמה שנים אתם סובלים מזה?

<אהוד ויצמן: שנים ארוכות שהעניין הזה, ויסלח לי ראש מועצת חבל יבנה, פעם מבן זכאי ופעם מאשדוד, התושבים - - -

<משה ליבר: בן זכאי הסתיים.

<אהוד ויצמן: עוד לא, אבל זה פתרון שניתן.

<אהוד ויצמן: אגב, זאת דוגמא שבשיתוף פעולה עם חבל יבנה, איך ניתן היה בסיכומו של דבר לפתור את בעיית העשן והזיהום.

ישראל אייכלר: תן דוגמא.

ישראל אייכלר: מה עשו שם?

<אהוד ויצמן: פשוט כינסנו.

<אהוד ויצמן: ראש העיר צבי גוברין לקח את זה כמשימה.

<אהוד ויצמן: כינס את כיבוי האש, את המשטרה, המשטרה הירוקה, המשרד להגנת הסביבה, הפרקליטות.

<אהוד ויצמן: ויותר מזה, הנה, פה יושבים אנשי כיבוי האש, בכל מקרה שנתפס – השיתו קנסות כבדים מאד על האיש.

ישראל אייכלר: זאת אומרת זה מעשי ידי אדם, זה לא איזה רוחות.

<אהוד ויצמן: לא, לא, מעשי ידי אדם.

ישראל אייכלר: חשוב להדגיש את זה, כי אם זה רוחות שמביאות את הריחות - - -

<אהוד ויצמן: אני לא יודע מי גרם למה.

<אהוד ויצמן: אני התחלתי אמרתי, אתם בטח תבדקו ותאמרו.

<אהוד ויצמן: אני רוצה להביע את הסבל הקשה.

<אהוד ויצמן: זאת שכונה חדשה, שכונה ירוקה ביבנה.

<אהוד ויצמן: לידה גם נאות בגין.

<אהוד ויצמן: מדובר על אלפי תושבים, שהם שבויים של העניין הזה.

<אהוד ויצמן: צריך למצוא פתרון.

<אהוד ויצמן: אולי תיתן לגברת.

ישראל אייכלר: רציתי לתת לגברת, אבל אתה לקחת.

<אהוד ויצמן: לא, אני רק רציתי לומר את עמדת העירייה, ברשותך.

<שלומית אבינוח-קואולמן: בקצרה.

<שלומית אבינוח-קואולמן: אנחנו רוצים לשמוע תשובות.

ישראל אייכלר: טוב, אז תדברי.

ישראל אייכלר: רציתי לתת ליבנה, לשדמה.

ישראל אייכלר: אז יבנה תקבל שתי מנות, בבקשה.

<אהוד ויצמן: אוקיי.

<אהוד ויצמן: תודה רבה.

<מרינה שטיימן דורון: תודה רבה קודם כל לוועדה.

<מרינה שטיימן דורון: אנחנו אחרי ארבע שנות מאבק.

<מרינה שטיימן דורון: ארבע שנים שאנחנו חיים עם חלונות סגורים, ילדים חולים ואכזבה בעיקר.

<מרינה שטיימן דורון: אנחנו פנינו לכל גורם אפשרי, לכל גוף אוכף, לשרים, למשרדים ממשלתיים, לעירייה ואפילו לתקשורת.

<מרינה שטיימן דורון: חשפנו את עצמנו, מסרנו עדויות, תעדנו אתרים.

<מרינה שטיימן דורון: אני שואלת מה עוד.

<מרינה שטיימן דורון: מה מצופה שקבוצה של תושבים תעשה כדי למגר את התופעה הזאת?

<מרינה שטיימן דורון: מי לוקח אחריות ונותן תשובה אחת ולתמיד?

<מרינה שטיימן דורון: כל משרד אליו פנינו התנער מאחריות ונתן תשובה שונה ובעיקר אמר שהבעיה לא קיימת.

<מרינה שטיימן דורון: אין שריפות ואין עשן.

<מרינה שטיימן דורון: אני שואלת למה?

<מרינה שטיימן דורון: הפתרון הוא פשוט.

<מרינה שטיימן דורון: אנחנו לא מדברים על מפחמות מחוץ לגבולות ישראל.

<מרינה שטיימן דורון: אנחנו מדברים על אתרים לא חוקיים.

<מרינה שטיימן דורון: אנחנו מדברים על פעילות לא חוקית.

<מרינה שטיימן דורון: כולנו יודעים מאיפה העשן מגיע.

<מרינה שטיימן דורון: כולנו מכירים את האתרים הלא חוקיים שפועלים מסביב לשעון.

<מרינה שטיימן דורון: אם זה בבן זכאי או בבניה או במתחם רכבת מזרח או בשטחי החול לכיוון - - -.

<מרינה שטיימן דורון: כנראה שבאמת משתלם להיות פושע, כי לא יגעו בך.

<מרינה שטיימן דורון: פחות משתלם להיות אזרח שומר חוק, שסך הכל חיפש מקום לגדל את ילדיו.

<מרינה שטיימן דורון: אני אשמח לדעת למה לקח ארבע שנים ושריפת ענק אחת, בין עשרות או מאות קטנות, עד לזימון ועדת חירום.

<מרינה שטיימן דורון: כולי תקווה שהחל מהפגישה הזו יימצאו פתרונות למפגע.

<מרינה שטיימן דורון: יהיה ניטור קבוע של האוויר באזורנו.

<מרינה שטיימן דורון: אנחנו לא יודעים מה אנחנו נושמים.

<מרינה שטיימן דורון: נוכל להתנהל בשלווה.

<מרינה שטיימן דורון: לפתוח חלון בבית.

<מרינה שטיימן דורון: אני מתרגשת שסוף סוף מישהו מוכן לשמוע את הקול שלנו.

<מרינה שטיימן דורון: של הסבל, של המחנק, של עשרות הילדים שחלו במחלות ריאה.

<מרינה שטיימן דורון: של מאות ההורים שנשארים לחיות כאן בתקווה לקצת אוויר.

<מרינה שטיימן דורון: בבקשה תעזרו לנו ומצאו פתרון.

<מרינה שטיימן דורון: אנחנו כבר עייפנו.

ישראל אייכלר: המניפסט מאד יפה, אבל את יכולה להוסיף מה מספר הילדים שאת יודעת שהולכים לבתי חולים בעניין קשיי נשימה.

<מרינה שטיימן דורון: אני יכולה להעיד בפניך מהמכרים שלי.

<מרינה שטיימן דורון: נתונים יותר וודאים אני מניחה שיהיו במשרד הבריאות, אבל לי יש מכרים שחולים במחלות ריאה, ילדים קטנטנים בגילאי שנתיים, שלוש, ארבע, שנמצאים על סטרואידים כל היום ולא יכולים לנשום ולא יכולים לפתוח חלון.

<מרינה שטיימן דורון: אנחנו מתעוררים כל לילה עם שיעול, עם צריבות בעיניים.

<מרינה שטיימן דורון: זה לא יתכן.

<מרינה שטיימן דורון: זה ארבע שנים של פשוט סיוט.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: עכשיו עבור לשדמה.

ישראל אייכלר: הגברת יעל גביש תבור.

<יעל גביש-תבור: שלום.

<יעל גביש-תבור: אז קודם כל אני רוצה להגיד גם כן תודה רבה לוועדה שזומנה.

<יעל גביש-תבור: אני לא יודעת דברים.

<יעל גביש-תבור: שאלת כאן שאלות שאני יודעת שאני לא אדע לענות את התשובות הנכונות.

<יעל גביש-תבור: אני בסך הכל אזרחית שפנתה במהלך השנים האחרונות מספר פעמים למוקד של המשרד להגנת הסביבה וכל פעם נעניתי במין תשובות כאלה ואחרות.

<יעל גביש-תבור: פעם נאמר לי שלא ידוע מקור המוקד.

<יעל גביש-תבור: פעם אחרת נאמר לי שהבעיה ידועה.

<יעל גביש-תבור: אני רק יודעת שביום שלישי התחלנו להרגיש את הריח של השריפה.

<יעל גביש-תבור: ביום רביעי, אחרי שהתחלנו להרגיש צריבה בעיניים, קודם כל וידאתי שהמשאפים של הבן שלי ושלי הם בתוקף, שהם מלאים והכל בסדר.

<יעל גביש-תבור: לקחתי אותו מבית הספר מוקדם.

<יעל גביש-תבור: מיום רביעי חמישי נוהל השריפה והעשן, שאנחנו לא פעם ולא פעמיים עוברים אותם.

<יעל גביש-תבור: הילד הולך לבית הספר, אני מוודאת שהוא נכנס, שולחת מסרון למורה נא לשמור אותו בתוך הכיתה, לא לתת לו לצאת.

<יעל גביש-תבור: מחזירה אותו הביתה, הוא לא יוצא מהבית עד שאני לא מרגישה שהכל בטוח.

<יעל גביש-תבור: זו לא פעם אחת, לא פעמיים ולא שלוש פעמים.

<יעל גביש-תבור: השריפה אולי כובתה ואתמול שאלו אותי למה את עולה בכלל?

<יעל גביש-תבור: למה את נוסעת לירושלים?

<יעל גביש-תבור: יום עבודה רגיל שלי.

<יעל גביש-תבור: אני הייתי צריכה לבקש אישור משני בתי ספר בהם אני מלמדת, שיוותרו עלי וחשבתי למה באמת.

<יעל גביש-תבור: אם השריפה כובתה, למה צריך לעשות את זה?

<יעל גביש-תבור: אז אני באתי בגלל שאני לא מאמינה שזאת הפעם האחרונה.

<יעל גביש-תבור: אני לא מאמינה שהבעיה נפתרה.

<יעל גביש-תבור: אנחנו סובלים.

<יעל גביש-תבור: אני לא יודעת מי אחראי, אני לא יודעת מה הנזקים.

<יעל גביש-תבור: אני לא יודעת לתת את כל הפרטים האלה.

<יעל גביש-תבור: אני לא יודעת מה נשמנו ואני לא יודעת מה הדברים שאנחנו נושמים, כשאנחנו לא מריחים את הסירחון.

<יעל גביש-תבור: אבל אני כן יודעת שיש לנו את הזכות לחיות כמו שצריך.

<יעל גביש-תבור: יש לי את הזכות לשלוח את הילד שלי מתי שהוא רוצה לתת לו לשחק בחוץ.

<יעל גביש-תבור: לתת לו לנשום ולישון בבית עם חלונות פתוחים ואני יודעת שנמאס.

<יעל גביש-תבור: באיזה שהוא מקום תגידו אגני החמצון, תגידו אגן כימיקלים.

<יעל גביש-תבור: זה לא משנה לי.

<יעל גביש-תבור: אני רוצה לנשום.

<יעל גביש-תבור: אני רוצה לישון נקי.

<יעל גביש-תבור: אני רוצה לקרוע את המרשם של הרופא, לשים אותו בצד ולהגיד זהו.

ישראל אייכלר: אמרת משהו "המשאף שלי", "המשאף של הילד שלי".

ישראל אייכלר: מה זה?

ישראל אייכלר: זה ציוד קבוע?

<יעל גביש-תבור: שנינו אסמטים, כן.

<יעל גביש-תבור: אני אסמטית מה שנקרא בשליטה.

ישראל אייכלר: אבל זה בגלל שאת גרה שם?

<יעל גביש-תבור: כן.

<יעל גביש-תבור: לפני כן לא היה לי.

<יעל גביש-תבור: אני חייתי שנים באזורים אחרים.

<יעל גביש-תבור: אני חיה כ- 16 שנה באזור ומאז שעברנו המצב החמיר.

ישראל אייכלר: זאת הנקודה.

ישראל אייכלר: הרי אם מדובר במישהו שהיה חולה באיזה שהוא מקום אחר, אז זו גם בעיה, אבל אם מישהו בא לשם לגור ומאז הוא צריך איזה ציוד ביתי שנקרא משאף, זה דבר בלתי נסבל.

<יעל גביש-תבור: יושב ראש הוועדה, סליחה.

<יעל גביש-תבור: יש לי ארבעה ילדים, אני אמא לארבעה ילדים.

<יעל גביש-תבור: שלושה לא נולדו בארץ והרביעי נולד בארץ.

<יעל גביש-תבור: הילד היחיד שנולד בארץ וחי בשדמה משחר ילדותו הוא הילד שחולה באסטמה, מתוך ארבעת ילדי.

<יעל גביש-תבור: היחיד.

<יעל גביש-תבור: באסטמה חמורה, שכוללת הגעה לבית חולים לא רק עם סטרואידים, לפעמים על סף אשפוזים.

<יעל גביש-תבור: אנחנו נוהגים לעשות בסוף את הטיפול אחרי 4-5 שעות ואנחנו עוברים לטיפול בבית, כי אנחנו אוהבים להיות בבית.

<יעל גביש-תבור: היחיד מארבעת ילדי, הילד החולה זה זה שנולד וחי כל חייו בשדמה.

ישראל אייכלר: אני חושב שהדברים מאד מאד קשים וחמורים.

