ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 497, 2017-05-15 11:30

איתן כבל: שלום לכולם.

איתן כבל: צהריים טובים, גברתי מנהלת הוועדה, היועצות משפטיות, רשמת, דוברות, חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 57) (זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן הזוג), התשע"ז-2017, של ח"כ איתן כבל, ועוד שורה של חברי כנסת, רועי פולקמן ואחרים.

איתן כבל: יש שתי הצעות חוק שגם כן הואחדו של חבר הכנסת איל בן ראובן ושל מרדכי יוגב שהן ליד הצעות החוק הזו.

איתן כבל: נמצאים פה סטודנטים למשפטים מאוניברסיטת תל אביב.

איתן כבל: קודם כל, שאו ברכה.

איתן כבל: תתרשמו.

איתן כבל: אנחנו נמצאים עכשיו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית של הצעת החוק שהזכרתי.

איתן כבל: ברשותכם, כמציע החוק וכמי שמוביל את החוק, אני רוצה לומר שכבר הרבה מאוד מאוד שנים.

איתן כבל: לא יכולתי להיות נוכח בדיון הקודם, יש בג"צ ברגע זה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לשים את הדגש על שתי נקודות מרכזיות כדי להבהיר גם לאוצר וגם לכל האחרים בדיוק במה אנחנו אוחזים כי הבנתי שהיו כל מיני עניינים לא ברורים בדיון הקודם.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר, ואם הדברים שאני הולך להבהיר אותם לא מקובלים, אני מפזר את הדיון ונגמור את העניין הזה.

איתן כבל: אני לא מתכוון לשחק עם העניין הזה שאני הולך איתו שבע שנים רצופות.

איתן כבל: אני רוצה גם לומר ולהזכיר שהתודות במקרה הזה הן לא למשרד האוצר, הן בראש ובראשונה להתאחדות התעשיינים, כי החוק במקור היה צריך להשית על קופת המדינה את השעה הזו.

איתן כבל: אתה זוכר את זה.

איתן כבל: בנקודה הזו הלכנו כברת דרך.

איתן כבל: יש כאן נקודה ברורה ומי שלא יודע שילך וילמד את הנתונים.

איתן כבל: אני מדבר, קודם כל, על מספר הימים.

איתן כבל: אין חיה כזו שישה ימי מילואים, אין חיה כזו.

איתן כבל: רוב חיילי המילואים, ואני מעיד על עצמי, אני אומר את זה כמילואימניק, ולא שמישהו ימליץ עליי להדליק משואה, בוודאי לא לשנה הקרובה על העניין הזה.

איתן כבל: רוב חיילי המילואים עושים בעיקר חמישה ימים.

איתן כבל: זה נע בין שלושה לחמישה ימים.

איתן כבל: יש היום יחידות מסוימות באוגדה מסוימת שהתחילו מהשנה האחרונה גם לעשות שבועיים ימי מילואים, ואני שייך לכוח הזה בעיקר.

איתן כבל: אבל זה הולך ומקבל גם ביחידות צה"ל השונות.

איתן כבל: חלק עדיין עושות קו מעת לעת שהוא ברור מעבר לשישה ימים.

איתן כבל: אף אחד לא מתגייס בראשון ומסיים בשישי.

איתן כבל: זאת אומרת, המשמעות היא שאם אנחנו עוברים מחמישה ימים לשישה ימים עיקרנו, סרסנו, את החוק, ובעצם הפכנו אותו לאות מתה, וסתם אנחנו מבלבלים לעצמנו את המוח - פשוט מאוד.

איתן כבל: אמרתי את זה גם כן לשרגא ברוש שגם קיבל את דעתי.

איתן כבל: זה היה הכיוון מההתחלה.

איתן כבל: אני לא יודע מאיפה צצו השישה ימים האלה.

איתן כבל: אנחנו גם הורדנו, אני רוצה להזכיר, לאורך כל הדרך.

איתן כבל: עשינו את החלוקה של מי יכול, מי חלק מהחוק, כמה ילדים, באיזה גילאים.

איתן כבל: יתרה מכך, העובדה שאנחנו מורידים את התלת-יומי ולא מכליל אותו בתוך העסק הזה זה מוריד מכסה מאוד מאוד גדולה של חיילי מילואים - זו נקודה אחת.

איתן כבל: קודם כל, לא היתה לי הזדמנות לברך את עלי בינג שהוא אחד המוכשרים ביותר באגף תקציבים.

איתן כבל: כן, מה שמגיע לך, מגיע לך.

איתן כבל: הוא עכשיו רכז ביטחון.

איתן כבל: שיהיה לך באמת בהצלחה, ואני אומר לך את זה באמת מכל הלב וגם בחברות.

איתן כבל: מעבר לזאת, העניין של חצי שעה והשעה - קודם כל, אנחנו מדברים על שעה, או, או.

איתן כבל: אין ויכוח על זה.

איתן כבל: הנקודה היא שבאה המדינה ואמרה שהיום כבר יש את העובדים שהם מקבלים את חצי שעת ההנקה או כל מיני ורסיות כאלה ואחרות.

איתן כבל: אין הכוונה שלי עכשיו לייצר איזו מערכת שאומרת: ועוד שעה.

איתן כבל: איך אומרים?

איתן כבל: תודה על מה שאנחנו מצליחים להילחם עד עתה.

איתן כבל: הלוואי ויום אחד זה יגיע.

איתן כבל: כשיהיו על זה בעיות נצטרך לתת על זה את הדעת.

<מרב תורג'מן: לא, צריך פשוט לעשות את ההבחנה בין שעת ההורות שהיא בפועל בעצם שעת הנקה והיא הורחבה עד גיל שנה לבין קיצור שעות עבודה שזה משמעות אחרת שזה לפי התקשי"ר מקבלים חצי שעה - - -

איתן כבל: נצטרך למצוא לזה את הניסוח.

איתן כבל: אלה הנקודות.

איתן כבל: יש נקודה נוספת שאני עדיין לא יודע מה עמדתך, עלי, וזה לגבי הצעת החוק של שני החברים המכובדים שיושבים כאן לצדנו: יוגב וחברי חבר הכנסת איל בן ראובן לגבי זה כשיש הכרזת מצב חירום ולגבי העובדה שבנות הזוג יכולות להשתחרר גם כן במצב שכזה.

איתן כבל: אני אשמח שנקבל את ההתייחסות.

איתן כבל: אנחנו ממוקדים.

איתן כבל: נדמה לי שהשב"ס, אם אינני טועה, ביקש החרגה.

איתן כבל: אני ארצה להבין מה זה ההחרגות האלה, כאילו כל אחד מוחרג.

איתן כבל: אני תמיד אומר שכשיש מצב חירום אנחנו לא צריכים את אף אחד בשביל זה.

איתן כבל: כשחס וחלילה חייל נחטף וכל השוטרים וכל החיילים נמצאים במצב בחירום, או שב"ס כשיש איזה פעולה של החזרת עצירים או הכנסת עצירים - בוודאי אין הכוונה.

איתן כבל: אבל ב-365 יום בשנה זה יכול לקרות פעם, פעמיים, שלוש, ארבע.

איתן כבל: חמש, בסדר?

איתן כבל: אנחנו מדברים על הליבה של ההתנהלות, לא מצבים שהם מצבים שקורים פעם ב-.

איתן כבל: לכן, החוק, קודם כל, צריך לתת את המסגרת של שתי הנקודות האלה.

איתן כבל: אני אשמח לשמוע את עלי מתייחס ואשמח כאן לשמוע.

איתן כבל: חברים נוספים, לא יום לימודים ארוך.

איתן כבל: אין כאן הרצאות.

איתן כבל: כבר טחנו את העניינים, הבנו אותם.

איתן כבל: אנחנו מודעים להם.

איתן כבל: החוק הזה חשוב, אז בבקשה.

איתן כבל: עלי, בבקשה.

<עלי בינג: ראשית, חשוב להדגיש שכן הנוסח המקורי שעבר גם ועדת שרים כן היה נוסח של שישה ימים.

איתן כבל: אז זה בטעות.

איתן כבל: אני לא זוכר את זה.

<עלי בינג: זה הנוסח, אתם יכולים לבדוק.

<עלי בינג: אני רק אומר.

<מרב תורג'מן: אבל הנוסח שאושר בקריאה ראשונה אושר עם חמישה ימים.

<מרב תורג'מן: זה הנוסח שכרגע מונח על שולחן הוועדה.

איתן כבל: עלי, למרות זאת חשוב לי שתהיה שלם.

איתן כבל: זה לא גחמה, זה לא ניסיון לגנוב יום.

<עלי בינג: אנחנו מבינים.

<עלי בינג: בכל זאת אני כן רוצה להגיד שגם חייל שמזומן לשבועיים וחזר ביום חמישי הביתה, זה נחשב שזה שבועיים.

<עלי בינג: זה לא נחשב חמישה ימים לצורך העניין, אבל בסדר.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: בינג, סליחה.

איתן כבל: אכניס אותך לעולם המילואים.

איתן כבל: כשזה שבועיים לא צריך אותך, זה ברור כשמש לאור הירח.

איתן כבל: שבועיים - יש מילואים שעושים שבועיים.

איתן כבל: אין ויכוח על זה.

<עלי בינג: לא, גם אם הוא יצא לשבת.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: עלי, גם אם הוא יצא לקיוסק.

איתן כבל: אני מכניס אותך לעולם שקוראים לו עולם המילואים.

איל בן ראובן: בשבת גם לא עובדים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: כמי שגם ניהל את הרישומים הרבה פעמים לחיילים וסידר להם את חצאי השעות, ואיך ומי צריך לצאת ומה.

איתן כבל: העניין הוא לא זה, הוא לא השישי-שבת, שתהיה בריא.