ישראל אייכלר: אני רוצה עכשיו לסטות מהסדר כדי שהצופים ואנחנו נדע בדיוק מקצועית מה היה שם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע את מפקד מחוז הדרום, טפסר בכיר משה סוסיה.

ישראל אייכלר: תן לנו מה היה.

<משה סויסה: סויסה.

<משה סויסה: כולם רושמים סוסיה, אני לא יודע למה.

ישראל אייכלר: כנראה שזה אשכנזי.

<משה סוסיה: אנחנו קיבלנו בעצם קריאה לשריפת קוצים, כאשר התחילה להתפשט לכיוון הבריכות.

<משה סוסיה: כמובן שצוותים של כיבוי אש מתחנת אשדוד יצאו והתחילו לכבות את השריפה.

<משה סוסיה: כאשר אנחנו מדברים על שריפה, אנחנו מדברים על שריפה גלויה כאשר אנחנו רואים אותה והתחלנו לכבות.

<משה סוסיה: מה שקורה, הבריכות האלה – ואני מדבר כרגע על העבר – אלה בריכות, כאשר אנחנו מדברים על 35 מטר מעוקב, אנחנו מדברים על 35 דונם, 40 דונם, כאשר הן בעומק של 2 עד 6 מטרים.

<משה סוסיה: אנחנו מדברים על ביצות ענקיות, גדולות, שצמחו שם עצים וברושים וכל מה שאתם רוצים צמח בתוך זה.

<משה סוסיה: אנחנו מדברים על אתרים שנבנו בשנות ה-60, כאשר היום הכל יבש וכל החומציות וכל מה שאתם רוצים, כל הזבל נמצא שם למטה.

<משה סוסיה: השריפה התחילה ואנחנו אפילו מספרנו אותן מ-1 עד 9.

<משה סוסיה: בריכות אנחנו קוראים להן.

<משה סוסיה: ואז התחלנו בעצם לעבוד.

ישראל אייכלר: מתי הגיעה הקריאה הראשונה?

<משה סויסה: ביום רביעי, ב-16 במאי התחילה השריפה.

<משה סויסה: יום שלישי.

<משה סויסה: אחרי ל"ג בעומר, יום שלישי.

<יעל גביש-תבור: כולם חשבו בהתחלה שזה ריח של מדורות.

<משה סויסה: נכון.

<משה סויסה: גם אנחנו חשבנו שזה עדיין הריח של ל"ג בעומר, אבל בעצם ביום שלישי התחילו השריפות ואז זה התחיל לעבור ולהתפשט תת קרקעי.

<משה סויסה: כשזה התחיל להתפשט תת קרקעית, כי השריפות הן בעצם מתחת לפני הקרקע, זה לא משהו שאנחנו רואים ושאנחנו מכירים, שריפות של גזם או שריפות מתחת לפני הקרקע וזה התחיל להתפשט לבריכות החמצון הגדולות.

<משה סויסה: עכשיו שימו לב, אנחנו מדברים על יומיים של שריפות, כאשר עיריית אשדוד מביאה את הכלים, כלי הצמ"ה שאין לנו.

<משה סויסה: ביקשנו מהם.

<משה סויסה: עיריית אשדוד עשתה את כל המאמצים להביא את מה שדרשנו בתחילת הדרך ואז פשוט התחלנו לעבוד עבודה איטית, כאשר הדחפורים מרימים, אנחנו מכבים ומעבירים את זה הלאה.

<משה סויסה: קרה שנתפסה – אנחנו קוראים לה בריכה 5 – זה הבריכה הגדולה, הענקית.

<משה סויסה: אנחנו מדברים על 40 דונם של בריכה.

<משה סויסה: רבותי, תחשבו רגע איזה שטח.

<משה סויסה: 40 דונם, כאשר יש לנו 3-4 מטרים של אותה ביצה וזה הכל מתחיל לעבור תת קרקעי מאחד לשני.

<משה סויסה: זאת אומרת מלמעלה אנחנו לא רואים את זה.

<משה סויסה: אנחנו שפכנו שם כמויות של מים, שאם אני אתן לכם עכשיו כאן את המספרים של כמויות המים, זה לא נותן לנו איזה סיוע.

<משה סויסה: זה רק הוריד.

<משה סויסה: אם שמתם לב, ביום שישי הגיע לשם נציב הכבאות.

<משה סויסה: בא ואמר רבותי תשמעו, משהו לא מסתדר לי פה.

<משה סויסה: בואו ננסה לתת איזו מכה, זה לקחת חצי מהכנרת ולשפוך את הכל בכדי להרגיע את התושבים.

<משה סויסה: זה מה שעשינו ביום שישי ושבת.

<משה סויסה: אבל כשאנחנו מסתכלים על זה כרגע, זה ממשיך לבעור.

<משה סויסה: כרגע יש שם המשך של בעירה, שהבעירה הזאת תימשך והיא יכולה להימשך עוד מספר ימים.

<משה סויסה: יכול להיות שזה יירגע ואנחנו נמצא את זה בעוד חודש-חודשיים פתאום שוב פעם בוער.

ישראל אייכלר: ראש המועצה של חבל יבנה אמר שזה כל הזמן מבעבע.

ישראל אייכלר: זה לא מפסיק.

<משה סויסה: לא, לא, לא.

<משה סויסה: זה לא כל הזמן מבעבע.

<משה סויסה: אנחנו מבלבלים שני דברים.

<משה סויסה: יש שני אתרים.

<משה סויסה: אנחנו מדברים על אתר אחד.

ישראל אייכלר: אתה דיברת על רתמים והם מדברים על בריכות החמצון.

<משה סויסה: נכון, יפה.

<משה סויסה: ברתמים - - -

<משה ליבר: גם שם אני מניח שזה מבעבע.

<משה סויסה: אנחנו - - -יחד עם עיריית אשדוד והיה לנו סיכום לפני 3-4 שנים שאנחנו נשתתף יחד איתם.

<משה סויסה: אנחנו היינו צריכים בעצם להעביר משם את כל הביצה הזו.

<משה סויסה: זו הייתה הדרך וזה היה קו המחשבה של להעביר את זה לאיזה מקום עם אחסנה.

ישראל אייכלר: עשו עם זה משהו?

ישראל אייכלר: העבירו את זה?

ישראל אייכלר: לא עשו.

<משה סויסה: עוד לא.

<משה סויסה: עדיין לא.

<משה סויסה: לא עשו את זה.

<משה סויסה: אנחנו מדברים על בערך לפני שלוש שנים שהתחלנו עם זה.

<קריאה: ברתמים עושים עבודה אחרת.

ישראל אייכלר: רגע, אז ברתמים לא עשו, אבל באגני החמצון אתם יכולים להוציא את זה או שאתם צריכים להשאיר את זה?

ישראל אייכלר: זה עדיין פעיל אגני החמצון?

<קריאה: אפשר להוציא.

ישראל אייכלר: אז למה לא - - -

<משה סויסה: אפשר לפנות את זה.

<משה סויסה: שוב פעם, צריכים להביא לשם את כל הדחפורים ושופלים וכל מה שאתם רוצים, להעמיס את הכל על משאיות ולקחת אותם למקום אחר.

<משה סויסה: להטמין אותם במקום אחר.

<משה סויסה: זה מה שצריך לעשות.

<משה סויסה: סליחה, זו לא עבודה של כיבוי אש.

<משה סויסה: אנחנו כיבוי אש יכולים לתת רק את הסיוע.

<משה סויסה: אנחנו יכולים ללוות אותם, יכולים לעשות את הכל.

<משה סויסה: אנחנו בסך הכל ביום שישי, כאשר ראינו שכבר העשן מתגבר, אני רוצה להגיד לכם, אני אתן לכם רק מספרים.

<משה סויסה: למעלה ממיליון וחצי קו"ב של מים נשפך על הבריכה בשביל להוריד את הכמות של הענן שהתחיל להתפזר וראינו אותו "רץ" לכיוון יבנה, לכיוון רחובות, לכיוון כל האזור הזה.

<משה סויסה: זו הייתה המכה הרצינית של כמות המים.

<משה סויסה: אבל לפעמים אנחנו גם עושים דברים שאנחנו אומרים הלאה, זה מעין אקמול.

<משה סויסה: זה מה שעשינו ביום שישי כדי להרגיע.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה מצדיק את כל מה שהתושבים אומרים, שזה אקמול.

<משה סויסה: זה אקמול, אבל אני לא יודע מתי זה ימשיך לבעור.

<משה סויסה: מתי זה ייצא עוד הפעם.

<משה סויסה: האם זה ייצא או לא ייצא.

ישראל אייכלר: להערכתך איך זה נוצר?

ישראל אייכלר: על ידי הצתה או על ידי משהו טבעי?

<משה סויסה: לפי דעתנו יש שם הצתה.

<משה סויסה: אני רוצה גם לומר לגברת שדיברה, הרי לנו את היישובים שמסביב, שאנחנו יודעים על גניבות של ברזל, פלדה וכל הדברים האלה ועבריינות לשמה וכל מה שאתם רוצים.

<משה סויסה: אנחנו מטפלים בזה גם במסגרת המשטרה ונכנסנו וחדרנו פנימה.

<משה סויסה: יש עבודה שאנחנו עושים מול העירייה כאשר יש לנו מקומות שנקראים בורות מסוימים שאיתם אנחנו עובדים בור-בור יחד עם עיריית כיבוי בארות תת קרקעיות, שאנחנו עובדים יחד עם עיריית אשדוד.

<משה סויסה: אבל חבריה, הדברים האלה בסך הכל הכללי, כמו שטוענים התושבים, אם הם לא יעברו ותהיה סגירה אחידה לקחת אותם להעביר אותם למקום אחר, אנחנו נמשיך לפגוש את זה.

<משה סויסה: אז לא עכשיו, כבוד יושב הראש?

<משה סויסה: אז עוד חודשיים, עוד חודש יכולה להיות שם שריפה.

<משה סויסה: עוד שנתיים יכולה להיות שם שריפה.

<יעל גביש-תבור: זה יהיה מפרץ חיפה שם.

<יעל גביש-תבור: יעלו כאן, עד שיתחילו כל מיני רעשים והכל.

<יעל גביש-תבור: לא נעים לי להגיד, תודה שהייתה שריפה.

<יעל גביש-תבור: מזל שהייתה שריפה, כי אם לא הייתה שריפה, אנחנו לא היינו יושבים ומתכנסים פה.

<יעל גביש-תבור: היינו ממשיכים לסבול.

<יעל גביש-תבור: כי אני יודעת שאני הרחתי את הריח הזה ושנים הרדימו אותי.

<יעל גביש-תבור: כל פעם התקשרתי למוקד וכל פעם אמרו לי זה זה, זה לא זה.

<יעל גביש-תבור: זה עבריינים.

<יעל גביש-תבור: תצאי משם.

<יעל גביש-תבור: אל תכנסי.

<יעל גביש-תבור: כל פעם היו סיפורים.

<יעל גביש-תבור: אז סליחה.

<יעל גביש-תבור: זה יותר מדי שנים.

<יעל גביש-תבור: יותר מדי זמן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להוסיף על מה שאת אומרת.

<יעל גביש-תבור: סליחה שהתפרצתי.

ישראל אייכלר: אני רוצה להוסיף על מה שאת אומרת.

ישראל אייכלר: את מדברת על בעיה מקומית.

ישראל אייכלר: אני שואל את עצמי, אם יש פה הצתה, אנחנו במדינת ישראל מתכוננים לכל מיני מעשי איבה.

ישראל אייכלר: אם במקרה של אגן אחד או כמה אגנים – 40 דונם – ואנחנו לא יודעים לטפל בהרעלת האוויר בישראל, מה צריכים לעשות האויבים, ואנחנו בשידור חי אז צריך להיזהר, כדי להרעיל את כל המדינה ולא יהיה שום דבר ערוך כדי למנוע את הדברים האלה.

ישראל אייכלר: זו סכנת נפשות לא פחות ממיכל האמוניה, עם כל הכבוד ואולי אפילו מבז"ן, ממתקני הזיקוק בחיפה.

<משה סויסה: יושב ראש הוועדה, נמצא איתנו צוקרמן, שהוא רע"ן הערכת סיכונים של מחוז דרום.

<משה סויסה: הוא הגיע רכש מאיכות הסביבה, רכש מצוין.

<משה סויסה: הוא מטפל בזה.

<משה סויסה: הוא בעצם המנטר.

<משה סויסה: הוא שנותן ובא למשא ומתן יחד עם כולם.

<משה סויסה: יש לו גם דברים אחרים שהוא אומר שאפשר כן לעשות אותם.

ישראל אייכלר: אז בואו נשמע פתרונות.

<משה סויסה: בבקשה, צוקרמן.

ישראל אייכלר: על בעיות שמענו עד עכשיו.

ישראל אייכלר: תן כמה פתרונות.

<רועי צוקרמן: שלום לכולם.

<רועי צוקרמן: כמה דברים כדי להרגיע את האזרחים בסביבה.

<רועי צוקרמן: אנחנו בעצם מתחילת האירוע עשינו לכל אורך האירוע, עד ליום שבת, ניטור בכל האזורים שתחת שליטת מחוז דרום.

<רועי צוקרמן: גם מחוז מרכז ביצע ניטור באזור יבנה.

<רועי צוקרמן: השתמשנו בכל אמצעי הניטור, בכל מכשירי הניטור שיכולים לאתר את החומרים שעלולים להיפלט בשריפה, חומרים אורגנים נדיפים, ארסן, תחמוצת חנקן.

<רועי צוקרמן: לא מצאנו שום דבר.

<רועי צוקרמן: כלומר מבחינת חומרים רעילים שיכולים לסכן את האזרח, לא מצאנו שום דבר.

<רועי צוקרמן: יש ריח, אין ספק וזה לא נעים, אבל אין חומרים רעילים שיכולים לסכן ברמת סיכון גבוהה את האזרח.

<ורד קירו זילברמן: דיוקסין זה לא - - -

<קריאה: אז למה היה הסגר?

<קריאה: אז למה הייתה צריבה?

<רועי צוקרמן: אני לא נתתי שום הוראה להסתגר.

<רועי צוקרמן: כיבוי אש לא נתן שום הוראה להסתגר.

<משה סויסה: לא אנחנו נתנו, בטח לא אני נתתי ואני צריך לתת הוראה.

<קריאה: השריפה הבאה באזורנו.

<משה סויסה: סליחה, סליחה.

<קריאה: אפשר לקבל את הדו"ח של מה שאותר?

<משה סויסה: קודם כל יש לנו את הדו"ח.

<משה סויסה: אני בטח ובטח לא עליתי לתקשורת ואני זה שצריך לעלות לתקשורת להודיע אם צריך להסתגר או לא להסתגר.

<משה סויסה: זו פעם ראשונה שאני שומע את זה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לבקש למען הסדר הטוב, אני נתתי לכם להביע את רגשותיכם, אבל כדי שהדיון יהיה דיון מקצועי, אסור להתפרץ.

ישראל אייכלר: היחיד שמותר לו פה לשאול שאלות זה אני, כי אני חבר הכנסת היחיד.

ישראל אייכלר: אם יהיו עוד חברי כנסת, גם להם מותר.

ישראל אייכלר: כל מי שרוצה לשאול שיצביע.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לתת לכמה אנשי מקצוע לענות.

ישראל אייכלר: אני מבקש לא להפריע.

ישראל אייכלר: אתה אומר משהו שמאד חשוב לדעת, שאין חומרים רעילים?

<רועי צוקרמן: באירוע הזה לא הייתה פליטה של חומרים רעילים שסיכנה את היישובים מסביב.

<רועי צוקרמן: לא מדדנו - - -

<ורד קירו זילברמן: שאתם יכולים למדוד.

<ורד קירו זילברמן: לא כל חומר רעיל אפשר למדוד.

<ורד קירו זילברמן: דיוקסינים אתה יודע למדוד?

<רועי צוקרמן: לא כל חומר אפשר למדוד, נכון, אבל אחד מאמצעי הניטור שיש לנו, את האמצעים הטובים ביותר שהמדינה נתנה לנו בעצם - - -

<ורד קירו זילברמן: אז תדייק.

<רועי צוקרמן: לא מדדנו ערכים של חומרים מסוכנים לאזרח.

ישראל אייכלר: היות והעלית פה מילה שאני לא יודע אותה בדיוק ואני מניח שעוד כמה צופים לא יודעים, אמרת את המילה דיוקסינים.

ישראל אייכלר: תן לי את הפירוש של המילה הזאת.

<רועי צוקרמן: דבר נוסף, ברשותך - - -

ישראל אייכלר: מה זה דיוקסין?

<רועי צוקרמן: דיוקסין?

<רועי צוקרמן: זה חומר רעיל שנפלט בשריפה, עלול להיפלט בשריפה של פסולת אורגאנית, פסולת כימית.

ישראל אייכלר: ויש את זה שם?

<רועי צוקרמן: לא מדדנו את החומרים האלה.

<ורד קירו זילברמן: כי אתם לא יכולים.

ישראל אייכלר: לא מדדתם, אבל יש שם חומרים שיכולים להיפלט.

<רועי צוקרמן: זה יכול להיפלט.

<רועי צוקרמן: אנחנו לא מדדנו את זה ברמה שזה יכול לסכן את האזרח.

<ורד קירו זילברמן: צריך לדייק.

ישראל אייכלר: רציתי שזה יהיה ברור לפרוטוקול, כי מדבריך אפשר להשתמע שזה סתם איזה ריח לא נעים.

ישראל אייכלר: אתה לא יכול לבדוק את זה?

<רועי צוקרמן: מדדנו את החומרים האלה.

ישראל אייכלר: באתרים האלה קבורים כל מיני חומרים כפי שאתה יודע.

<רועי צוקרמן: נכון, נכון.

<רועי צוקרמן: אמצעי הניטור שיש לנו לא מדדו את החומר הזה באוויר.

ישראל אייכלר: לא מדדו, אז זה לא טוב.

<רועי צוקרמן: אין.

<רועי צוקרמן: החומר מבחינתנו - - -

<משה ליבר: הם מספיק רגישים לרמה נמוכה כמו שהיה שם.

<משה ליבר: זה לא סכנת חיים, אבל ברמה שהייתה שם, אני לא בטוח שאתם יודעים למדוד.

<רועי צוקרמן: אני לא מסתיר את זה שזה יכול לגרום, בחשיפה ארוכה, נזק לאזרח, אבל בסכנה המיידית, האזרח עצמו לא נחשף לחומר מסוכן.

<רועי צוקרמן: צריך להבדיל, אני לא אומר כאן שאם האזרח ייחשף בצורה תדירה, רציפה, יום יום לחומרים האלה, לא יהיה לו איזה שהוא נזק בלתי הפיך בעוד כמה שנים.

ישראל אייכלר: יש לך את רשות הדיבור, אני רוצה שתרחיב.

<משה ליבר: איגוד ערים לקחו בדיקות ורק בעוד כמה ימים יתקבלו תוצאות.

<משה ליבר: תחכו.

<משה סויסה: אז זה יהיה מצוין.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לראות את התשובות האלה, אבל אני מבקש שוב, למען הסדר, לא להפריע לו.

ישראל אייכלר: קיבלת את רשות הדיבור והתייחסת לאגני החמצון.

ישראל אייכלר: אני רוצה לתת לך את רשות הדיבור, ברשותך, גם על האתרים האחרים, ששם יש כן חומרים.

ישראל אייכלר: מה אתה עושה, או מה אתה יודע שצריך לעשות כדי למנוע התפרצויות שם, מה שנקרא רתמים ועוד כל מיני.

<רועי צוקרמן: תראה, הפיילוט שמבוצע כרגע באתר רתמים, באתר שמאוחסנת שם גם פסולת יבשה וגם פסולת כימית, בעצם מבצעים פיילוט של קידוח של בורות, הכנסה של חומר כיבוי, שבייצוב של האזור הזה, עד אטימה, כולל הכנסה של סנסורים, שמוודאים שבאמת הטמפרטורה בתוך אתרי הקידוח האלה היא לא משתנה.

<רועי צוקרמן: הפיילוט הזה מתבצע כרגע בהצלחה, למיטב ידיעתי.

<רועי צוקרמן: יושבים פה גם אנשים של איכות הסביבה ואני בטוח שהם יכולים להצהיר על כך.

<רועי צוקרמן: כמובן, ברור לכולם שבאתר הבוצה של בריכות החמצון, זה לא הפיתרון.

<רועי צוקרמן: שם מדובר על בוצה אורגאנית, שהיא בעצם מכילה הרבה מאד חומרים אורגנים יבשים, שיכולה להתלקח בכל רגע נתון.

<רועי צוקרמן: זה יכול להיות על ידי מצית או על ידי בכלל איזו שהיא תופעה אחרת שגרמה להצתה שלה.

<רועי צוקרמן: שם נדרש לבצע טיפול סיזיפי.

<רועי צוקרמן: זה לא טיפול של כיבוי, כמו שאמר ממ"ז דרום, סויסה.

<רועי צוקרמן: צריך טיפול של שיקום האתר.

<רועי צוקרמן: זה יכול להיות או טיפול בתוך האתר, באמצעות איזה שהוא אינסיטו, כלומר טיפול בתוך האתר באמצעות איזה שהוא מיקרו אורגניזם כזה או אחר; או בעצם טיפול של כרייה של כל הבוצה הזאת והעברה שלה לאתר מורשה.

<רועי צוקרמן: אלה הם הפתרונות הטובים ביותר, כי בעצם אם אנחנו לא נטפל בזה היום, כמו שהוא אמר, אנחנו נטפל בזה בעוד חודשיים, בעוד שריפה ובעוד שלושה חודשים בעוד שריפה.

ישראל אייכלר: אז מהדברים שלך נעבור מיד למשרד להגנת הסביבה.

<שלומית אבינוח-קואולמן: לא, לא, אין תושבים.

<שלומית אבינוח-קואולמן: אנחנו רוצים לשמוע משרדי ממשלה.

ישראל אייכלר: הגנת הסביבה.

ישראל אייכלר: זכות התשובה שלהם עכשיו, כי את האשמה כבר הטלנו עליהם.

ישראל אייכלר: מי מכם רוצה לדבר על העניין?

ישראל אייכלר: מי מנהל מחוז דרום?

<ברוך ובר: ברוך ובר.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: זה המחוז שלך?

<ברוך ובר: כן, כן.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה אחת.

ישראל אייכלר: אם מדובר בהצתות ואתם המשרד להגנת הסביבה, למה אין לכם שמירה למנוע מהגנבים?

ישראל אייכלר: אני מניח שלא מגיעים אלפי גנבים.

ישראל אייכלר: באים שם כמה?

ישראל אייכלר: למה אתם לא נמצאים שם בשטח למנוע את זה?

<ברוך ובר: באיזו צורה?

ישראל אייכלר: יש לכם משטרה ירוקה?

<ברוך ובר: לא.

<ברוך ובר: משטרה ירוקה – כל מחוז הדרום מחזיק בערך בחמישה פקחים שעסוקים גם בחקירות פליליות.

<ברוך ובר: בסופו של דבר זה שטח שנמצא באחריות מוניציפאלית של רשות מקומית, נמצא באחריות של רשות מקרקעי ישראל.

<ברוך ובר: אנחנו בוודאי לא שומרים על אתרים.

<ברוך ובר: יש לנו תפקיד אחר, שאותו אני אפרט, אבל שמירה לא כלולה במסגרת הגדרת התפקידים שלנו.

<ברוך ובר: אני רוצה קודם כל לעשות את האבחנה הברורה שכבר נאמרה וכדי לחדד אותה, בין האתרים השונים.

<ברוך ובר: יש לנו שם שלושה אתרים.

<ברוך ובר: אתר אחד הוא רתמים, ששייך לאחריות מחוז מרכז.

<ברוך ובר: האתר השני נקרא א'-א' שנמצא באחריות מחוז דרום.

<ברוך ובר: זה ממש קו הגבול בין מחוז דרום לבין מחוז מרכז.

<ברוך ובר: ואילו האתר השלישי, שאין לו שום קשר עם אותם אתרי פסולת ומרחקו בערך בין 800 מטר לקילומטר, אולי אני לא מדייק במרחק, אבל אלא הם סדרי הגודל.

<ברוך ובר: האתר השלישי זה אותן בריכות חמצון נטושות, בערך משנת 2002 של עיריית אשדוד.

<ברוך ובר: הבריכות האלה מכילות בוצה, שלמיטב ידיעתנו כבר בערה פעם אחת לפני כעשור וכובתה אז.

<ברוך ובר: לי, כמנהל חדש יחסית, לא ידוע על הבעירה וזה המידע שקיבלתי.

<ברוך ובר: אנחנו מדברים אם כך על שלושה אתרים נפרדים, בלתי קשורים.

ישראל אייכלר: איפה שהייתה השריפה זה השטח שלך.

<ברוך ובר: מה שנשרף זה אך ורק בריכות החמצון הישנות וגם שם אפשר להבחין בין שני סוגי בעירה.

<ברוך ובר: הבעירה הדרמטית, הקשה לכיבוי שעיריית אשדוד הציעה הצעה ואנחנו תוך שעה המצאנו את האישור לבצע אותה, זו הבריכה הראשונה, שקולטת את השפכים הגולמיים ושם שוקעת רוב הבוצה.

<ברוך ובר: יש בריכה נוספת שלשם השפכים גולשים, שם יש מעט בוצה ואחרי זה יש אגני ליטוש.

<ברוך ובר: שם כמעט ואין בוצה, יש מעט מאד בוצה.

<ברוך ובר: מה שנשרף שם, בניגוד להנחה הרווחת, זו לא הייתה בוצה.

<ברוך ובר: היה מעט מאד בוצה, כ-10 ס"מ.