איתן כבל: לכל ההרצאה הארוכה שנתתי אין שום קשר לשישי-שבת.

איתן כבל: העניין הוא איך אתה מקבל את התלוש.

איתן כבל: בתלוש, כשאתה מקבל את הטופס הכחול, ועכשיו זה כבר שונה, יש לך איזה רצועה כזו וכתוב לך כמה ימים.

איתן כבל: הרוב מסיבות נכונות: קיצור ימי המילואים ותקציב ופה ושם.

איתן כבל: בסוף, סוף, אימון בסיסי ורגיל הוא חמישה ימים.

איתן כבל: או תלת-יומי, או חמישה ימים ביחידות היותר מתקדמות.

איתן כבל: נכון, יש כאלה, בעיקר אנשי סגל, אבל הם המעט שבמעט, שיכולים להגיע יומיים קודם או להגיע אפילו רביעי, חמישי.

איתן כבל: כל יחידה מסדרת לעצמה את הדברים לאור הפעולה.

איתן כבל: הכוונה היא שמילואים בדרך כלל, רוב החיילים עושים את זה ראשון-חמישי.

איתן כבל: יש עוד.

איתן כבל: בוודאי שיש קו, ויש היום יחידות שעושות שבועיים אימון, ואני מקווה שהמצב הזה רק ילך ויגדל.

איתן כבל: אבל זה עדיין ביחידות מאוד מאוד ברורות, אוגדות מאוד מאוד מסוימות.

איתן כבל: עלי, בבקשה.

<עלי בינג: להבנתנו, הסיכום הראשוני היה כן על שישה ימים.

<עלי בינג: אנחנו גם חושבים שזה עיקר החשיבות.

<עלי בינג: זאת אומרת, ההטבה הזו בעיקר מגיעה למי שנעדר מביתו מספר ימים, ולכן לבת הזוג שלו מגיעה ההטבה הזו.

<עלי בינג: אבל אנחנו מבינים שהנוסח כרגע עבר בקריאה ראשונה בנוסח אחר.

<עלי בינג: זה לא היה מה שסוכם איתנו.

<עלי בינג: אבל מה שחשוב לנו כרגע זה, קודם כל, הנוסח של החפיפה עם שעות העבודה של עובדי מדינה.

איתן כבל: תסביר.

רועי פולקמן: מניעת הכפילות.

<עלי בינג: מניעת הכפילות.

<עלי בינג: זה מה שציינת בפתיחה, כבוד היושב-ראש.

<עלי בינג: להבנתנו, עובדי מדינה זכאים בשנה הראשונה לשעת הורות, זאת אומרת, הם עובדים שעה אחת פחות, ומגיל שנה ועד גיל 12 לחצי שעה.

<עלי בינג: קוראים לזה קיצור שעות עבודה ולא שעת הורות.

<עלי בינג: הטרמינולוגיה היא שונה, אבל בסופו של דבר זה הטבה שהיא די דומה.

איתן כבל: איזה גילאים שעת הורות?

איתן כבל: אני מצטער, אף פעם לא ניצלתי את זה.

<עלי בינג: שעת הורות זה עד גיל שנה.

<עלי בינג: קיצור שעות העבודה זה עד גיל 12.

רועי פולקמן: כן, הוא היה העניין התקציבי.

איתן כבל: תאמין לי, הבנתי.

איתן כבל: הרי הוא לא התלונן בגלל שהוא דואג.

איתן כבל: תנו לעלי קודם כל להציג את הדברים כדי שנדבר באותה שפה.

רועי פולקמן: זה רק על עובדי מדינה, כן.

איתן כבל: ברור, ברור.

<עלי בינג: המטרה שלנו היא להבהיר שעובדי מדינה שהם בני זוג או בנות זוג של אותו חייל מילואים שעושה שישה ימים, חמישה ימים, לא משנה כרגע, שעושה את מספר הימים הנדרש, אז אותו בן זוג יוכל לעבוד שעה אחת פחות.

<עלי בינג: בתוך השעה הזו יש את החצי שעה שהוא כבר זכאי לה אם הילד הוא בן משנה ל-12, או אם זה בין אפס לשנה אז זה בעצם אותה שעה.

איתן כבל: עלי, מקובל עליי.

<עלי בינג: בסדר גמור.

<עלי בינג: רק צריך למצוא.

<עלי בינג: אנחנו הצענו איזשהו ניסוח.

<עלי בינג: גם שלחנו אליכם את הניסוח.

<עלי בינג: אני חושב שהוא ניסוח מוצלח.

<עלי בינג: ככל שיש איתו איזושהי בעיה משפטית, נשמח ללטש את הניסוח.

<עלי בינג: אבל הניסוח אומר שצריך להוסיף בסיפא את המילים: או לפי הנהוג במקום עבודתה, וצריך במקום העבודה, בעניין שעות הורות או הסדר אחר ממקום העבודה בגין הפחתת שעות העבודה מפאת היותה הורה.

<עלי בינג: לא, זה כך צריך להיות: זה הסדר אחד בגין הפחתת שעות עבודה מפאת היותו הורה.

<עלי בינג: זה הניסוח שאנחנו הצענו.

<עלי בינג: אבל שוב - - -

איתן כבל: היועצות המשפטיות, אתן רוצות לומר הרבה יותר ממה שאני אתן לו.

איתן כבל: אני אאפשר לכן לענות על זה.

<עלי בינג: וצריך להוסיף מה שליאור מתקנת פה: ובלבד שלא תינתן פחות שעה – אין הכוונה שלנו שמגיל שנה ועד גיל 12 אותו הורה יהיה זכאי רק לחצי שעה.

<עלי בינג: אנחנו לא רוצים לפגוע בו כמובן.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: קודם כל, תודה על ההערה.

איתן כבל: הקדמת אותי.

איתן כבל: כדי שיובהר יש פה עוד שתי נקודות: יש כאן גבר-אישה עד גיל שנה, צריך לזכור את זה כי לא תמיד גבר - - -

<מרב תורג'מן: זה כבר קיים אבל.

<עלי בינג: אני חושב שהיום קוראים לזה הורות וזה שני בני הזוג.

איתן כבל: הורות, אז גמרנו.

איתן כבל: אני אומר את זה כדי שלא נמצא את עצמנו בסוף נדרשים לתקן כי שכחנו.

<מרב תורג'מן: התקשי"ר מגדיר הורה כעובד או עובדת.

<מרב תורג'מן: אין פה הבחנה בין גבר לאישה.

איתן כבל: אוקי, יפה.

איתן כבל: סגרנו - התקדמות.

איתן כבל: עוד משהו, עלי?

<עלי בינג: בנוגע להצעות החוק האחרות – הבנו שהן כפופות להצעות החוק הזו.

<עלי בינג: אנחנו לא בחנו את זה, ולכן אנחנו לא באנו לפה עכשיו מוכנים להגיד את העלות שלהן.

<עלי בינג: לכן, אין לנו כרגע עמדה מגובשת בנוגע לעלות התוספת שלהן.

<עלי בינג: אני אומר ככה אמירה ראשונית שאני לא עומד מאחוריה עד הסוף, אבל להבנתי מצב חירום במדינה הוא די המצב התמידי מבחינה משפטית.

<עלי בינג: אני לא יודע להבין בדיוק את הניואנס הזה.

איתן כבל: בינג, תמיד היית שנון.

איתן כבל: אין ויכוח על זה.

איתן כבל: הוא אמר שמצב חירום הוא מצב תמידי.

<עלי בינג: אני אתן לך מהתחום הקודם שלי - - -

איתן כבל: אתה רומז שעוד לא תיקנו את זה, עלי?

<עלי בינג: בסדר, אנחנו צריכים עוד ללמוד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: קודם כל, לגבי העניין הזה לפני שאני עובר הלאה נציגי השב"ס, בבקשה.

איתן כבל: רציתם להעלות איזושהי הסתייגות, הערה, הארה?

<פנינה לב ארי: שמי פנינה לב ארי, אני ראש מחלקת פיתוח משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר.

<פנינה לב ארי: אני רק רוצה לתקן אצלנו מבחינת מצב קיים.

<פנינה לב ארי: אצלנו שעת הנקה, מה שנקרא בעבר, עד גיל שנה ניתנת לכלל אוכלוסיית הנשים, גברים, אצלנו כמו שהיא הגדירה, ועד גיל 13, לא 12, ניתנת שעת הורה לאוכלוסיית הטיפול, המינהלה ועובדי היום שהארגון יכול לתת.

איתן כבל: זה יושת עליהם בדיוק as is.

איתן כבל: זה לא ייפגע.

איתן כבל: לא ייגרע שכרם בעניין הזה.

<מרב תורג'מן: ניתנת שעה?

<פנינה לב ארי: נכון.

<פנינה לב ארי: שעה, לכן הדגשתי את זה.

<פנינה לב ארי: שעה ועד גיל 13, בניגוד לגיל 12.

<פנינה לב ארי: זה שב"ס, שירות בתי הסוהר.

<פנינה לב ארי: אנשינו גם יוצאים למילואים וגם יש לנו - - -

איל בן ראובן: יוצאים למילואים לצבא.

איתן כבל: לצבא, לצבא – כן, כן.

איתן כבל: למרות שזה פחות פחות, נכון?

איתן כבל: אתם לא אוהבים את הרעיון הזה.

<פנינה לב ארי: בשעת חירום, כפי שציינת מלכתחילה אנחנו - - -

איתן כבל: גברתי צודקת.

איתן כבל: זה מתח שמתקיים כל הזמן.

איתן כבל: אצלנו לפחות ביחידה החליטו שמה שיקבע זה איפה תהיה בשעת החירום.