<ברוך ובר: מה שנשרף שם בעיקר זה אשלים וחומר צמחי גדוש ועשֵן.

<ברוך ובר: כשאני הודעתי לציבור במהלך השריפה הראשונה, התייחסתי לבריכה שקשה היה לכבות אותה, אותה בריכת בוצה.

<ברוך ובר: השריפה אחר כך גלשה והתפשטה לכיוונים אחרים שאותם תיארתי קודם.

<ברוך ובר: זה לגבי נושא הבוצה.

ישראל אייכלר: רגע, השריפה המרכזית שאנחנו שמענו בשבוע האחרון זה באותה בריכה שלא הייתה שם כמעט בוצה, אתה אומר.

<ברוך ובר: לא.

<ברוך ובר: היא התחילה בבוצה, ששם כמעט בלתי אפשרי לכבות, אלא לאחר תהליך שאני אפרט אותה.

<ברוך ובר: היא עברה אחר כך לשריפה נורמטיבית, שגרתית, שיש כמעט כל שנה ב - - -

ישראל אייכלר: וזאת השריפה שאנשים הרגישו?

<ברוך ובר: את שתיהן הם הרגישו ושתיהן אגב יצרו עקה.

<ברוך ובר: שתיהן יצרו עשן סמיך וכבד ולבן, שקשה להבחין בין העשן הזה לבין עשן אחר.

<ברוך ובר: אבל במהותה השריפה התחילה בשריפת הבוצה שגם אם כיסו אותה בעפר העשן בעבע כי הבוצה בערה באופן תת קרקעי.

<ברוך ובר: היא הייתה מאד עמוקה, עבה והמשיכה לשריפת קוצים רגילה של עצים רטובים, עצים אשלים, עצים שמכילים לחות וגם היא יצרה עשן גדול מאד.

ישראל אייכלר: נורא.

ישראל אייכלר: מה אתה עושה כדי שזה לא יקרה שוב?

<ברוך ובר: הדבר המאד פשוט לעשות את זה, זה להגיד לעיריית אשדוד – ועיריית אשדוד עומדת בקשר ומספרת לי שהיא עומדת לחתום על חוזה עם רשות מקרקעי ישראל כדי להכשיר את המקום לאזור התעשייה הצפוני החדש של העיר.

<ברוך ובר: במסגרת זו היא הייתה אמורה לפנות את כל השטח עם האשלים ועם הבוצה ועם הכל, בהתאם לנורמות המקובלות.

<ברוך ובר: בערך מה שקורה בתע"ש, בהרצלייה.

<ברוך ובר: גם שם המדינה מפתחת והתשלום עבור הפיתוח נועד גם לשקם את מפגעי העבר.

ישראל אייכלר: מי קיבל את ה-64 מיליון שקלים למטרה הזאת?

<ברוך ובר: זו סוגיה אחרת.

<ברוך ובר: זו סוגיה של אתרי האשפה ואני תיכף אוכל להתייחס אליה.

<ברוך ובר: אני מדבר על - - -

ישראל אייכלר: לזה אין תקציב?

<ברוך ובר: לזה אין שום תקציב.

ישראל אייכלר: כמה צריך לעלות פינוי כזה?

<ברוך ובר: אני רק רוצה לבוא ולומר, אני מדבר מניסיון של 35 שנה בענף הזה של מים לשפכים.

<ברוך ובר: הייתי ראש אגף שפכי תעשייה במשרד.

<ברוך ובר: זו חוויה חדשה בשבילי, כי מעולם לא ראיתי בוצה מהסוג הזה, בוערת בצורה כזו.

<ברוך ובר: זה חדשה במדינת ישראל והטיפולים שנעשים במדינת ישראל בדרך ככל, הם במסגרת איטית של פיתוח.

<ברוך ובר: כי אם נראה את אותה תופעה בבאר שבע, שיש מט"שים עצומים, אז מה שהיום מפנה את הבוצה בבאר שבע בימים אלה, זה הקמת פארק.

<ברוך ובר: והכסף להקמת הפארק הוא הכסף שמשמש לסילוק הבוצה משם בימים אלה, ברגע זה.

<ברוך ובר: מאחר שחווינו חוויה שהיא בלעדית, ייחודית, אבל היא אפשר לסבול שהיא תחזור פעם שנייה, עד שהדברים יפותחו, פניתי כבר לעיריית אשדוד והודעתי לה שאנחנו נפעיל את בקשתנו ומהר מאד את סמכותנו ונדרוש ממנה על פי חוק, צו ניקוי או במסגרת חוקית אחרת, לפנות את הבוצה.

ישראל אייכלר: מה עיריית אשדוד צריכים לעשות?

<ברוך ובר: הם צריכים לעשות שני דברים.

ישראל אייכלר: לפנות את זה.

<ברוך ובר: הם צריכים האחד לדגום את זה, כדי שנדע מה האיכות, מה יש שם ועל פי הממצאים לפנות את זה בהתאם לאיכויות או לזיהומים שנמצא בבוצה.

<ברוך ובר: יש סיווגים שונים, או לרמת חובב או לאתר פסולת, או לכיוונים אחרים.

ישראל אייכלר: זה שטח עירוני או של הרשות - - -

<ברוך ובר: אז פה יש איזה מלכודת, שכבר קיבלתי הבוקר טלפון מעיריית אשדוד.

<ברוך ובר: את הדבר הזה צריך לברר משפטית.

<ברוך ובר: עיריית אשדוד אומרת שהיא לא כבר לא אחראית על השטח הזה משנת 2002 לערך.

<ברוך ובר: מי שהיה אחראי על זה בכלל זה איגוד המשתמשים, דהיינו איגוד החקלאים.

<ברוך ובר: החקלאים עצמם הם אלה שקיבלו את השפכים - לטענתה של העירייה - אני לא נכנסתי לעובי הקורה - והם אלה שהיו צריכים להחזיר את המקום נקי מכל פגע.

<ברוך ובר: והגורם הממשלתי לטענת עיריית אשדוד, הנושא שאחראי על המקום הזה זה רשות מקרקעי ישראל.

<ברוך ובר: מאחר שעיריית אשדוד אחראית מוניציפאלית, ואני מדבר על טענות העירייה, זה לא טענת המשרד להגנת הסביבה.

<ברוך ובר: אני פשוט ציטטתי את טענת העירייה, מבירור שערכתי הבוקר.

<ברוך ובר: המשרד להגנת הסביבה ואני כבר הודעתי לעירייה, עומד להוציא כבר השבוע או בתחילת השבוע הבא, כשנגמור את כל הפרוצדורות המשפטיות, דרישה לעיריית אשדוד לסלק לאלתר, על פי תכנית, את הבוצה.

<ברוך ובר: הבנתי מעיריית אשדוד שהדבר הזה לא יהיה כל כך קל ויש פה הסתברויות משפטיות, אבל את המהלך המשפטי הראשון בשרשרת מהלכים שאולי תוביל לתוצאה המקווה.

<ברוך ובר: אנחנו נתחיל כבר בימים הקרובים.

ישראל אייכלר: מי ששומע את הדברים שלך, ואני אחד הצופים והמאזינים לדברים, אומר לתושבים – עוד נועדו לכם ימים רבים של מאבק.

ישראל אייכלר: כי ברגע שיש פה ארבעה אבות – הרשות, העירייה ואיכות הסביבה – עד שנצליח לכנס את כולם לתקציב, ואני כבר שומע ואני לא שאלתי אותך, כי אתה לא תקציבן – כמה עולה המציאה הזאת של לפנות כזאת כמות, זה כנראה הרבה כסף, נכון

<ברוך ובר: אני אענה לך במילה אחת: הרבה.

ישראל אייכלר: הרבה כסף.

<ברוך ובר: כן, זה מורכב.

<ברוך ובר: צריך לדגום אותה, להבין מה האיכויות שלה, לדעת מה - - -

ישראל אייכלר: בכמה אתה מעריך?

ישראל אייכלר: מדובר במיליונים רבים, נכון?

<ברוך ובר: מדובר במיליונים.

ישראל אייכלר: ואז זה ייפול על עיריית אשדוד והיא תגיד אני רשות, פה, שם.

ישראל אייכלר: אבל אני יכול להבטיח לך דבר אחד, אנחנו לא נרפה, עד שכולם יתכנסו ביחד וימצאו פתרון, כי כמו שאמרתם, זה לא ייגמר ככה.

ישראל אייכלר: זה יימשך.

ישראל אייכלר: זה לא דבר שהיה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר למי שכן ממונה על רתמים ואזורים אחרים, גדעון מזור, מנהל מחוז מרכז.

ישראל אייכלר: תוסיף על מה שהוא עוד לא אמר, מר ובר.

<גדעון מזור: כן, צהריים טובים.

<גדעון מזור: קודם כל צריך, כמו שאמר גם ברוך, להפריד בין האתרים השונים, כי כשאנשים פה מדברים, אז לא כולם מכירים מן הסתם ומבחינת התושבים בוודאי זה לא משנה להם מה הם חושבים ומה המקור.

<גדעון מזור: הם מבחינתם רוצים אוויר נקי, אבל יש הבדל בין האתרים השונים.

<גדעון מזור: כשאנחנו מדברים על אתר רתמים ועל אתר א'-א' אשדוד אלה אתרים שנכללו באותה החלטת ממשלה שדיברת עליה, עם 63 מיליון שקלים, שזה היה תקציב גג.

<גדעון מזור: זה לא התקציב.

<גדעון מזור: זה תקציב לפי הצרכים.

<גדעון מזור: אמרו עד 63 מיליון שקלים בהקצאה שניתנה על ידי שלושה משרדי ממשלה.

<גדעון מזור: בעניין הזה אני יכול להגיד ככה: אתר רתמים נמצא עכשיו בשלבים האחרונים אחרונים של הכיבוי שלו, כאשר עברנו כאן לא מעט תהליכים במשותף – רשות מקרקעי ישראל והמשרד – עם צוות שעבד על זה באופן קבוע.

<גדעון מזור: השלב הראשון היה בכלל לבדוק איך מכבים כזה אתר, כי זה ניסיון לא פשוט.

<גדעון מזור: אין לנו אתרים כאלה ובעירות כאלה שהיו בעבר.

<גדעון מזור: נעשו כל מיני ניסיונות, בסוף פיילוט שהצליח ובעקבות הפיילוט יצא מכרז מסודר, מאד מורכב, לקבלן שעושה את העבודות ומשלים אותן בימים האלה.

ישראל אייכלר: "הימים האלה" – מה הכוונה שלך?

<ישראל סקופ: כובו עד עכשיו 90 בעירות, יש קרוב ל-10 בעירות חדשות, שמכבים אותן בשבוע, עשרה ימים הקרובים.

<גדעון מזור: והכוונה, צריך להבין שבגלל שיש שם לפעמים עוד בעירות חדשות, אז אנחנו כל פעם מגלים איזה משהו חדש, אבל רק שתבינו.

<גדעון מזור: מעבר לזה שזה נעשה בשיטת כיבוי שנוסתה ונבדקה, כל אתר כזה, כל נקודה כזאת שמכבים אותה, שמים טרמומטר שנכנס לתוך האדמה כדי לראות גם שבאמת הטמפרטורה יורדת למטה וזה לא יפרוץ מחדש.

<גדעון מזור: זאת אומרת זה נעשה עם ליווי מדעי מאד מאד מסודר.

ישראל אייכלר: כלומר סנסורים כאלה שמודדים את האפשרות להתפרצות אש.

<גדעון מזור: בדיוק, את החום.

ישראל אייכלר: את החום, הוא יודע.

<גדעון מזור: כדי לראות האם הכיבוי שנעשה באותה נקודה באמת היה יעיל.

<משה סויסה: בשיתוף פעולה עם כב"ה.

<גדעון מזור: בשיתוף פעולה עם כב"ה.

<גדעון מזור: רגע, חברה, תקשיבו, אני עוד לא סיימתי.

ישראל אייכלר: וגם ההצעה שלך היא לפנות את האתר הזה?

<גדעון מזור: לא, לא, לא, רגע.

<גדעון מזור: לגבי אתר רתמים אני אומר ככה: אתר רתמים, רק שתבינו, זה בעצם אתר פסולת גדול מאד ששירת את אוכלוסיית המדינה במשך 40 שנה, באמת עד שנת 2003 והוא נסגר.

<גדעון מזור: אמר ראש המועצה של חבל יבנה ובצדק, אנחנו עושים פה את השלב הראשוני של הכיבוי, קודם כל.

<גדעון מזור: יש לנו עוד שלב של שיקום שצריך להמשיך אותו הלאה.

<גדעון מזור: הכוונה לא לפנות את הפסולת הזאת, כי אין מקום היום ללכת ולהעביר את זה אליו.

<גדעון מזור: זה גם כמויות כסף מאד אדירות.

<ורד קירו זילברמן: גם כשזו פסולת רעילה?

<גדעון מזור: שנייה, אני אגיד.

<ורד קירו זילברמן: תתייחס לזה.

<גדעון מזור: כן, אני אתייחס.