איתן כבל: אם בשעת החירום אתה צריך להיות בשב"ס, אנא עזוב אותנו.

איתן כבל: אל תתפוס לנו מקום.

איתן כבל: אותו דבר לגבי שוטר, אותו דבר לגבי כל מיני יחידות שושואיסטיות אחרות כי זה אוהבים לעשות מילואים אבל תופסים משבצת.

איתן כבל: אחת ולתמיד צריך לעשות גם בזה סדר.

<פנינה לב ארי: מה שאנחנו מתייחס למעשה זה הסוהרות שלנו שעובדות במשמרות שבני זוגם למעשה נדרשים לבצע מילואים.

<פנינה לב ארי: מבחינתנו, הבעיה קיימת גם בשגרה.

<פנינה לב ארי: בשעת ההנקה במירכאות שאנחנו נותנים להן, היכולת של שירות בתי הסוהר לתת מענה, גם מבחינת קו אדום, קו שחור אצלנו שאני לא אפרט, היא בעייתית.

<פנינה לב ארי: לכן, מה שביקשנו זה להחריג את סוהרות הביטחון במשמרת, והלוחמות ביחידות המיוחדות, ביחידות ה- - -

איתן כבל: נשארו עוד חיילים וחיילות בסוהרים אחרי שהכנסת את כולם?

<פנינה לב ארי: נשארו.

<מרב תורג'מן: את מדברת רק על שעת ההנקה או שוב כאמור עד גיל 13?

<פנינה לב ארי: אני מדברת רק על המילואים.

איתן כבל: גברתי, אני מתנצל.

איתן כבל: הצעתך לא מתקבלת.

איתן כבל: אני אומר לך שהרשימה של אלה שמבקשים החרגה זה בדיוק קלאסי: נהג, סע.

איתן כבל: כולם עלו.

איתן כבל: את מכירה את זה שאתה מגיע ויש לחץ בתוך האוטובוס, ואתה אומר: אני כבר בפנים.

איתן כבל: נהג סע, כולם עלו.

איתן כבל: מה את אומרת לי?

איתן כבל: גברתי אומרת: החיים מלאים בעניינים, בעיות, כל יום.

איתן כבל: כל אחד יכול להכריז בכל דקה על עצמו שהוא בשעת חירום אישית.

איתן כבל: נער הייתי וגם זקנתי, וכבר הרבה זמן לא אמרתי את המשפט הזה.

איתן כבל: כבר ראיתי את כל אלה שנלחצים ואומרים שצריך, ו-, ו-.

איתן כבל: בשורה התחתונה העניין הזה הוא הטבה שהיא זועקת.

איתן כבל: כאילו אני שואל את עצמי כל הזמן איך מדינת ישראל עד היום הזה לא נתנה את הדבר הבסיסי כל כך למשפחות.

איתן כבל: זה כל כך טריוויאלי שאני מתנצל בפני הנשים שלנו בכלל שאנחנו צריכים לעבור את כל הדרך הזו.

איתן כבל: חייל, סוהר או סוהרת שלא רגוע לגבי מה קורה בביתו, לא יעזור בית דין.

איתן כבל: אני אומר את זה גם מניסיון אישי.

איתן כבל: לא אפתח את כל הדיון הזה שכבר זה ימים אחרים, אין את המשפחות, ההורים.

איתן כבל: ההורים עובדים, כולם עובדים.

איתן כבל: זה כבר לא כמו פעם.

איתן כבל: ברוך השם, תוחלת החיים - מאלף ואחת סיבות.

איתן כבל: לכן, בעניין הזה אני גם אמרתי, אני מתנגד להחרגות.

איתן כבל: אין שום סיבה.

איתן כבל: שעת חירום היא שעת חירום והיא צריכה להישאר כשעת חירום.

איתן כבל: זה הכול, פשוט מאוד.

איתן כבל: הכי פושטי שיש.

איתן כבל: כן, אדוני.

<חנני קאפח: חנני קאפח, ייעוץ משפטי בשב"ס.

<חנני קאפח: אם אפשר שוב לחדד.

<חנני קאפח: הבנתי את ההתנגדות של אדוני.

<חנני קאפח: מה שאנחנו באים ואומרים, כבר בשגרה – זה מה שפנינה ניסתה קודם להסביר - - -

איתן כבל: פה אני יודע ששדרגת את הרעיון, כבר הבנתי את זה.

איתן כבל: זאת אומרת, השגרה היא חירום.

<חנני קאפח: לא, לא.

<חנני קאפח: אני לא מדבר על חירום.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אתה יצרת את המצב של הקו האדום, והקו השחור שגברתי הציגה לפני כן.

איתן כבל: לכולם קשה.

<חנני קאפח: כבר כיום יש את הזכאות הזו לשעה הזאת, וכמו שהיא פירטה עד גיל - - -

איתן כבל: זו לא תהיה שעה ועוד שעה.

<חנני קאפח: לא, זה ברור.

איתן כבל: אז מה הבעיה?

<חנני קאפח: אנחנו לא מדברים שם.

<חנני קאפח: אבל כבר מדברים על האוכלוסייה הקיימת כיום.

<חנני קאפח: בלי החוק המבורך הזה, הרציונל ברור וכמו שאדוני פירט וגם ה- - -

איתן כבל: אבל לא אצלנו, שהשכנים ייהנו.

<חנני קאפח: לא, לא.

<חנני קאפח: כבר היום נהנים, כבר היום יש את השעה הזו - - -.

<חנני קאפח: לאימא שעד גיל 13, לעובדי המטה, היא יוצאת שעה קודם.

<חנני קאפח: אין עם זה בעיה, וזה בסדר.

<חנני קאפח: אבל בשגרה היום, את השעה הזו אנחנו לא מחילים לא על הלוחמות ולא על עובדות המשטרה.

איתן כבל: אנחנו הבנו.

איתן כבל: עו"ד קאפח, למה אתה חושב שלא הבנו?

איתן כבל: החוק בא בדיוק להסדיר את העוול הזה.

איתן כבל: הוא בדיוק בא לקבוע שבני זוגם של חיילות המילואים שלך וחיילי המילואים שלך יהיו זכאים לשעה הזו – ברור כשמש לאורך הירח.

איתן כבל: נו, די.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: בואו נתקדם.

איתן כבל: לא מקובל.

איתן כבל: כן, גברתי מהמשטרה.

איתן כבל: גם היא רוצה עכשיו, גם להם יש שעות חירום.

איתן כבל: אני יודע, תיכף נעבור על כל כוחות הביטחון.

<יפעת גרינפלד: עו"ד יפעת גרינפלד מהייעוץ המשפטי במשטרת ישראל.

<יפעת גרינפלד: קודם כל, אני חייבת להודות לאדוני שכבר בדיון הראשון או השני אמרנו, ובדברי ההסבר כתוב, שלקראת הקריאה השנייה והשלישית ישקלו להכניס את המשטרה ו- - -

איתן כבל: נדון ב-.

<יפעת גרינפלד: נדון.

<יפעת גרינפלד: ברשותך, אשתמש במשפט הכי נוגע ללב שאמרת שחייל שטרוד במה שקורה בבית שלו, קשה לו לתפקד.

<יפעת גרינפלד: את אותו רציונל אני רוצה לקחת לגבי שוטר בצוק איתן ש-7/24 במחוז דרום, לא ראה את הבית שלושה שבועות.

<יפעת גרינפלד: זו לא מליצה.

<יפעת גרינפלד: העורף הפך לחזית.

<יפעת גרינפלד: מה שאנחנו מבקשים, ועכשיו אני מבטא את העמדה של פיקוד אגף משאבי אנוש של משטרת ישראל, את אותו דין שמחילים על חיילי מילואים, להחיל גם על שוטרים - להרחיב.

<יפעת גרינפלד: אני יודעת, זה עלה בדיון הראשון ואדוני אמר שזה לא מטרת החוק.

<יפעת גרינפלד: אבל שוב הרציונל שאדוני אמר הוא בדיוק אותו רציונל גם לגבי שוטר כשהעורף הפך לחזית, כשיש פיגועים.

<יפעת גרינפלד: אני לא רוצה להיכנס לדוגמאות ולשמות של חללים שלנו שנפלו.

איתן כבל: זה כמו בקבע.

רועי פולקמן: בדיוק, זה עלה על הדיון של אנשי קבע.

רועי פולקמן: כי גם איש קבע הרי משרת.

רועי פולקמן: יש לי לא מעט חברים כאלה.

רועי פולקמן: הם יכולים להיות גם בימי חול שבועיים לא בבית בשגרה.

רועי פולקמן: מי שבוחר בזה, זה עבודה מאוד קשה, עבודה שצריך להכיר לה טובה.

רועי פולקמן: אבל המשפחה מתארגנת בתא הזוגי.

רועי פולקמן: ההבדל מחייל מילואים ש - - -

איתן כבל: מרגע לרגע כמעט.

רועי פולקמן: גם התא המשפחתי לא מורגל בסידור הרגיל שאומר: אני לא נמצא בבית שבועיים.

רועי פולקמן: אז נכון שבמציאות חריגה זה יכול להיות קיצוני יותר.

רועי פולקמן: אין ויכוח על זה והשוטרים עובדים קשה מאוד.

רועי פולקמן: אבל זה חלק משגרת יומם, זה חלק מהעבודה שלהם שיש גלים ופיקים.

רועי פולקמן: אגב, המשטרה צריכה לטפל בזה ולעזור.

<יפעת גרינפלד: לגמרי, לגמרי, ומטפלים.

<יפעת גרינפלד: רק חידוד.

<יפעת גרינפלד: לגבי אנשי הקבע - אצלנו, אני לא יודעת את הסטטיסטיקות בקרב אנשי המילואים בצבא, אבל במשטרה 75% מאנשי הקבע שלנו נשואים עם ילדים.

<יפעת גרינפלד: אנחנו בגילאים יותר מבוגרים מאשר אנשי הצבא.

<יפעת גרינפלד: זה אומר שרוב האנשים שלנו - - -, יש 90% בשטח.

איתן כבל: גברתי, אם תבוא הצעה כזו להצעת חוק פרטית אשמח לקדם ולדחוף אותה.

איתן כבל: אגיד לך משהו.

איתן כבל: גברתי, אחד הדברים שאמרתי לפני שנתיים ונעלבו הרמטכ"ל ושר הביטחון כשאמרתי את זה, זה שלא באמת מבינים מה זה מילואים.

איתן כבל: כשאתה איש קבע כמעט כל חייך, נקודת המבט שלך היא ממקום של איש קבע כי זו עבודתך.

איתן כבל: אתה עובד קשה.

איתן כבל: אין ויכוח.

איתן כבל: זו איננה שאלה.

איתן כבל: אינני מבקש, ושלא חס וחלילה מאן דהוא יחשוב שאני מבקש להמעיט כהוא זה, אלא שזו עבודתו.

איתן כבל: זאת אומרת, כשהוא התקבל לעבודה הוא לא התקבל להיות מילואימניק.

איתן כבל: כשאתה מגיע למילואים, יום אתה ככה עם חליפה יושב באיזה משרד, ו-24 שעות לפעמים אתה עובר ממצב א' למצב ה' בשנייה.

איתן כבל: אני לא יכול לתאר לכם את זה.

איתן כבל: מי שלא חווה את זה, קשה לתת לו בדיוק את ההסבר בדיוק.

מרדכי יוגב: אבל תודה שאתה נהנה.

איתן כבל: אני עד כדי כך נהנה שאני ניפגש כל יום חמישי עם החבר'ה שלי מהגדוד.

איתן כבל: זו איננה השאלה.

איתן כבל: זה לא בא לסתור את זה - בוודאי.

איתן כבל: כן, אדוני.

<ג' ד': עו"ד ג', הייעוץ המשפטי, אגף משאבי אנוש, משרד ראש הממשלה.

<ג' ד': אנחנו רצינו גם החרגה מסוימת, אבל לא מדובר בהחרגה מהסוג הגורף או משהו כזה.

<ג' ד': אנחנו מדברים על מצב שבו ראש רשות ביטחון יוכל להכריז על צורך מבצעי חיוני.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, אין לי בעיה עם זה.

<ג' ד': ההכרזה תהיה תקפה ל-21 יום - - -

איתן כבל: אני אמרתי, אם הוא יתחיל להכריז כל שבוע, זו תהיה בעיה.

<ג' ד': הוא לא יכריז כל שבוע.

<ג' ד': הנוסח הועבר לייעוץ המשפטי.

<ג' ד': ישנם מצבים בגופים הביטחוניים ברשויות הביטחון שבהם יש צורך מבצעי חד-פעמי, אירוע, אפיזודה מסוימת שנקבעת לדברים, ולפעמים דברים שקורים בכל המדינה ואז מצב חירום.

<ג' ד': ויש מצב שזה לא מצב חירום, זה צורך מבצעי חיוני, מקומי.

<ג' ד': במצבים כאלה ראש שירות ביטחון יוכל להכריז בהחלטה כתובה ומנומקת על מצב של צורך מבצעי חיוני, ואז למשך 21 יום לא תהיה את ההקלה הזו.

<ג' ד': הזכות הזו לא תהיה למשך 21 יום, במשך 21 יום לאחר הכרזה בכתב מנומקת.

<ג' ד': זה החוק הקיים.

<ג' ד': יחול באופן כללי - - - החוק ראוי ונכון, רק - - -

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: גברתי, בבקשה.

<סיגל סודאי: עו"ד סיגל סודאי, איגוד לשכות המסחר.

<סיגל סודאי: בדיונים הקודמים - - -

איתן כבל: אני זוכר מה אמרת.

איתן כבל: ביקשת לקלקל את השורה.

<סיגל סודאי: לא, אני ממש לא רוצה לקלקל את השורה.

<סיגל סודאי: אנחנו בעד הצעת החוק הזו - - -

איתן כבל: אבל שהמדינה תשלם.

איתן כבל: את רואה שאני זוכר?

<סיגל סודאי: יפה מאוד.

<סיגל סודאי: אני שואלת עכשיו.

<סיגל סודאי: בשמירת היריון, למשל, כששמירת היריון זה עד 30 ימים זה על חשבון המעסיק מהמגזר הפרטי, ואחרי 30 ימים זה הביטוח הלאומי.

<סיגל סודאי: אולי אם נמצא איזושהי נוסחה שמתקופה מסוימת של היעדרות של 60 שעות - זאת אומרת, 60 ימי מילואים בשנה - או 30, מי שיישא בנטל, לפחות בחלקי, זה יהיה המדינה, ועד תקופה מסוימת המעסיק הפרטי.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: כן גברתי.

<ענבל פרן פרח: אני ענבל פרן פרח.

<ענבל פרן פרח: תפקידי הוא להיות אשת מילואימניק.

איתן כבל: זוכר גם את זה.

<ענבל פרן פרח: יופי.

<ענבל פרן פרח: שני דברים שני רוצה להגיד: אחד, בסעיף (ג) כן כתוב עובד שבת זוגו שוהה בשירות מילואים.

<ענבל פרן פרח: אני חושבת שמין הראוי להגיד שעובד או עובדת שבת או בן זוגו - - -

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: כל החוק מתייחס לזה כך.

<מרב תורג'מן: כל החוק מתייחס בלשון נקבה.

איתן כבל: גם אם יש מיעוט שכזה, כל החוק עוסק גם וגם וגם.

איתן כבל: יותר מזה, גם בזוגות חד-מיניות.

איתן כבל: אין פה מצב שמייצר פה איזושהי הבחנה.

איתן כבל: החוק נוגע ברגע שיש בן או בת זוג במילואים.

איתן כבל: זה פשוט, הכי פשוט.

<ענבל פרן פרח: הדבר השני שאני רוצה להגיד, ואני יודעת שהוא לא ישתנה פה, ואני רוצה עדיין להגיד אותו לפרוטוקול, אני לא מייצגת פה, לצערי, את הנשים שעושות חמישה ימי מילואים בשנה, אלא אני מייצגת את אלה שעושות 60 ימי מילואים בשנה.

<ענבל פרן פרח: אני רוצה להגיד שהסיפור הזה שהחוק הוא נכון רק למי שעובדת במשרה מלאה כשהרבה מאוד נשים באופן כללי במדינת ישראל לא עובדות במשרה מלאה או לא עובדות במשרה מלאה במקום אחד, כלומר, אני עובדת בשבוע שלם באף יותר ממשרה מלאה, אבל בשני מקומות עבודה שונים, ואז בעצם החוק לא חל עליי.

<ענבל פרן פרח: נראה לי שאיפשהו יהיה צורך לתת תשובה לדבר הזה.

<ענבל פרן פרח: אני לא חושבת שאני היחידה, אני חושבת שזה הרוב.

<ענבל פרן פרח: בטח לא נשים שעושות 60 ו-80 יום מילואים בשנה שאז היכולת שלך לקבל משרה מלאה היא מוגבלת.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה לומר לך שכל צעד תחילתו בצעד קטן.

איתן כבל: לא לחינם אמרתי שהחוק הזה שאמור היה להיות כל כך ברור מאליו, כל כך לא בוויכוח, אני כבר מנסה להעביר אותו למעלה משבע שנים.

איתן כבל: אלוף משנה במילואים אבי סייג, אתה זוכר את זה ואתה מלווה אותי.

איתן כבל: אנחנו הלכנו ונלחמנו, והחוק כבר עבר כמה פעמים טרומית ונעצר, או כי ממשלה נפלה או כי מישהו דאג להכניס בו - - - כל מה שאני מבקש הוא שכשיבוא חבר הכנסת הבא, אולי בעזרת השם חבר כנסת צעיר ומצטיין כמו פולקמן, בעוד X שנים וייתן לזה את התוספת שלו.

רועי פולקמן: איתן, אבל היתה שיחה על ה-75.

רועי פולקמן: ברור שחצי משרה, אבל היה איזה דיבור על 75%.

איתן כבל: אתה הצגת את זה, כן.

רועי פולקמן: היתה איזה הצעה שאולי כן אפשר להחיל את זה, לתת חצי - לא יודע.

רועי פולקמן: השאלה מה המשמעות של זה.

<ענבל פרן פרח: למשל, עובדות סוציאליות, מורות, אחיות, רוב המקומות האלה משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה, אין כמעט משרות מלאות.

<ענבל פרן פרח: זאת אומרת, רוב המשרות הן משרות של 75%.

רועי פולקמן: מה המשמעות של להגיד שזה יוחל מ-75% משרה?

איתן כבל: לא, סליחה.

איתן כבל: אני אגיד לך איך אני מפרש את החוק.

איתן כבל: לא אמרנו מי שיש לו משרה מלאה.

איתן כבל: אנחנו הגדרנו שמי שעובדת חצי משרה, היא לא תוכל.

איתן כבל: הנקודה היא כזו.

איתן כבל: עם כל הבעייתיות, ותאמינו לי שגם בחצי המשרה הזו יש בעיה כיוון שמערכות המדינה אינן תואמות את מקומות העבודה: מערכת של הגן, בית-הספר.

איתן כבל: מי שיש לו גם וגם מכיר את זה שזה ב-14:00, זה ב-13:00.

איתן כבל: לכל אחד יש את השעות שלו.

איתן כבל: איך אומרים?

איתן כבל: איך אומרים?