<גדעון מזור: כאשר הרעיון הוא לכסות את האתר מלמעלה, כדי למנוע כניסה של תשטיפים ולשאוב את הגז שנמצא בפנים ולטפל בו.

<גדעון מזור: בעניין הזה אני אומר שיש לנו פה משהו שבאמת צריך לראות איך מתמודדים איתו במסגרת השיקום, כי זה לא גזים שהם גזים שאנחנו מכירים ממטמנות רגילות.

<גדעון מזור: יש כאן גם חומרים נוספים.

<גדעון מזור: צריך להבין, אנחנו מדברים על אתר שבעבר שירת את המדינה לפני שהיה רמת חובב ונכנסו לשם חומרים מסוכנים שלא היה אתר אחר.

<גדעון מזור: עשו אז את מה שידעו לעשות הכי טוב.

<ורד קירו זילברמן: אז למה לא לפנות את זה לרמת חובב, שיודעת לטפל בפסולת הזו?

<גדעון מזור: אנחנו מדברים על מאות מיליוני שקלים.

<ורד קירו זילברמן: כסף.

<ורד קירו זילברמן: נכון, נכון.

<גדעון מזור: שהשאלה אם זה מצדיק את זה מבחינת - - -

<ורד קירו זילברמן: בריאות של אנשים עולה יותר.

<גדעון מזור: כן, אבל אם האתר הוא משוקם כמו שצריך, הוא לא אמור לפלוט את הגזים האלה החוצה.

<גדעון מזור: הגזים נשאבים, מטופלים.

<גדעון מזור: צריך גם לראות את עלות-תועלת של הדברים.

<שלומית אבינוח-קואולמן: יש לכם הערכה תקציבית כמה זה עשוי לעלות?

<שלומית אבינוח-קואולמן: מישהו עשה את זה?

<גדעון מזור: אני רוצה להגיד ככה: לגבי הנושא של השיקום, זה בהחלט נושא שעוד לפנינו.

<גדעון מזור: אנחנו עשינו את השלב הראשון שהוא שלב הכיבוי והוא היה שלב מאד קשה.

<גדעון מזור: הוא מורכב.

<גדעון מזור: אתם יודעים, היום אנחנו כבר נמצאים אחרי זה.

<משה ליבר: אבל גדעון, ב-א'-א' לא נגעו.

<גדעון מזור: סליחה?

<משה ליבר: באתר א'-א' עוד לא נגעו.

<גדעון מזור: את א'-א' אני פחות מכיר, אז תיכף יתייחסו אליו, אבל לגבי אתר רתמים אני רוצה להגיד, ההחלטה של הממשלה מיושמת.

<גדעון מזור: ההחלטה של הממשלה מתייחסת רק לכיבוי, היא לא מתייחסת לשיקום ואנחנו עובדים מאד קשה לראות גם איך מ - - -

ישראל אייכלר: נדמה לי שיש לנו פה את החלטת הממשלה.

ישראל אייכלר: היא מתייחסת רק לכיבוי?

ישראל אייכלר: נדמה לי גם לשיקום.

<ורד קירו זילברמן: אבל אין תקציב לשיקום.

<גדעון מזור: לא, מבחינת השיקום, גם ה-63 מיליון שקלים - - -

ישראל אייכלר: גם לשיקום, בטח.

ישראל אייכלר: קראתי את החלטת הממשלה רק הבוקר.

<גדעון מזור: ה-63 מיליון שקלים הם לא לשיקום, הם אך ורק לכיבוי.

<גדעון מזור: תסתכל.

<גדעון מזור: בכל מקרה - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה פשוט להתרכז, לעבור לרשות מקרקעי ישראל.

<גדעון מזור: בלי שום קשר, אני אומר, אנחנו כן מנסים ביחד עם רשות מקרקעי ישראל ועם איגוד ערים דרום יהודה, שבעצם תפעל את האתר, לראות איך מגיעים גם לשלבים של שיקום האתר.

<גדעון מזור: זה המשך הפרויקט.

<גדעון מזור: מבחינתנו מה שחשוב זה להבין גם שכשאנחנו מדברים על הכיבוי של אתר רתמים, אנחנו מדברים גם על תהליך של שמירה עד שיהיה שיקום וגם המכרז שיש כרגע עם הקבלן, הוא כזה שאם יש עוד פעם מוקדים כאלה ואחרים שחיים ועולים, יש פתרון של מישהו שמגיע ומכבה את זה.

<גדעון מזור: החשש הוא כמובן מאותם כאלה שבאים לגנוב ברזל.

<גדעון מזור: כי בעצם כל הסיפור שדיברת על גניבות ברזל היה באתר רתמים.

<גדעון מזור: אתר רתמים בשנת 2003 נסגר והיה שקט ורגוע למשך הרבה שנים.

ישראל אייכלר: אז אולי אפשר לפחות את זה למנוע?

ישראל אייכלר: לגדר ולהוסיף שמירה או סיורים?

<גדעון מזור: זה חלק מהשמירה שהם כרגע מתארגנים.

<גדעון מזור: אני יכול להגיד לכם, ואתה דיברת גם על ועדה שמלווה את זה, אז מחר ובלי שום קשר נקבעה ישיבה של צוות היגוי - - -

ישראל אייכלר: תמיד.

ישראל אייכלר: מעניין שמתי שוועדת כנסת שמתכנסת, משהו בלי שום קשר, באותו יום עובר תקציב.

<גדעון מזור: מה לעשות.

ישראל אייכלר: לא, זה בסדר.

ישראל אייכלר: אני לא צריך את ה - - -

<גדעון מזור: אבל היא באמת נקבעה לפני - - -

ישראל אייכלר: העיקר שזה יהיה.

ישראל אייכלר: מתי, מחר?

<גדעון מזור: היא באמת נקבעה לפני חודשיים.

<גדעון מזור: אחד הנושאים החשובים לדיון מבחינתנו זה באמת הנושא של השמירה ואיך אנחנו מונעים כניסה של - - -

ישראל אייכלר: זה מאד חשוב, כי זה הדבר הכי חשוב.

ישראל אייכלר: קודם כל לגדר ולהציב שמירה, כדי שלא יציתו בעירות חדשות.

ישראל אייכלר: די לנו עם מה שיש.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לרשות מקרקעי ישראל.

<אהוד ויצמן: כבוד יושב הראש, אפשר שאלה קצרה?

<אהוד ויצמן: למה לא התייחסתם לאתר של בן זכאי ולדברים מהסוג הזה, שגורמים לנזק קשה ליבנה ויושב הראש התייחס לזה.

<קריאה: גם אנחנו מרגישים את זה.

ישראל אייכלר: הבנתי שבן זכאי כבר נסגר.

<אהוד ויצמן: לא, לא, יש עדיין - - -

<משה ליבר: ביבנה אין אש, לא בוער שם.

<משה ליבר: בבן זכאי לא בוער שום דבר.

<אהוד ויצמן: לא, זה לא נכון.

<אהוד ויצמן: יש עדיין - - -

<משה ליבר: למעט אולי בל"ג בעומר.

<קריאה: לא, לא.

<אהוד ויצמן: לא נכון.

<מרינה שטיימן דורון: היום בבוקר קיבלנו דיווח.

<משה ליבר: אני לא קיבלתי ואני יודע שלא בוער.

ישראל אייכלר: רגע, בעצם אני מבקש מרשות מקרקעי ישראל את התשובה הראשונה לשאלה שתפתור גם את הבעיה הזאת.

ישראל אייכלר: האם אתם מוכנים או יש לכם סיורים, סיירים, שיכולים לשמור שלא יבואו גנבי מתכת או כל מי שמעוניין להצית אש בכל המקומות האלה, גם בבן זכאי, גם ברתמים, גם ב-א'-א' וגם באגני החמצון.

<ישראל סקופ: ברשותך, אני רוצה אולי עוד קצת סדר, כי נעשה סדר ואני אענה גם לשאלה הזאת.

ישראל אייכלר: ישי לוי, ראש תחום מחצבות ברשות מקרקעי ישראל.

<ישראל סקופ: לא, אני ישראל סקופ.

ישראל אייכלר: ישראל סקופ, מנהל החטיבה לשמירת הקרקע?

<ישראל סקופ: כן.

ישראל אייכלר: אז תתייחס לשאלתי בבקשה, כי אנחנו מתקדמים לסיום.

<ישראל סקופ: כן.

<ישראל סקופ: אז ראשית יש לנו סיירים, אלא שרוב רובם של גניבות המתכת האלה שפוצעות את האתר, הן מתרחשות בסופי השבוע שבו עובדי מדינה לא עובדים בימי שישי ושבת.

<ישראל סקופ: יחד עם זאת, אנחנו מחר מקיימים ישיבה יחד עם הגנת הסביבה בוועדה שהוקמה לצורך יישום החלטת הממשלה, כאשר התפקיד כמובן לראות את ההיבטים של השמירה על אתר רתמים.

<ישראל סקופ: אנחנו כרגע נמצאים באתר רתמים, כי אנחנו הולכים לסיים את עבודת הכיבוי שם ויהיה מאד חשוב למנוע פריצות חדשות לאתר, כי אחרת זה יחדש את הבעירות.

ישראל אייכלר: תגיד בוועדה מחר שיש אפשרות בשבת, אם יש לכם בעיה עם יהודים שלא רוצים לעבוד בשבת, אפשר לגייס דרוזים ואנשים שאינם יהודים, שהם יעשו את זה בשמחה וגם בשבתות.

<ישראל סקופ: אנחנו יכולים להעסיק רק עובדי מדינה.

<ישראל סקופ: זה מה שמתאפשר לנו מבחינת הסמכויות.

ישראל אייכלר: אפשר גם דרוזים עובדי מדינה.

<ישראל סקופ: זה לא כל כך-.

<ישראל סקופ: עכשיו שני דברים.

<ישראל סקופ: לגבי החלטת הממשלה שתקצבה 63 מיליון שקלים, אז בינתיים רשום התקציב ועוד לא קיבלנו כסף, אבל אנחנו עושים פעולות מתוך תקציב השמירה לצורך הכיבוי ואנחנו עומדים בזה.

<ישראל סקופ: הכיבוי ברתמים הוא מצליח.

<ישראל סקופ: לגבי א'-א' אשדוד, ישנם הליכים משפטיים נגד המפעיל, שהיה המפעיל שם, כתוצאה מכך שהוא הטמין כנראה לא כחוק ויש תביעה משפטית על 27 מיליון שקלים, גם נגד החברה וגם נגד מי שהיה מורשה והבעלים של החברה, כאשר החברה עצמה כבר הורשעה בהעדר הגנה וממשיך להתנהל הליך משפטי נגד מי שהיה המפעיל של החברה.

<ישראל סקופ: ללא קשר לכיבוי, אנחנו צריכים להוביל תכנון לשיקום האתרים, כי הכיבוי מכבה את השריפות אבל אחר כך צריך לבצע שיקום.

<ישראל סקופ: לגבי רתמים אנחנו, ביחד עם איגוד ערים מטה יהודה, שהוא היה המפעיל של רתמים - - -

<קריאה: דרום יהודה.

<ישראל סקופ: סליחה, דרום יהודה, שהוא היה המפעיל של רתמים.

<ישראל סקופ: אנחנו בוחנים יחד איתם את המשך הכנת תכנית השיקום כדי לשקם.

<ישראל סקופ: יש גם קרן שיקום, שהם אספו כ-17-18 מיליון שקלים בקרן השיקום, שחלק ממנה יצטרך לעבור לתקציב השיקום.

<ישראל סקופ: איך שיסתיים המשפט ועל פי התוצאה שלו לגבי א'-א' אשדוד, נצטרך לראות איך מכינים תכנית לשיקום של א'-א' אשדוד.

<ישראל סקופ: למיטב ידיעתנו א'-א' אשדוד לא בוער.

<ישראל סקופ: רתמים עדיין - - -

<משה ליבר: הייתי שם ביום שישי, זה בוער.

<משה ליבר: ביום שישי הייתי והיום יום ראשון.

<ישראל סקופ: תראה, לא כולם יודעים.

<ישראל סקופ: הרי מה שקורה רתמים ו - - -

<משה ליבר: גם ברוך היה איתי.

<משה ליבר: תשאל אותו.

<ישראל סקופ: יכול להיות, אבל רתמים ו-א'-א' אשדוד הם סמוכים אחד לשני וביום רביעי האנשים שלנו עם מפות, עם GPS, והבעירות ביום רביעי, אני לא יודע מה היה ביום שישי, ביום רביעי הבעירות היו ברתמים ואנחנו נתנו הנחיה לכבות גם אותן.

<ישראל סקופ: כרגע, עד כמה שאני יודע, החברה שזכתה במכרז ממשיכה לכבות את עשר הבעירות האחרות.

<ישראל סקופ: יעידו על זה אנשי כיבוי אש, שאנחנו משתמשים בציוד שלהם וביכולת שלהם.

<ישראל סקופ: על כל בעירה שמבצעים חפירה ומכבים אותה עם חומרים שמשרד כיבוי האש והגנת הסביבה אישרו.