איתן כבל: זה עוד חזון למועד לטיפול.

איתן כבל: עלי, אני חושב שזה גם קבוצה מאוד קטנה באופן יחסי בעניין הזה.

איתן כבל: למה את מקלקלת לי?

<ענבל פרן פרח: אני לא מקלקלת.

<ענבל פרן פרח: קבוצה מאוד קטנה של משרתי מילואים באופן יחסי.

<ענבל פרן פרח: דבר אחרון, אני רוצה להגיד לך תודה כי אני חושבת שאחת המשמעויות המרכזיות של החוק הזה – שעה, לא שעה, חצי שעה, החרגות וזה - בסופו של דבר זה הכרה.

<ענבל פרן פרח: זו כבר הפעם השנייה שלי פה בוועדת הכלכלה איתך ואיתכם, וההגנה המאוד מאוד משמעותית שלך על כך שתהיה את ההכרה הזו היא מעבר לשעת העבודה.

<ענבל פרן פרח: היא בתחושה ש- - -

איתן כבל: אני מודה לך ואת באמת מרגשת אותי.

איתן כבל: אני אגיד לך למה.

איתן כבל: כיוון שלנו - חייל המילואים - ובאמת, באמת, אני אומר את זה, זה לא מילים מן הפה אל החוץ, מי שבאמת נושא בנטל אלה המשפחות.

איתן כבל: זה לא מילים.

איתן כבל: כשאתה מקבל את הטלפונים שהילד לא מרגיש טוב וצריך לקחת את זה, ופתאום זה חולה וזה שפעת, זה סרט.

איתן כבל: לפעמים כשיוצא לי לשבת במוצב אני אומר לעצמי: מה עושים ברגע זה?

איתן כבל: למי תפנה?

איתן כבל: זה אמיתי, זה קורה.

איתן כבל: אני מנסה לתת תמונה שהיא באמת מתקיימת בכל מקום.

איתן כבל: החשיבות והקרב שלי דרך החוק הזה זה שתהיה הכרה שהמשפחה היא הלב, לא כקלישאה, אלא באמת, באמת, וזה בעיקר שהקבוצה הזו שעושה מילואים הולכת ומתמעטת.

איתן כבל: לא סתם אני אומר את זה.

איתן כבל: כן, גברתי.

<אורית נהיר: עו"ד אורית נהיר, לשכת עורכי הדין.

<אורית נהיר: אנחנו כאן כדי לברך על החוק הזה.

<אורית נהיר: אנחנו תומכים בו.

<אורית נהיר: אני אישית, גם כעורכת דין מעסיקה וגם כאישה שבעלה עשה הרבה שירות מילואים, וגם כאישה שנותנת שעות הורות לבעלה שהוא עובד מדינה, חושבת שללא ספק החוק הזה היה צריך להגיע כבר לפני הרבה שנים.

<אורית נהיר: אני רוצה להעלות רעיון אולי לאוצר כדי לפתור פה בעיה מסוימת שהיתה עם עניין מצב החירום, או צווי 8 יותר נכון, ליתר זהירות.

<אורית נהיר: אני חושבת שלשם התכוונתם שכאשר מוציאים צווי 8 שזה חל על כלל האוכלוסייה, והיא הנקודה.

<אורית נהיר: אני התחלתי את דרכי פה בהתמחות בכנסת אז כנראה שזה משם.

<אורית נהיר: אני חושבת שאפשר לשים סעיף שמסמיך את שר הביטחון כשהוא מוציא צווי 8 להחיל גם את החוק הזה, ואז גם האוצר יוכל לחיות עם זה.

<אורית נהיר: כי כיוון שיש צווי 8 כבר, האוצר בודק את כל העלויות ואת ההתכנות.

<אורית נהיר: בצווי 8 יחיל שר הביטחון ביחד.

רועי פולקמן: היתה לנו הצעה על צו 8, גם פרטית שלנו.

רועי פולקמן: בא איתן אז ואמר: אני נלחם על משהו רחב יותר.

רועי פולקמן: אני בהתחלה חשבתי על משהו לפחות יותר מצומצם.

<אורית נהיר: לא.

<אורית נהיר: אני מדברת על החלק שרוצים להחיל אותו בהצעת החוק.

איתן כבל: תיכף נגיע לזה, גברתי.

איתן כבל: החוק הזה הוא הרבה מעבר להצעת החוק שהונחה.

איתן כבל: כך זה היה, במפתח מאוד מאוד צר, ופה הצעת החוק הזו בעצם - - -

<אורית נהיר: אנחנו מברכים על ההצעה כפי שהיא.

<אורית נהיר: אבל ככל שזה יהיה - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן, גברתי.

<מאיה טאוסיג: שלום.

<מאיה טאוסיג: מאיה טאוסיג, הלשכה המשפטית, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

<מאיה טאוסיג: אנחנו תמכנו בהצעה.

<מאיה טאוסיג: גם ההתנגדויות של האוצר לגבי העובדים בשירות המדינה תואמו איתנו, ובאמת הגענו לאיזשהו נוסח.

<מאיה טאוסיג: אבל אני רוצה להתייחס למה שאת אמרת.

<מאיה טאוסיג: ההצעה מנוסחת כך שמדובר על עובדת שמועסקת במשרה מלאה לפי הנהוג במקום העבודה.

<מאיה טאוסיג: כלומר, מורים - יש להם הסדר של הרבה פחות ממשרה מלאה.

איתן כבל: תשובה מצוינת.

רועי פולקמן: זה נקודה חשובה.

רועי פולקמן: חוץ ממשרד החינוך, אני מכיר, זה יוחל גם במקומות נוספים שאת תגידי שמשרה מלאה יכולה להיות 75% משרה, משרת אם?

<מאיה טאוסיג: - - - משרה מלאה הנהוגה במקום העבודה אז זה יוחל.

איתן כבל: מאה אחוז, גברתי – כן.

רועי פולקמן: השאלה איפה זה חל?

רועי פולקמן: משרד החינוך אני מכיר.

<מאיה טאוסיג: היה לנו את הדיון הזה, וממש זה יצא לא מזמן, לגבי שעת הנקה או שעת הורות שחלה לגבי מי שעובדת כמעט משרה מלאה.

<מאיה טאוסיג: ממש לפני שיצאתם לפגרה זה עבר.

<מאיה טאוסיג: היה לנו ממש את אותו הדיון, והתשובות שנתנו שם גם תקפות כאן.

איתן כבל: על הכיפק, תודה.

איתן כבל: אני חושבת שהתוספת שלך האירה את עינינו והיא מבורכת.

איתן כבל: אבי סייג, ראש וראשון לחיילי המילואים, בבקשה.

איתן כבל: מותר לי לכתור לך כתרים, מגיע לך.

<אבי סייג: אבי סייג, אני יושב-ראש העמותה למען משרתי המילואים, ויושב-ראש פורום מג"דים - - -.

<אבי סייג: בלי קשר לתפקיד הזה אני גם בעל חברה שמעסיקה מאות עובדים.

<אבי סייג: ראשית, אני רוצה להגיד שהיום זה יום המילואים.

<אבי סייג: זה יום החג של יום המילואים.

<אבי סייג: זה הוגדר בחוק: ל"ג בעומר, חג המילואים.

<אבי סייג: יש הרבה אירועים בצבא שנעשים.

איתן כבל: במסגרת השותפות שלנו, וכפי שאמרתי אבי הוא ראש וראשון, מי שיזם את יום המילואים זה בכלל השדולה יחד עם הפורום.

איתן כבל: יש לנו מועד לקביעת יום מילואים שיהיה כאן בכנסת – 27 ליוני.

<אבי סייג: אני רוצה, קודם כל, להגיד כאן לגופים הממשלתיים, הבעיה היא לא שלכם.

<אבי סייג: פה הציגה הגברת הנכבדה מארגון לשכות המסחר.

<אבי סייג: אני גם במועצה של הביטוח הלאומי.

<אבי סייג: דנו בכלל שהתקציב יבוא מהביטוח הלאומי ולא נשית אותו עוד פעם על בעלי העסקים.

איתן כבל: נכון.

<אבי סייג: האוצר כאן נהנה מזה, ומשרד הביטחון נהנה.

<אבי סייג: מי שישלם את הקטע הזה זה בעלי עסקים.

<אבי סייג: אז אתם פה באים, אני לא אגיד בשפה הצבאית מתבכיינים, איך נעשה ומה נעשה, כאשר הבעיה היא בכלל לא כספית אצלכם.

<אבי סייג: מה שאני מבקש במיוחד ביום הזה, קצת תתעוררו.

<אבי סייג: תראו כאן נכונות ללכת לקראת אנשי המילואים.

<אבי סייג: כמו שאת אמרת, לא מדובר פה באיזה הטבה כספית או משהו.

<אבי סייג: מדובר פה בהערכה מינימלית שצריך לעשות את זה.

<אבי סייג: אני מקווה שכל המשרדים הממשלתיים ירדו מהרעיונות האלה שמציגים פה איך נעשה ונחריג את זה.

<אבי סייג: משרד ראש הממשלה לא יקרוס אם חס וחלילה יהיה מצב חירום ומישהו ילך - לא מצב חירום, מעל חמישה ימים - או נלך לקראתו, לקראת אשתו, לקראת הבן זוג.

<אבי סייג: אני מבקש, גם מכם חברי הכנסת, במיוחד מהתומכים בנושא המילואים שיושבים פה, לא להחריג בכלל.

<אבי סייג: אין החרגות.

<אבי סייג: לי כחברה פרטית שיש אנשים שעובדים במשמרות, גם אני רוצה החרגה: אחד, שישלמו לי את זה.

<אבי סייג: שניים, בואו תחריגו לי.

<אבי סייג: אז בואו נצא מנקודת הנחה שאין החרגות, בסדר?

<אבי סייג: האנשים שעושים מילואים, ובכלל המשפחות שעושות מילואים, אם הם לא יוכלו לקבל את השעה, הם לא ייקחו את השעה, בסדר?

<אבי סייג: הם עושים את המילואים לרוב בהתנדבות, אפילו לא למטרת כסף.

<אבי סייג: זה דבר שאני מבקש שנעשה.

<אבי סייג: חברי הכנסת, אני מודה לכם שאתם תומכים בזה.

<אבי סייג: ובאמת, כמו שאיתן אומר, קרוב לעשר שנים אנחנו מדיינים פה.

<אבי סייג: אז בואו נסגור את הנושא הזה.

<אבי סייג: זה לא נושא כבד מדי ואפשר לקחת אותו ולקדם אותו.

איתן כבל: אנחנו סיימנו את החלק הזה של הצעת החוק שנוגעת לגבי הימים וטיפול בחצי שעה.

איתן כבל: אדוני, מאיפה אתה?

<מולוגטה מהרי: נציבות שירות המדינה, שוויון מגדרי.

איתן כבל: הכול בסדר?

<מולוגטה מהרי: כן, יש התייחסות.

איתן כבל: כן, אני יודע - על הכיפק.

איתן כבל: אתה רצית לומר משהו?

<עידן בנימין: אני איש מילואים, ואני גם רוצה לברך על החוק הזה.

<עידן בנימין: זה בהחלט שינוי.

איתן כבל: עוד לא.

איתן כבל: חבר'ה, ברכות בסוף.

איתן כבל: איך אומרים?

איתן כבל: אחר כך תהיה פה מכונה ואפשר לשים גם כרטיסי אשראי.

איתן כבל: בבקשה.

מרדכי יוגב: תודה, אדוני היושב-ראש, כבוד כולם.

מרדכי יוגב: אנחנו הגשנו בשם עוד חברי כנסת: מירב בן ארי, ענת ברקו, ויהודה גליק ואחרים, בתוך הצעת החוק שהגיש היושב-ראש.

מרדכי יוגב: המציאות של צו 8 היא המציאות היותר קשה.

מרדכי יוגב: היא המציאות שבשתיים בלילה או בשלוש בלילה, ואני זוכר שפעם בליל שבת אחד וזה היה במלחמת שלום הגליל, אתה נקרא מהיכן שאתה נמצא ואשתך והילדים במקום אחר.

מרדכי יוגב: אפילו אוטו לא השארתי לה או דבר אחר, ועלינו ללבנון.

מרדכי יוגב: כך המציאות של צווי ה-8.

מרדכי יוגב: לכן, חשבנו שנכון היה להתייחס התייחסות קונקרטית לצווי 8.

מרדכי יוגב: כמו שאמר היושב-ראש, משרתי המילואים הם אותה נבחרת שנשארה שמוסרת את עצמה על הגנת המדינה, כמו שהיושב-ראש אמר פה.

מרדכי יוגב: לא רק הם יוצאים למילואים, אלא משאירים מאחוריהם את האישה, או את הבעל, להתמודד עם הילדים.

מרדכי יוגב: לכן, ביקשנו שחייל שנקרא למילואים מסיבות חירום כאמור, יהיה זכאי לתגמול של היעדרות - הוא, או בת זוגו, מי שנשאר בבית - ליום אחד.

מרדכי יוגב: היום האחד הזה הוא יום של התארגנות, הוא יום שמלפנות בוקר אתה צריך להתאפס ולדעת מה אתה עושה עם כל המציאות הזו.

מרדכי יוגב: היכן אתה מסדר את הילדים, עם סבתא, הורים, דודים, חברים, אחים, שכנים, ומסוגל לארגן את החיים.

מרדכי יוגב: זו היתה בקשתנו.

מרדכי יוגב: בין אם המעסיקים קיבלו את עצמם את אותה שעה שבן-בת הזוג מקבלת בצו מילואים רגיל, ראוי שהמדינה תקבל את זה בצו 8.

מרדכי יוגב: עלי, לעניין מה שאמרת לעניין העלות - אנחנו ביקשנו גם מהאוצר וגם ממרכז המחקר והמידע חודשים אחורה.

מרדכי יוגב: עוד לא קיבלנו.

מרדכי יוגב: זה לא עלות שנתית כי צו 8 אנחנו נשמח שהוא יהיה כמה שפחות.

מרדכי יוגב: פעם בחמש או שש שנים ולא שנתיים, או עשר מצדנו.

מרדכי יוגב: ארבעים שנה יותר טוב - ותשקוט הארץ.

מרדכי יוגב: אבל איזושהי עלות סטטיסטית פר משרתי המילואים שנקראים למערכה.

מרדכי יוגב: ראוי היה שכך יהיה כי זה מותיר מאחור דבר שיותר קשה להתארגן עליו.

מרדכי יוגב: הוא לא דבר שאתה יכול מראש להתארגן עליו ולחפש בו את השעה, אלא אתה נמצא בבוקה ומבולקה כמו שפה הסיר את הראש אחורה קודם היושב-ראש ואמר: מה אני עושה עכשיו?

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

איתן כבל: בבקשה.

איל בן ראובן: צהריים טובים.

איל בן ראובן: אני חושב שההצעה הזו באמת כמו שנאמר פה היא כולה מתחילה ונגמרת בהערכה והכרה לאנשי מילואים.

איל בן ראובן: זה הסיפור שלנו.

איל בן ראובן: אני אומר את זה כאחד שפיקד על עשרות ומאות אלפי אנשי מילואים, ואני מכיר מאוד מאוד טוב את הקשיים.

איל בן ראובן: איתן, אני חושב שההצעה שלנו כפופה להצעת החוק הזו, ואני חושב שנכון שנדון עליה מעכשיו כהצעת חוק אחת וכך נתקדם איתה.

איתן כבל: בסדר.

איל בן ראובן: אני חושב שהסיפור של חמישה או שישה ימים הוא לא - - -.

איל בן ראובן: חמישה ימים - זה מה שמוגדר בחוק ואני חושב שזה נכון.

איל בן ראובן: אין מה יותר מדי להתמודד עם זה.

איל בן ראובן: בכלל, אני חושב שהצעת החוק הזו צריכה להיות פשוטה ולא מסובכת מדי ולא ליצור, וכל פעם שיקרה איזה משהו יתחילו בדיון: רגע, למה התכוון המחוקק בעניין הזה, כי אז זה יפיל בפועל, במציאות, את העניין.

איל בן ראובן: לכן, אני די מסכים עם העניין של בלי החרגות פה.

איל בן ראובן: אם רוצים אחר כך עוד כל מיני דברים אז נצטרך לדון בזה.

איל בן ראובן: סוגיית צו 8, בעיניי, היא לא כל שכן.

איל בן ראובן: זאת אומרת, זה ברור לי חד-משמעית שאנשים שהולכים עכשיו בצו 8 לשירות הם זכאים להטבה הזו.

איל בן ראובן: תזכרו מה עוברות הנשים בשלב הזה.

איל בן ראובן: זה לא רק שהם הולכים למילואים לאימון, הם עכשיו הולכים למלחמה בעניין הזה.

איל בן ראובן: מי שמכיר את העניין הזה עם ילדים וזה, זה עוד הרבה יותר קשה.

איל בן ראובן: לכן, אני חושב שלגבי צו 8 פה אין פה עניין.

איל בן ראובן: אני לא הייתי מסבך את זה עכשיו.

איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד לך שלי הכי מפריע פה כאבא לילדים מגיל 4 ועד גיל 18 בשלב הזה שגיל 13 הוא קצת בעייתי.

איתן כבל: בת כמה הקטנה שלך?

איל בן ראובן: הקטן שלי הוא בן 4, אבל יש לי גם בן 37.

איל בן ראובן: שישה ילדים, ויש לי הכול מכל וכל.

איל בן ראובן: אימא לילד בן 15 היא מה זה עובדת קשה, עוד יותר קשה מבן 4.

איתן כבל: הבעיה בגילאים שלנו זה שכשהילד גדל ומתבלבל, הוא קורא לנו סבא.

איתן כבל: אני צוחק.

איתן כבל: גם לי יש בת 5.

איל בן ראובן: אני צוחק.

איל בן ראובן: אני אומר, הגדולים שלי לא יודעים לעשות ילדים בינתיים אז אני עושה לעצמי נכדים בינתיים - זה הכלל.

איל בן ראובן: בכל אופן, אני חושב שצריך להתקדם עם החוק הזה, אני חושב שהוא חוק נכון.

איל בן ראובן: אנחנו כפופים ,צו 8 בפנים.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

רועי פולקמן: צריך גם לברך על כניסתו של קמל"ר חדש.

איתן כבל: הוא פה?

רועי פולקמן: הוא לא פה.

איתן כבל: כשהוא יהיה פה נברך.

איתן כבל: למה לבזבז פעמיים?

רועי פולקמן: אני עדיין רוצה לברך אותו.

רועי פולקמן: אני מכיר את ארי והוא נכנס בימים האלה להיות קצין מילואים ראשי.

<קריאה: תנו לקמל"ר את החודשיים לסיים.

איתן כבל: ניתן לו.

איתן כבל: את רואה?

איתן כבל: הייתי בסדר עם קמל"ר.

רועי פולקמן: אנחנו מאוד אוהבים את הושע, אני רק אומר שיש קמל"ר חדש שהוגדר מינויי.

רועי פולקמן: אני רוצה לאחל לו בהצלחה כי יש לנו עוד הרבה משימות לעשות.

רועי פולקמן: שתיים, אני נציג החפ"שים.

רועי פולקמן: יש פה נציגים בכירים.