<ישראל סקופ: אחר כך אנחנו מטמינים כמובן מדידים לבדוק את החום אחרי הכיבוי ואוטמים מחדש את הבעירות.

<ישראל סקופ: ככה טיפלנו עד עכשיו בקרוב ל-80 בעירות.

<ישראל סקופ: המכרז כולל 100 בעירות.

<ישראל סקופ: יש עוד כמה בעירות וצפויים שעם הקיץ יכול להיות שיהיו עוד כמה בעירות.

<ישראל סקופ: בכל אופן, הקבלן עובד בשטח ומכבה בערה-בערה.

ישראל אייכלר: יש לכם לוח זמנים לגבי הגידור והשמירה והדברים שצריך לעשות?

<ישראל סקופ: מחר יש ועדה ברשות מנכ"ל הגנת הסביבה, שהוא יושב ראש הוועדה שהחלטת הממשלה קבעה.

<ישראל סקופ: אנחנו נקבע איזה שיטות שמירה ואבטחה צריכות להיות ובהתאם לזה ניישם את זה, כמו שעשינו את הפיילוט, כמו שעשינו ופרסמנו את המכרז וכמו שבחרנו קבלן זוכה.

<ישראל סקופ: אני חייב להגיד שלא היה ידע מוקדם ובוודאי אנחנו לא בעלי המקצוע.

<ישראל סקופ: אפילו התייעצנו עם מומחי מחו"ל לצורך שיטת הכיבוי.

<ישראל סקופ: ביצענו פיילוט מסוים, הפיילוט הצליח, בדקנו אותו והשנה הפעלנו החל מינואר בערך, הקבלן עובד לכיבוי הבעירות.

ישראל אייכלר: אני רוצה באמת להודיע שהוועדה מבקשת לקבל את לוח הזמנים שתחליטו עליו מחר ואנחנו נפרסם את זה למען הציבור - - -

<ישראל סקופ: נעביר את זה.

ישראל אייכלר: כדי לחייב את הזירוז של הדברים האלה.

ישראל אייכלר: כי דברים כאלה, בגלל דחיפותם, הם יכולים להימשך שנים.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה לפחות את הדברים של השמירה ואת הדברים שאתם יכולים לעשות מהיום להיום, שייעשו מיידית, עם מכבי האש ועם - - -

<ישראל סקופ: אני רק רוצה להוסיף על בן זכאי.

ישראל אייכלר: מה עם הגידור?

ישראל אייכלר: יש לכם תקציב לגידור המקומות האלה, שאנשים לא ייכנסו?

ישראל אייכלר: אנשים לא מורשים?

<ישראל סקופ: אני לא יודע על איזה אתר מדברים.

<שלומית אבינוח-קואולמן: שלושת האתרים.

ישראל אייכלר: כל אתר שאפשר לגדר.

ישראל אייכלר: אני לא מכיר את השטח בשביל לדעת.

ישראל אייכלר: אולי יש שם מקום שאי אפשר.

ישראל אייכלר: מקום שאפשר לגדר.

<ישראל סקופ: אם מגיעים למסקנה שהגידור מונע כניסה, בוודאי שנעשה את זה.

ישראל אייכלר: גידור וסיור, כמובן.

<ישראל סקופ: ברור.

<ישראל סקופ: אי אפשר גדר בלי שומר.

<ישראל סקופ: גדר בלי שומר זה לא עוזר.

<שלומית אבינוח-קואולמן: למה לא עשו את זה עד עכשיו?

ישראל אייכלר: שיעשו מעכשיו לפחות.

<ישראל סקופ: גדר בלי שמירה לא עוזרת וככל שנידרש לגדר את זה אחרי שנגמרת פעולת הכיבוי, נגדר את זה.

ישראל אייכלר: אז תבדקו מחר בדיוק אם אפשר להקציב מה-63 מיליון שקלים גם לעשות גדרות.

<ישראל סקופ: אנחנו אמרנו שנדווח.

<ברוך ובר: בעודנו מדברים בוער עכשיו מגדל בתל אביב.

ישראל אייכלר: מגדל בתל אביב?

ישראל אייכלר: גם שם יש אגני חמצון?

ישראל אייכלר: לא, בעניין הזה של הבעירות, אנחנו צריכים לקחת בחשבון שהעניין הזה של דליקות והצתות, אנחנו חיים אותן בארץ הזאת הרבה הרבה שנים.

ישראל אייכלר: הרבה שנים, עוד לפני קום המדינה.

ישראל אייכלר: לכן רבותי אתם צריכים להיות ערוכים, גם אתם וגם כל הרשויות, שיהיו גורמים שירצו לגרום הצתות לא רק בשביל לגנוב מתכת, אלא בשביל להצית את הארץ הזאת.

ישראל אייכלר: זה כל השריפות עם היערות וכל הדברים האלה.

ישראל אייכלר: אם המקומות המסוכנים האלה, שיש בהם חומרים שאני לא רוצה לפרט אותם כי אני לא יודע, אבל אני יודע שיש שם חומרים, אם הם יהיו פרוצים ולא יהיו גדורים ולא יהיו סיורים, תהיה סכנת נפשות לא פחות מאשר באזור חיפה.

ישראל אייכלר: ותחשבו רגע על טילים ועל כל מיני דברים כאלה שיכולים להגיע מדרום.

<ישראל סקופ: אדוני, אני מסכים איתך, אבל אתה - - -

ישראל אייכלר: אתם צריכים להיות ערוכים לזה.

ישראל אייכלר: בשביל זה אתם קיימים.

<ישראל סקופ: אתה מסתכל על הנציג לא בהכרח הנכון של העניין.

ישראל אייכלר: אני חושב שהכי נכון.

ישראל אייכלר: אתה ממונה על השמירה על הקרקע.

<ישראל סקופ: נכון.

<ישראל סקופ: אנחנו מנהלים את כל מקרקעי ישראל.

<ישראל סקופ: את מחנות הצבא, את הבנייה, אזורי תעסוקה, שטחים חקלאיים.

<ישראל סקופ: אנחנו רוצים להתייחס במשהו.

<ישראל סקופ: אנחנו לא אלה שמזהים ואנחנו לא אלה ששורפים.

ישראל אייכלר: ברור.

<ישראל סקופ: רק שנייה.

<ישראל סקופ: אנחנו משתדלים לטפל בנזקים, כאשר מי שמורשה וקיבל אפשרות לשכור את הקרקע, להחכיר את הקרקע, להשתמש בקרקע, פועל לא נכון.

<ישראל סקופ: בן זכאי לדוגמא.

<ישראל סקופ: בן זכאי זה משבצת חקלאית, זה אגודה חקלאית שאחד מיחידי האגודה הפעיל שם מטמנות לא חוקיות.

<ישראל סקופ: יחד עם משטרת ישראל, פרקליטות המדינה, הגנת הסביבה, ביצענו פעולות אכיפה נגדו.

<ישראל סקופ: זה לא שאפשר לחשוב שבאו פקחים של המינהל ועובדי המינהל להדליק את הבעירות בבן זכאי.

ישראל אייכלר: רגע, רגע.

ישראל אייכלר: הפעלתם?

<קריאה: כן.

ישראל אייכלר: אז למה הוא ממשיך?

<ישראל סקופ: קודם כל אנחנו יודעים שזה נפסק.

ישראל אייכלר: אני יודע שאם מישהו - - -

<קריאה: כבר שבוע זה בוער.

<ישראל סקופ: יכול להיות.

<משה ליבר: לא בוער בבן זכאי.

<משה ליבר: אני יודע שלא בוער בבן זכאי שום דבר.

<קריאה: נו באמת, אז תבוא לראות.

ישראל אייכלר: רגע, סליחה רגע, בן זכאי שייך אליך?

ישראל אייכלר: הוא באזור שלך?

<משה ליבר: כן.

ישראל אייכלר: אז אנא תשלח את הפקחים שלך ותבדוק את זה.

<משה ליבר: אנחנו מטפלים בזה.

<משה ליבר: הנה, סקופ אומר בעצמו - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את הדיון, ברשותכם.

<שלומית אבינוח-קואולמן: עיריית אשדוד עוד לא דיברה.

ישראל אייכלר: עיריית אשדוד.

<משה ליבר: לא קיבלנו דיווחים, אבל נטפל בזה.

ישראל אייכלר: שמתם לב שיש לי איזו סימפטיה לעיריית אשדוד ולכן לא הטלתי עליכם את כל זה, כי אני יודע את התקציב שלכם, כמה הוא קשה.

ישראל אייכלר: כי אם מדובר פה במאות מיליונים, העירייה בעצמה לא תוכל לעשות את זה ואני מבין שזה מה שאתה - - -

<יעקב פלאצי: אנחנו בהחלט - - -

ישראל אייכלר: אבל תן לי את מה שכן אתם יכולים לעשות.

<יעקב פלאצי: ראשית לגבי העובדות.

<יעקב פלאצי: אנחנו מדברים פה על כמה דברים, כפי שכבר הובהר.

<יעקב פלאצי: השריפה הנוכחית מנותקת ולא קשורה למה שהחברה פה סובלים בדרך כלל מרתמים ו-א'-א' ומהמושבים מסביב.

ישראל אייכלר: אבל מה שאנחנו סבלנו באשדוד זה כן מזה.

ישראל אייכלר: מאגני החמצון.

<יעקב פלאצי: לא, לא.

ישראל אייכלר: כן.

<יעל גביש-תבור: כן.

<יעל גביש-תבור: אז הם סבלו מהריח.

ישראל אייכלר: אני זוכר.

ישראל אייכלר: אין החי מכחיש את החי.

ישראל אייכלר: כבר עברו 30 שנה, אבל אני מכיר את זה טוב.

<יעקב פלאצי: בבריכות החמצון האלה למעשה הפסיקו את השימוש לפני 15 שנה.

<יעקב פלאצי: הם היו בשימוש של העיר ומי שהפעיל אותן זה למעשה עמותה או חברה שהקימו הקיבוצים והמושבים מסביב, קולחי אשדוד, והשתמשו במים שלהם לצורך השקיה.

<יעקב פלאצי: הם אלה שהיו אמורים לעשות את כל הפעולות הנדרשות, אם וכאשר על פי דרישה.

<יעקב פלאצי: זה לגבי הסוגיה - - -

ישראל אייכלר: לא עיריית אשדוד אמורה לפנות את זה?

<יעקב פלאצי: לא, אלא מי שהפעיל את זה.

ישראל אייכלר: אומר המשרד להגנת הסביבה שכן צריכה.

<יעקב פלאצי: יש לנו ויכוח, דיון עם מנהל המחוז ואנחנו נפתור את העניין הזה.

<יעקב פלאצי: בכל מקרה, לגבי השריפה ה - - -

<קריאה: מתי?

<קריאה: מתי?

ישראל אייכלר: כולם שאלו מתי?

ישראל אייכלר: גם אני מצטרף לשאלה.

ישראל אייכלר: מתי אתם תסגרו את העניין הזה מי צריך?

<יעקב פלאצי: זה ייסגר.

<יעקב פלאצי: זה חייב להיפתר.

<קריאה: מתי?

<קריאה: אחרי החגים.

ישראל אייכלר: תן איזה תאריך מחייב.

<יעקב פלאצי: מנהל המחוז הוציא עכשיו צו.

<יעקב פלאצי: אנחנו נדרשנו לפעול לפי הצו.

ישראל אייכלר: 30 יום מספיק לכם כדי לדווח לנו מתי זה יהיה?

<שלומית אבינוח-קואולמן: אנחנו עושים ישיבת מעקב.

<יעקב פלאצי: מתי זה יקרה?

ישראל אייכלר: כן.

<יעקב פלאצי: אנחנו נוכל לדווח מה ההליכים שאנחנו עוד צריכים לעשות, כי יש פה הרבה מאד הליכים מקדימים וגם לראות של מי האחריות.

ישראל אייכלר: אז אנחנו מחכים לתשובת

ישראל אייכלר: כם בכתב לוועדה, מתי החלטתם, מה השלבים, מתי אתם מסיימים.

ישראל אייכלר: עוד משפט, בבקשה.

<יעקב פלאצי: אבל המלחמה הזו זו מלחמה שכבר עברנו.

<יעקב פלאצי: אנחנו צריכים להסתכל על המלחמות הבאות ובאופן פרדוקסאלי, דווקא השריפה הזו, שלא קשורה, יכולה לעזור לנו לפתור את הדברים הבאים: רתמים – לצד רתמים מה שהיום אנחנו מבצעים יש שם בריכות של חומרים מסוכנים שנשפכו שם ובזה עדיין לא מטפלים.

<יעקב פלאצי: ואם אלה יבערו - - -

ישראל אייכלר: למה?

<יעקב פלאצי: כי עדיין לא מטפלים וכבר אלה גולשים גם לכיוון אשדוד.

ישראל אייכלר: רתמים זה ברשות שלכם?

<יעקב פלאצי: לא.

<יעקב פלאצי: רתמים זה גובל לנו.