רועי פולקמן: אני לא עושה בשנה ממוצע 60 יום.

רועי פולקמן: האמת שמאז שאני בכנסת כבר הברזתי משני אימונים.

רועי פולקמן: כל פעם הייתי אמור לבוא ואז היה משהו, משמעת קואליציונית.

רועי פולקמן: אני לא גאה בזה, אני רק אומר שזה מה שקרה.

רועי פולקמן: מה זה "הברזתי"?

רועי פולקמן: זה היה בהבנה מהפיקוד.

רועי פולקמן: לא עשיתי את זה על דעת עצמי כמובן.

רועי פולקמן: אני לא עריק.

רועי פולקמן: בואו לא נהפוך את זה לאירוע דרמטי מעבר למה שצריך.

רועי פולקמן: אני רוצה לברך את היושב-ראש ואת חברי הכנסת על התהליך הזה.

רועי פולקמן: אני כן אגיד שיש לנו עוד סוגיה שהיא לא פתורה עד הסוף עם העצמאיים.

רועי פולקמן: פה בחוק הזה אין פה עניין, אבל ברור שאם אתה עצמאי - - -

<אבי סייג: פיצינו אותם עכשיו ב-25%.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: זה צעד אחד חשוב כי לכאורה אתה נקלע לבעיות דומות, רק אתה לא יכול לתת שעה כי אין פה.

רועי פולקמן: באמת זה שני דברים שונים.

רועי פולקמן: אני חושב שזה שדרוג מאוד חשוב.

רועי פולקמן: כל הכבוד על העניין הזה, וצריך לתת דין לעניין של העצמאים בהקשר הזה.

רועי פולקמן: אבל היד עוד נטויה.

איתן כבל: לגבי העניין הזה של השעה - נכון שזה מצד אחד נטל על המעסיק.

איתן כבל: פה באמת יש לי רק מילים גדולות וטובות לומר בראש ובראשונה לשרגא ברוש.

איתן כבל: זה לא פשוט, הוא ראש וראשון.

איתן כבל: זה לא פשוט לקחת על עצמו את העניין הזה.

איתן כבל: ואתם יודעים מה?

איתן כבל: גם לאוריאל לין שבאמת למרות הכול ולמרות ההסתייגות בתחילת הדרך נותן גם כן את הרוח הגבית לתהליך הזה, וצריך להגיד תודה על זה.

איתן כבל: אבל בסוף, בסוף, בסוף, בסוף, ואני אומר לכם את זה מניסיון אישי, ויש כאן סביב השולחן אנשי מילואים לא רבים אלא חלקם היחסי באוכלוסייה, אבל אני אומר בנקודה הזו בסוף, בסוף, חייל מילואים שהוא יוצא והוא לא רגוע לגבי מה שקורה בביתו, גם התפוקה של רעייתו היא אחרת לגמרי.

איתן כבל: אני אומר לכם את זה מניסיון, אין מה לעשות.

מרדכי יוגב: אנחנו מבקשים להוסיף את ההצעות שלנו כהסתייגות לחוק.

איתן כבל: אנחנו לא נעצור את החוק בגלל התהליך הזה.

איתן כבל: אני מציע כאן שתי נקודות משלימות.

איתן כבל: אני חושב שהרעיון של הגברת מלשכת עורכי הדין יכול לתת לנו את המענה המשלים.

איתן כבל: הרי על מה מדובר בסופו של דבר?

איתן כבל: בואו נגיד את האמת.

איתן כבל: כשחס וחלילה אנחנו נדרשים להכרזה של גיוס חירום, לא תמיד מודיעים על צו 8, לפעמים מסיבות כלכליות, לפעמים מסיבות ביטחוניות - תלוי באירוע עצמו.

איל בן ראובן: - - - מאוחר מדי.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בדרך כלל בוחנים מה היה ואחר כך מחליטים כמה צריך לשלם.

איתן כבל: לפי זה מחליטים איך לקרוא לאירוע.

<אבי סייג: צו 8 נותנים, אבל איך קוראים לאירוע - מחליטים אם זו היתה מלחמה או לא - - -

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: נכון, ברור לי.

איתן כבל: זה אתה ואני שנלחמים על זה כבר הרבה שנים, על קביעת המועדים המיוחדים, ואחר כך אם זה מלחמה או מבצע או מבצעון.

מרדכי יוגב: אבל זה לא קובע.

מרדכי יוגב: צו 8 נדרשנו לאשר בוועדת חוץ וביטחון - - -

איתן כבל: אני רוצה להציע לכם, אתם תגישו את זה כהסתייגות.

איתן כבל: ברגע שיש קריאה כזו, בואו נגיד את האמת, הנשים או הגבר – מי שנמצא בבית – הסיכוי שהוא מהרגע להרגע בא ואומר לילדים שלו: אבא קיבל צו 8.

איתן כבל: אתם תשבו בבית, אני אלך לעבודה.

איתן כבל: או הפוך אם זה גבר.

איתן כבל: אתה יודע, לחיים יש דינמיקה משל עצמם.

איתן כבל: אומר את זה כמי שחווה יותר מפעם אחת צו 8 בחייו, יותר מפעם אחת.

איתן כבל: לכן אני אומר, בואו בדברים עם - - -

רועי פולקמן: מה אתה מציע?

רועי פולקמן: את היום הזה?

רועי פולקמן: שזה כן ייכנס כיום היערכות?

איתן כבל: כן, כן.

<מרב תורג'מן: יום היערכות שהוא בתשלום?

איתן כבל: בתשלום.

<מרב תורג'מן: רגע, שניה.

<מרב תורג'מן: הוא יהיה זכאי להיעדר בתשלום או שהוא יהיה זכאי רק לתגמול, אבל הוא יצטרך ללכת לעבודה?

<מרב תורג'מן: זה מה שלא ברור בהצעת החוק.

מרדכי יוגב: אני חושב שמדובר על להיעדר בתשלום.

<מרב תורג'מן: להיעדר?

מרדכי יוגב: תשאלי אותי, ואני אומר פה מאוד פתוח, מאוד פתוח, גם אם תתני לה את החצי יום היא יכולה להתחיל להתארגן.

מרדכי יוגב: אני זוכר שכשאני יצאתי לשלום הגליל זה היה רבע לחמש לפנות בוקר בשבת.

מרדכי יוגב: אשתי נשארה עם הילדים.

רועי פולקמן: השאלה בתוך הדיון היא בהיערכות הכללית המשקית כי גם בעל העסק צריך להיערך.

רועי פולקמן: אני כמובן בעד לתת מקסימום למשפחות.

רועי פולקמן: אבל באירוע חירום, כל המשק בחירום.

רועי פולקמן: כלומר, יכול להיות שהמשרד הממשלתי צריך להיערך פתאום.

רועי פולקמן: בעיניי יש קושי עם החירום כי יכול להיות שאתה עובד עם משרד ממשלתי וביום של הצו 8 צריך לעשות פתאום חפיפות ולהעביר תפקידים כי מתגייסים.

רועי פולקמן: אז דווקא ביום הזה אתה צריך לצורך העניין נגיד את בנות הזוג שיגיעו לעבודה עם כל הקשיים כי חצי מהמשרד פתאום יוצא למילואים.

רועי פולקמן: שתיים, המעסיקים – אותו דבר.

רועי פולקמן: בא המעסיק ביום ההיערכות, ופתאום 30% מכוח העבודה שלו הולך למילואים.

רועי פולקמן: בעיניי יש משהו שבשונה מהשגרה שיש פה גם את היחס.

רועי פולקמן: בחירום כל המשק הופך לחירום.

רועי פולקמן: המעסיקים צריכים פתאום להמשיך ייצור במצב משברי, משרדי הממשלה צריכים לתפקד במצב משברי.

רועי פולקמן: ואז אתה אומר: לא רק שיתגייסו פתאום מספר מסוים של עובדים שלך ולא יגיעו לעבודה, גם עוד מלא עובדות לא יגיעו.

רועי פולקמן: זה דרמה.

רועי פולקמן: יש פה בעיה.

איתן כבל: פולקמן, אני רוצה להציע הצעה אחרת.

איתן כבל: מלכתחילה כשראיתי את זה גם אמרתי לו.

רועי פולקמן: אני חשבתי על שעה.

מרדכי יוגב: שעה זה כרגיל.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: לכן, אני אומר שהיום הזה בצו 8 הוא דרמה.

<ענבל פרן פרח: למה זה חייב להיות ביום?

<ענבל פרן פרח: אפשר להגיד יום, אבל - - -

רועי פולקמן: ואם זה שבוע אחרי אז מה המשמעות?

<ענבל פרן פרח: לספר לך מה המשמעות?

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: חברים, אתם ערבבתם דברים.

איתן כבל: אני התכוונתי מלכתחילה, כי יש פה הצעת חוק תקציבית כבר שמתערבת פה בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: העניין רק לתת יום - - -

<עלי בינג: שוב, עוד לא עשינו את העבודה.

<עלי בינג: אבל - - -

איתן כבל: אני הבנתי מלכתחילה שמדובר בשעה.

איתן כבל: זאת אומרת, שיתאפשר.

איתן כבל: כי מה ההבדל?

איתן כבל: כי כאן זה מחמישה ימים.

איתן כבל: אתה יכול להחיל את החוק אם בא חייל, בא איתן כבל, למפקדו, אליך, ואומר לך: הנה, יש לי פה צו.

איתן כבל: הנה, יש לי חמישה ימים.

איתן כבל: מעבירים את זה לביטוח, ואתה אחר כך מקבל עבור החמישה ימים האלה את ההחזר.