<יעקב פלאצי: זה כבר גולש.

<יעקב פלאצי: יש גלישות מעטות לשטחנו ואם זה יבער כנראה נהיה במקום אחר.

<יעקב פלאצי: דבר נוסף זה א'-א'.

ישראל אייכלר: מה אתה מציע לעשות שם?

<יעקב פלאצי: יש החלטת ממשלה לטפל.

ישראל אייכלר: מה זה לטפל?

ישראל אייכלר: לפנות את המקומות האלה?

<קריאה: אין תקציב.

<יעקב פלאצי: לטפל.

<יעקב פלאצי: אני לא איש מקצוע בתחום, אבל יש פה הרבה מאד.

<יעקב פלאצי: למעשה כל הפסולת הכימית של ישראל במשך שנים - - -

<ורד קירו זילברמן: של מי השטח?

<ורד קירו זילברמן: מי אחראי על השטח?

ישראל אייכלר: רשות מקרקעי ישראל.

<יעקב פלאצי: של מחוז מרכז, זה לא של אשדוד.

<משה ליבר: למיטב זיכרוני השטח הוא גבולי, הוא לא בתחום שיפוט, אבל הקרקע היא קרקע מדינה.

<משה ליבר: אנחנו מנהלים אותה – רתמים.

ישראל אייכלר: של רשות מקרקעי ישראל.

<משה ליבר: אבל במסגרת תכנית השיקום, אמורים לטפל גם בשטחים האלה.

<משה ליבר: כרגע הם לא בוערים.

<משה ליבר: אנחנו כרגע מטפלים קודם כל בבעירות.

<יעקב פלאצי: דבר נוסף א'-א', שזה בשטח אשדוד, כפי שנאמר פה על ידי נציג המינהל, מנהלים עכשיו ודרך אגב החלטת הממשלה החליטה לטפל גם בזה, אבל לא הקצו כספים.

<יעקב פלאצי: הם סמוכים ו-א'-א' אם תבער, יכול להיות שזה עוד פעם יבעיר גם את רתמים שוב.

<יעקב פלאצי: לכן חייבים את עזרת הוועדה.

ישראל אייכלר: על מה אתה מדבר, על א'-א'?

<יעקב פלאצי: על א'-א'.

ישראל אייכלר: זה כלול בהחלטת הממשלה.

<יעקב פלאצי: כן, אבל לא הקצו לזה כספים.

ישראל אייכלר: זאת אומרת ה-60 מיליון לא מספיקים?

<יעקב פלאצי: לא, זה לרתמים וגם זה כנראה לא יספיק.

<יעקב פלאצי: ולכן מה שהציבור סובל בדרך כלל, אמנם נקודתית, השבוע סבלנו מהשריפה הזו והיא תיפתר.

<יעקב פלאצי: מה שלא נפתר זה א'-א' ורתמים שמשם סובלים.

<יעקב פלאצי: משם ויש גם את הדברים האחרים במושבים ואת זה צריך להבין.

ישראל אייכלר: טוב, אני ממש מודה לך נציג עיריית אשדוד, יעקב פלאצי, מנהל אגף רישוי עסקים ואיכות הסביבה.

ישראל אייכלר: מה שמך?

<בועז רענן: בועז רענן מהפורום הציבורי לאיכות הסביבה, תושב אשדוד.

ישראל אייכלר: סוף סוף האשדודים גם יכולים לדבר.

<בועז רענן: אנחנו יושבים פה גם יהושע וגם אני ומנהלים פורום לאיכות הסביבה באשדוד.

<בועז רענן: מקבלים עשרות פניות טלפוניות מדי יום.

<בועז רענן: אנחנו למעשה נציגי ציבור של הפורום.

<בועז רענן: הפורום זה נבחרי ציבור, עמותה.

<בועז רענן: יש לנו תכתובת עם אותה ועדה, אליכם כבר משנת 2014, שכל האזור הצפוני של אשדוד זה פצצת זמן מתקתקת.

<בועז רענן: אנחנו יודעים את זה.

<בועז רענן: כיבוי שריפות, כיבוי פה, שם, זה לא עוזר.

<בועז רענן: אנחנו היינו בישיבות האלה ומכירים את זה ויודעים את כל הבעיות.

<בועז רענן: אין גוף אחד, כולל הוועדה הזאת, שפנינו אליהם בזמנו ויש לנו את כל התכתובת, שייקח את האחריות על עצמו.

<בועז רענן: שיטפל בכל המכלול הזה.

<בועז רענן: יש גם את אתר רתמים, גם א'-א', גם בריכות החמצון וגם אתר פסולת רעילה מאד, שאם זה יבער או אם יקרה שם משהו, אנחנו אבודים.

ישראל אייכלר: מה אתה אומר על מה שאמר נציג הכבאות, מר - - -

<בועז רענן: הוא לא אמר שום דבר.

<בועז רענן: הוא לא נתן שום פתרון.

<משה ליבר: מפעל אגן לא מפריע לכם?

ישראל אייכלר: הוא אמר שהם מדדו שם ולא מצאו שום דבר רעיל.

<בועז רענן: יש שם דברים רעילים.

<בועז רענן: אני שלחתי לכם את הדו"ח.

ישראל אייכלר: כן, אבל הוא מדד עכשיו.

<בועז רענן: לא, אני לא מדבר על זה.

<בועז רענן: אני מדבר על - - -

ישראל אייכלר: אתה מדבר על אותם אגנים שבערו עכשיו.

<בועז רענן: לא אמרתי שיש דברים רעילים על הבעירה של עכשיו.

<בועז רענן: אני מדבר על כל האזור - - -

ישראל אייכלר: על המכלול אתה מדבר.

<בועז רענן: על המכלול.

<בועז רענן: מה שנכון - - -

<משה סויסה: מישהו אחד צריך לקחת את כל האחריות וזה - - -

<בועז רענן: יש צריבה.

<משה סויסה: מישהו צריך לקחת את האחריות על כל האתרים האלה ביחד.

<בועז רענן: כבוד יושב ראש הוועדה, אנחנו גם מטפלים בנושא איכות סביבה אבל גם באיכות חיים ואי אפשר לחיות בצורה כזאת, כשענן בא אליך ואתה נושם אותו והעיניים מתפוצצות לך.

<בועז רענן: אז אין באמת אולי סכנה לחיים ואני לא יודע, אני לא רופא, אבל אני יודע מה קורה וידעתי אז מה קורה ויש לנו את כל התכתובת אתכם, עם הוועדה הזו.

<מרינה שטיימן דורון: אבל סליחה, חמש שנים זה לא חשיפה ממושכת?

<מרינה שטיימן דורון: 5 שנים.

<מרינה שטיימן דורון: זה חשיפה מאד ממושכת.

<קריאה: אי אפשר להתכחש לזה.

<קריאה: קיימים חומרים מסוכנים וכולם יודעים את זה.

<בועז רענן: הם קיימים, נכון.

<קריאה: הוא גם אומר שהוא לא יכול לבדוק את כל החומרים.

<קריאה: הוא לא יכול לראות איזה חומרים יש.

<קריאה: יש לו כמות קטנה של חומרים שהוא יכול לבדוק.

<קריאה: זה לא כל החומרים.

ישראל אייכלר: בואו נשמע את משרד הבריאות, כי כל הזמן שאלתי על העניין הזה, על הנזק האמיתי, לא רק על התחושה.

ישראל אייכלר: מי זו נציגת משרד הבריאות?

<שלומית אבינוח-קואולמן: דפנה זעירא.

ישראל אייכלר: הגברת דפנה זעירא, בבקשה.

ישראל אייכלר: אם יש לכם עובדות על תחלואה, על ילדים במצוקה נשימתית, על קשישים ודברים כאלה, תתני לנו.

<שלומית אבינוח-קואולמן: היא לא רופאה, היא מהנדסת.

<דפנה זעירא: אני לא רופאה, קודם כל.

ישראל אייכלר: את משרד הבריאות בשבילי עכשיו.

<דפנה זעירא: נכון, בסדר גמור.

<דפנה זעירא: אין לי הרבה מה לחדש לגבי מה שנטען פה לגבי האזור עצמו, אבל אני יכולה להגיד שכל הנתונים שלנו מסתמכים על נתונים שאנחנו מקבלים מכיבוי אש ומהמשרד להגנת הסביבה.

<דפנה זעירא: ידוע שעשן גורם לגירוי בעיניים, לגירוי בריאות.

<דפנה זעירא: זה הכל לטווח קצר.

<דפנה זעירא: אם לנו אין נתונים על רעלנים, אז אנחנו לא יכולים לעשות ניתוח, תכלס לתת הנחיות אחרות בזמן אמת של אירוע.

<שלומית אבינוח-קואולמן: מי צריך לתת לכם את הנתונים?

<קריאה: זה כל ערב, כל ערב.

<דפנה זעירא: נכון.

<דפנה זעירא: אין את הנתונים האלה.

<שלומית אבינוח-קואולמן: מי צריך לתת אותם?

ישראל אייכלר: איכות הסביבה.

<דפנה זעירא: מה שאני יודעת נכון לעכשיו שלפי הניטור השוטף שנעשה באזור, אין תחלואת יתר.

<דפנה זעירא: אין ניטור של תחלואה נשימתית שם.

<דפנה זעירא: זה מה שאני יכולה לומר.

ישראל אייכלר: אין תחלואת יתר?

ישראל אייכלר: בדקת?

<דפנה זעירא: לא.

<קריאה: פשוט - - -

ישראל אייכלר: רק שנייה, אל תתווכחו עם נציגי הממשלה, כי הם לא באו בשביל זה.

ישראל אייכלר: תדברו אלי בבקשה, אין לי בעיה.

ישראל אייכלר: אני נבחר ציבור, הם לא.

<קריאה: לדעת כמה - - -

ישראל אייכלר: יש למשל את בית החולים קפלן באזור, נכון?

<דפנה זעירא: כן.

ישראל אייכלר: אי אפשר לראות כמה תחלואת ילדים יש מהאזורים האלה לעומת אחרים?

<דפנה זעירא: אנחנו בודקים את זה ואין משהו חריג.

<דפנה זעירא: לפי הנתונים שאני קיבלתי - - -

ישראל אייכלר: בדקתם את זה?

<דפנה זעירא: אני חושבת שכן.

<דפנה זעירא: אני שאלתי את השאלה הזאת ואין נתונים חריגים.

<ורד קירו זילברמן: חריג לעומת מה?

ישראל אייכלר: לעומת ירושלים נניח.

<אהוד ויצמן: אפשר לקבל את הנתונים האלה?

ישראל אייכלר: אולי נוכל לקבל נתונים?

ישראל אייכלר: הייתי מאד שמח אפילו תוך שבועיים לקבל השוואה למשל לילדי ירושלים לעומת הילדים באזור הזה.

<דפנה זעירא: אני אבקש לקבל.

<אהוד ויצמן: למשל ביבנה.

ישראל אייכלר: ילדי תל אביב לעומת ילדי יבנה.

ישראל אייכלר: משהו שיהיה דומה.

ישראל אייכלר: אנחנו כבר רוצים לסגור את הישיבה, אבל עוד מילה אחת.

<מיכל גלעד: אני רק רוצה לומר על החומרים שמדברים עליהם וכולם יודעים עליהם, שהם חומרים מאד מאד מסוכנים.

<מיכל גלעד: אם אי אפשר אולי היום לעמוד על הנזקים שנגרמו עד עתה, אי אפשר לדעת גם מה הנזקים.

ישראל אייכלר: מה שמך?

<מיכל גלעד: אני מיכל גלעד.

<מיכל גלעד: אני גם משדמה, אנחנו גם מהיישובים הסמוכים.

<מיכל גלעד: יש שם חומרים מסוכנים.

<מיכל גלעד: כולם יודעים וכולם כאן היום אמרו בפירוש, החומרים המסוכנים קיימים, הם מסוכנים מאד.

<מיכל גלעד: אנחנו תושבים תמימים.

<מיכל גלעד: אנחנו לא יודעים אם האמצעים שאתם מנטרים או בודקים, אם הם באמת מכילים את כל מה שאנחנו צריכים לדעת.

<מיכל גלעד: אנחנו רוצים לדעת.

<מיכל גלעד: קודם כל אנחנו רוצים לדעת מה אנחנו נושמים.

<מיכל גלעד: אחר כך אנחנו נבחן מה הנזק לטווח הארוך.

<מיכל גלעד: לא רק עכשיו.

<קריאה: וגם למי פונים?

ישראל אייכלר: אם הייתי מאמין ברשויות, הייתי אומר לך – לפחות יש מדינות כאלה שאומרים שאם הרשות אומרת, הרשות יודעת.

ישראל אייכלר: הרשויות אומרות שאין שם עכשיו רעלים.

ישראל אייכלר: אז לפחות בשביל להירגע, אם את רוצה, את יכולה.

ישראל אייכלר: לדאבוני אני סקפטי לגבי הודעות של רשויות.

ישראל אייכלר: אבי סייג, איפה אתה גר?

<אבי סייג: אני גם תושב גדרות.

ישראל אייכלר: גדרות?

<אבי סייג: גדרות, זה כל היישובים באזור.

ישראל אייכלר: אם אתה יכול להוסיף עוד משהו שלא נאמר זה יהיה גאוני.

<אבי סייג: יש לי הרגשה שפה מטאטאים את הכל.

<אבי סייג: מינהל מקרקעי ישראל, רשות מקרקעי ישראל, חבל יבנה.

<אבי סייג: על כיבוי אש אין לי מה להגיד, כי הם רק מניעה, הם לא.

<אבי סייג: אין פה שום פתרון.

<אבי סייג: אנחנו באנו הנה.

<אבי סייג: אין שום פיתרון.

<אבי סייג: אף אחד לא אומר מתי יפנו את הגוש הזה.

<אבי סייג: הגוש הזה – כל הבוצה.

<אבי סייג: יש לי מפעל גדול באשדוד, אני משלם הון עתק לכולם.

<אבי סייג: לכבאות, לעירייה, לך, כן.

<אבי סייג: לאיפה הולך כל הכסף הזה?

<אבי סייג: לאיפה הלך כל הכסף כל השנים?

<אבי סייג: כבוד יושב הראש, אם לא תציב פה לוח זמנים ומי עושה את העבודה – יש כאן נציגים של המשטרה, מפחדים להיכנס לבן זכאי.

<אבי סייג: אני שוטר מתנדב, לא נכנסים לכפר הזה.

<אבי סייג: שבוע שעבר הדליקו שם מדורות.

<אבי סייג: ניצלו את ל"ג בעומר כדי להדליק מדורות שחורות.

<אבי סייג: זה לא ל"ג בעומר המדורות שהיו שם.

<אבי סייג: אז חברה, בואו.

<אבי סייג: כבוד יושב הראש, באמת כל הכבוד, כינסת אותנו הנה.

<אבי סייג: צריך להציב לוח זמנים ומי מטפל.

<אבי סייג: איפה ראש עיריית אשדוד?

<אבי סייג: עם כל הכבוד לראש רשות - - -

<שלומית אבינוח-קואולמן: הזמנו אותו.

<שלומית אבינוח-קואולמן: ניסינו להזמין אפילו היום בבוקר.

ישראל אייכלר: אנחנו הזמנו גם את שרי איכות הסביבה ושר הפנים.

ישראל אייכלר: לא הספקנו.

<אבי סייג: אז צריך לזמן אותם עוד פעם.

ישראל אייכלר: אבל היות ואנחנו רוצים ישיבה מקצועית ביותר, אז עדיף לי האנשים המקצועיים מאשר ראשי הערים.

ישראל אייכלר: כי ראשי ערים ושרים, אני מכיר אותם, הם יגידו לי בדיוק מה שכתוב בפרוטוקול להגיד.

ישראל אייכלר: אני צריך יותר את אנשי המקצוע.

<אבי סייג: אבל איפה אנשי המקצוע?

ישראל אייכלר: אתה דיברת על לוח הזמנים.

ישראל אייכלר: אני חושב שאתה צודק.

ישראל אייכלר: זה הדבר הכי חשוב לנו.

ישראל אייכלר: לכל הרשויות אני אומר - אנחנו רוצים לוח זמנים.

ישראל אייכלר: שבוע, שבועיים, חודש, אני רוצה לדעת מתי מתחילים, מה עושים.

ישראל אייכלר: כבר שמענו מה אתם עשיתם.

ישראל אייכלר: אנחנו חייבים לפתור את הבעיה הזאת, כי אם לא נפתור את הבעיה הזאת, אני אמרתי כבר, אני רואה בזה בעיה הרבה יותר גדולה מאשר האזור של תושבי אשדוד.

ישראל אייכלר: יש עוד אנשים שהגיעו מרחוק.

ישראל אייכלר: משפט לכל אחד.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<עדי ינקילביץ: תודה.

<עדי ינקילביץ: יש גם בעיה ברמה המערכתית.

ישראל אייכלר: שמך?

<עדי ינקילביץ: עדי ינקילביץ, אני תושב יבנה.

<עדי ינקילביץ: יש בעיה ברמה המערכתית, וכבוד יושב הראש נגע בזה וגם נציג הכבאות נגע בזה.

<עדי ינקילביץ: הבעיה זה עניין הסמכויות.

<עדי ינקילביץ: יש ארבעה ראשים לפחות, שכל אחד מטפל בקצה קצהו של הבעיה ואף אחד לא מטפל באופן גורף בכול המכלול הזה.

<עדי ינקילביץ: המשטרה הירוקה מטפלת רק בעניין של הסנקציות ורשות מקרקעי ישראל היא בכלל בעניין של הפינוי או השמירה על הקרקע.

<עדי ינקילביץ: המשרד לאיכות הסביבה, מעבר למשטרה הירוקה, הוא מטפל בזה.

<עדי ינקילביץ: הכיבוי זה במניעה.

<עדי ינקילביץ: המשטרה לא מטפלת בזה, כי זה לא בסמכותה; והרשויות הן רשויות, עם המוגבלות הידועה של הרשויות.

<עדי ינקילביץ: זאת הבעיה העיקרית לדעתי.

<עדי ינקילביץ: אין גוף אחד שמטפל ויכול לטפל בכל הבעיה מ-א' ועד תו ולתת פתרון כולל.

ישראל אייכלר: אתה צודק במאה אחוז.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: מי יושב לידך?

<אליהו מזוז: אלי מזוז מיבנה.

<אליהו מזוז: שני משפטים.

<אליהו מזוז: אחד, מה שנורא הטריד אותי, שנאמר שאי אפשר למדוד את כל החומרים, בטח שחומרים מאד מאד בעייתיים.

<אליהו מזוז: אני מאמין שאפשר למדוד.

<אליהו מזוז: צריך למצוא את המכשירים הנכונים למדוד.

<אליהו מזוז: אני גם יכול לומר שביקשו כמה וכמה פעמים לבוא ולמדוד ביבנה ואצלנו לא באו למדוד.

<אליהו מזוז: אז כשאומרים לי פה מדדו, השאלה היא כמה מדידות במשך חמש שנים ואיפה מדדו.

<אליהו מזוז: זה דבר ראשון.

<אליהו מזוז: דבר שני מה שנורא מטריד, שאני שומע שאומרים פה הנציגים שאישרו להם 63 מיליון שקלים, אבל הכסף לא עבר.

<אליהו מזוז: אז קודם כל אם אישרו כסף – להעביר אותו ושיתחילו להגביר עבודה עם עוד 63 מיליון שקלים.

<אליהו מזוז: זה משהו מצחיק.

<אליהו מזוז: יש כאן עבודה שנעשית, אם לוקחים מתקציב אחר, להתחיל להזיז את הדבר הזה.

<אליהו מזוז: זה כבר אושר, כבר קיבלתם החלטה בממשלה על הסיפור הזה.

<אליהו מזוז: שמישהו ידאג שהכסף יעבור לגופים המתאימים שיטפלו בזה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

<ורד קירו זילברמן: אני רוצה לשאול שאלה את המשרד להגנת הסביבה.

<ורד קירו זילברמן: אני מפנה אותה אלייך, לבנה.

<ורד קירו זילברמן: האם באמת עשיתם איזה שהן מדידות לגבי מה נפלט לאוויר בעת השריפה?

<ורד קירו זילברמן: אם תוכלו לתת פירוט לוועדה מבחינת חומרים וגם איזה חומרים שאתם מכירים, שנמצאים בקרקע ואתם לא יכולים למדוד אותם; והדבר הנוסף זה באמת לדעת מה נמצא בקרקע באותם מקומות.

<ורד קירו זילברמן: אני רק רוצה לציין שהפליטות לאוויר זה דבר אחד.

<ורד קירו זילברמן: יש תשטיפים, יש פליטות למי תיהום, יש זיהומים; וגם כשהאתרים לא בוערים, עדיין נפלטים גזים ומדובר על חשיפה ארוכה ומתמשכת מאזור שכל כולו יש בו בעיות זיהומים מאד קשות.

ישראל אייכלר: שם ותפקיד.

<לבנה קורדובה: לבנה קורדובה-ביג'ורנר.

<לבנה קורדובה: אני ממונה על מערך ניטור אוויר במשרד להגנת הסביבה.

ישראל אייכלר: אז למה שתקת עד עכשיו?

ישראל אייכלר: זאת הייתה השאלה שריחפה באוויר.

ישראל אייכלר: אם הייתה פה מכונת ניטור, זה מה ששואלים כולם.

<לבנה קורדובה: אוקיי.

<לבנה קורדובה: אז קודם כל כונני הסביבה יצאו עם מכשירים ניידים וזה המכשירים של החלקיקים.

<לבנה קורדובה: בזה ניתן בזמן אמת לקבל את הנתונים.

<לבנה קורדובה: לגבי החומרים האחרים, ערכנו מדידות ביום חמישי בלילה.

<לבנה קורדובה: בשתים עשרה בלילה יצא צוות דיגום מיוחד, שערך מספר מדידות.

<לבנה קורדובה: לא עשינו מדידות תקניות לאורך שעה על מנת לראות אם אנחנו מעל התקן או מתחת לתקן.

<לבנה קורדובה: זה היה מין סריקה ראשונה של החומרים, קודם כל על מנת לדעת מה יש לנו באוויר.

<לבנה קורדובה: אנחנו תוך שבוע – עשרה ימים אמורים לקבל את התוצאות.

<לבנה קורדובה: אנחנו נפרסם אותן, כמובן גם נעביר אותן כאן לוועדה.

<לבנה קורדובה: אחרי שנקבל את התוצאות, ודרך אגב, עשינו את המדידות האלה סמוך מאד למוקד, איפה שניתן היה להתקרב – 500 מטרים מהמוקד ובמורד הרוח, סמוך לכביש של ניר גלים ובעוד נקודה מרוחקת יותר, כ-3-4 קילומטרים מנקודת השריפה.

<לבנה קורדובה: לפי הנתונים שהתקבלו, כי היה לנו חשוב לעשות את המדידות ממש בזמן השריפה, בדיוק לדעת איזה חומרים נפלטים ולא רק מתוך הדמיון.

<לבנה קורדובה: ברגע שנקבל את הנתונים נעשה איזו שהיא הערכת מצב ואז נחליט איזה דיגום לעשות ומתי, על מנת כן לקבל ריכוזים שהם בעלי משמעות.

ישראל אייכלר: אתם תעבירו את הכל אלינו.

<לבנה קורדובה: כן.

ישראל אייכלר: אנחנו נביא את זה לידיעת הציבור.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם.

ישראל אייכלר: הוועדה מוטרדת מהמחדל המתמשך שפוגע בבריאות מאות אלפי תושבים באזור.

ישראל אייכלר: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בעוד כחודש ימים או חודשיים, אנחנו נראה.

<שלומית אבינוח-קואולמן: בעוד חודש.

<שלומית אבינוח-קואולמן: סוף יוני.

ישראל אייכלר: חודש ימים.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת שמישהו ייקח אחריות כוללת – גם איכות הסביבה ורשות מקרקעי ישראל והעיריות באזור חייבים להקים גוף מאוחד, משותף, שלא יהיה מצב של הטלת אחריות אחד על השני, כולל שירותי כיבוי אש.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לקבל הערכה תקציבית של עלויות לפינוי אתר רתמים, אתר א'-א' ובריכות החמצון.

ישראל אייכלר: גם אם המחיר יקר, אנחנו רוצים לדעת.

<בועז רענן: והפסולת הרעילה שיש שם.

<קריאה: ובן זכאי.

ישראל אייכלר: אני מבין שבן זכאי זה משהו - - -

<קריאה: יש גם - - -

<שלומית אבינוח-קואולמן: סליחה, הוא באמצע דברי הסיכום.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לקבל דו"ח מדיוני הוועדה הבין משרדית שמתכנסת מחר בעניין רתמים ו-א'-א' ובעיקר על העניין של אפשרויות הגידור של האתרים וסיורי השמירה באתרים האלה.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לקבל מהמשרד להגנת הסביבה דו"ח מפורט אלה חומרים מזוהמים נפלטו בגלל השריפה.

ישראל אייכלר: כמו כן לפרט אלה חומרים הוטמנו באתרים האלה בכל השנים שהם פעלו.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לקבל עדכון לגבי הצו שהוצא לעיריית אשדוד על ידי מחוז דרום, בדרישת סגירת בריכות החמצון ותאריכי ביצוע.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות נתוני תחלואה – מחלת ריאות ומחלות אחרות – של ילדים, קשישים ואנשים חולים באזור – גדרות, יבנה, אשדוד ויישובי המועצה האזורית חבל יבנה.

ישראל אייכלר: אני מודה לכם על שבאתם.

ישראל אייכלר: אנחנו נקיים דיון נוסף.

ישראל אייכלר: אולי בפעם הבאה נהיה אנשי בשורה חכמים יותר.

ישראל אייכלר: תודה רבה.