איתן כבל: פה הכוונה היא שבגלל שמדובר בצו חירום ליום הראשון שהוא למרות שזה יום אחד, אבל בגלל הנסיבות החריגות והמיוחדות, אם הכריז, כמו שגברתי אמרה, יצאה הכרזה של מי שאמון על ההכרזה הזו לומר שמדובר בצו - - -

רועי פולקמן: אבל זה לקבל שעה אתה אומר.

איתן כבל: על שעה אני מדבר.

רועי פולקמן: זה בסדר.

רועי פולקמן: יום זה פשוט דרמה.

<מרב תורג'מן: לא הבנתי.

רועי פולקמן: לתת לך יום שלם - תחשבי על מעסיק שפתאום 40 מתוך העובדים שלו הולכים למילואים, ופתאום כל הנשים לא נמצאות.

רועי פולקמן: האם הוא סוגר את העסק?

רועי פולקמן: זה לא הגיוני.

איתן כבל: הוא יכול לצאת לצו 8 ל-24 שעות ומשחררים אותם.

<מרב תורג'מן: אז אתה רוצה שאם זה צו 8 אז זה יהיה מהיום הראשון?

איתן כבל: מהיום הראשון, כן.

רועי פולקמן: מה שהוא אומר שגם ביום הראשון לצו 8 את תקבלי שעה - - -

<ענבל פרן פרח: המשמעות - בשנה של צוק איתן לא היו לי ימי חופש.

<ענבל פרן פרח: הם נגמרו על 35 ימי צו 8.

איתן כבל: זה לא החוק הזה.

איתן כבל: יש כאן שני חוקים שונים לחלוטין.

איתן כבל: נכון, אבי?

איתן כבל: יש כאן שתי נקודות שונות: יש היעדרות ויש את ה - - -.

איתן כבל: זה שני דברים שונים לחלוטין ואסור לנו פה לערבב אותם זה בזה.

איתן כבל: החוק שמונח כאן לפניכם נוגע בנקודה של הזכות להיעדר שעה או בבוקר או בצהריים.

איתן כבל: זה כל העניין.

איתן כבל: עכשיו באים חברי הכנסת יוגב ואיל בן ראובן, ואני לא נכנס לניואנסים, ואומרים: כיוון שהחוק מדבר שהתחולה של השעה זה מי שעושה חמישה ימי מילואים, יחושב לו מהיום הראשון.

איתן כבל: מה הבעיה?

איתן כבל: הרי אם הוא חמישה ימים והוא יודע שהוא יהיה חמישה ימים אז אין בעיה.

איתן כבל: אבל אנחנו לא יודעים.

איתן כבל: כשאתה מקבל את צו 8 אף אחד מאיתנו לא יודע לכמה זמן זה ילך.

איתן כבל: האישה או הבעל, מי שנשאר בביתו, לא יודע עכשיו להגיד האם זה יהיה יותר מיומיים.

איתן כבל: אין הודעה, זה לא מזג אוויר: היום יהיה מעונן חלקית.

איתן כבל: זאת אומרת, אתה לא יודע אם אחרי 24 שעות יחזל"שו את האירוע, אחרי 48 שעות או אחרי שבועיים.

איל בן ראובן: גם אין כמעט דברים כאלה.

איל בן ראובן: אני לא זוכר צו 8 שבוטל פחות מחמישה ימים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: איל, אתה צודק.

איתן כבל: רק אני אומר שאם זה לא ייאמר, אני לא יכול לתת עכשיו בידי בן או בת הזוג להתחיל לחשוב: זה יהיה יומיים, שלושה, ארבעה, חמישה ימים.

איתן כבל: לכן, אמרתי שצריך שהדברים ייאמרו.

איל בן ראובן: שעה ביום מרגע שהצו יצא.

איל בן ראובן: לא יום, שעה.

מרדכי יוגב: נחיל את השעה הזו לפחות גם על צו 8 מקל וחומר.

איתן כבל: אני רוצה לסכם, עלי.

<עלי בינג: זה עולה עכשיו - - -?

איתן כבל: עלי, אני מציע את הדבר הבא.

איתן כבל: אנחנו נצביע על החוק הראשי.

איתן כבל: הם יגישו הסתייגות על הצו 8 שלהם – שעה.

איתן כבל: לא יום, אני מדבר על שעה.

איל בן ראובן: שעה, מרגע שיש צו 8 מתחיל שעה ביום.

איל בן ראובן: זה הנקודה, זה הכול.

איתן כבל: עלי, תקשיב.

איתן כבל: אני רוצה שתבואו בדברים כדי להסתנכרן בעניין הזה.

איתן כבל: עד המועד שזה יעלה לקריאה שנייה ושלישית תבואו בדברים עם המציעים.

איתן כבל: אני חושב שההצעה שלהם היא הגיונית.

איתן כבל: היא גם לא עושה איזה שינוי דרמטי.

איתן כבל: וזה גם ברוך השם, למרות הכול - - -

<קריאה: בשירות המדינה זה כבר קיים.

<קריאה: מהיום - - - של צו 8 יש - - -

איתן כבל: אז בכלל.

איתן כבל: אז אדרבא ואדרבא, עלי.

איתן כבל: עלי, זה שעה.

<עלי בינג: בסופו של דבר, צריך לזכור שכל המשק בחירום.

איתן כבל: לכן, גם רועי וגם אני מיד אמרנו בפתיחת הדברים יותר משעה לא.

רועי פולקמן: זה לא מידתי משקית.

איתן כבל: לא מידתי משקית - קיבלנו.

<עלי בינג: אנחנו גם צריכים לבדוק כדי לוודא שמה שנאמר - - -

איתן כבל: חברים, הצעתי.

איתן כבל: אנחנו מצביעים את החוק הראשי.

איתן כבל: נאפשר לכם, אתם תעלו את זה כהסתייגות.

איתן כבל: אתה תבדוק, עלי.

<מרב תורג'מן: קודם תצביע את הסתייגות.

איתן כבל: לא, הם מגישים הסתייגות.

<מרב תורג'מן: אבל אתה צריך להצביע על ההסתייגות בוועדה.

איתן כבל: כן, ברור לי.

<לאה ורון: צריך להצביע על ההצעה, ואם ההצעה לא מתקבלת היא הופכת להסתייגות.

איתן כבל: ברור לי, כן.

איתן כבל: ההליך ברור לי.

איתן כבל: אני מדבר כבר על המהות שבסוף, בשורה התחתונה, עלי יעשה את הבדיקות שלו לגבי המשמעויות לעובדי מדינה והתחולה לגבי הזה, ונעלה את זה.

איתן כבל: אם תגיעו להבנות, נצביע בעד.

איתן כבל: אם לא נגיע להבנות, נפיל את זה במליאה.

<עלי בינג: בסדר גמור, רק חשוב לי לציין שגם למעסיקים.

<עלי בינג: אנחנו נבדוק, קודם כל, לגבי מה שנאמר על המדינה, ובעיקר ההשפעה המשקית.

איתן כבל: הכול בסדר, אני יודע.

איתן כבל: אם הלכו על הלב אז זה פעם ב-.

איל בן ראובן: זה peanuts, זה ברור מאליו, כי צו 8 זה גיוס מילואים.

איל בן ראובן: אנשי מילואים הולכים לצבא.

רועי פולקמן: ואז אתה אומר: צו 8 שהוא לא יותר מחמישה ימים.

רועי פולקמן: כמה מקרים כאלה יש?

רועי פולקמן: זה זניח, זה זניח.

<עלי בינג: קודם כל, עם המעסיקים זה לא אנחנו - - -

<קריאה: זה לא משנה כי גם כשאתה יוצא לצו 8 אם זה מחר בבוקר, זה בדיוק - - - ההתארגנות של החודשיים - - -, וגם אם חזרת אחרי שלושה ימים, אז שלושה ימים - - -

<ענבל פרן פרח: אפשר לשאול שאלת הבהרה?

<ענבל פרן פרח: נשים שהן לא נשואות לבני הזוג שלהן אבל במשמורות משותפת על הילדים, הן גם נכללות בתוך החוק הזה?

<מרב תורג'מן: אני לא יודעת.

<מרב תורג'מן: בן זוג, אני מניחה, שזה רק באמת ידוע בציבור.

<מרב תורג'מן: אני לא חושבת שאם זה מדובר על משמורת משותפת - - -

<ענבל פרן פרח: לא, אבל אם הם נפגשים חצי שבוע, חצי שבוע, משמורת משותפת ואז זה אומר שבמשך הזמן הזה האישה - - -

<מרב תורג'מן: להבנתי, היא לא תהיה זכאית.

רועי פולקמן: למה גרושים באמת לא?

איתן כבל: כי זה לא בן זוג.

איתן כבל: יש הגדרה.

איתן כבל: חברים, אני לא מעכב יותר שום דבר.

איתן כבל: אני אומר לכם שאנחנו עשינו פה רק צעד.

<ענבל פרן פרח: זה הולך לפי הנישואין או לפי הילדים?

<ענבל פרן פרח: זו השאלה.

איתן כבל: יקירה, החוק כאן מנוסח בן או בת זוג או ידוע, ידועה, בציבור.

איתן כבל: אני לא רוצה לצאת מתוך הנתיבים האלה כי זה לא ייגמר.

איתן כבל: יש פה אלף ואחת ורסיות.

איתן כבל: נציג נציבות שירות המדינה, בבקשה.

<מולוגטה מהרי: כיום קיים למילואימניקים בצווי 8, ביום הראשון האישה מקבלת שעה אחת מקוצרת, וביום האחרון שזה צו מילואים הוא מקבל יום חופש.

רועי פולקמן: העובד שעושה את המילואים?

<מולוגטה מהרי: לא, העובדת.

איתן כבל: או לחלופין – אם בן או בת הזוג.

<מולוגטה מהרי: רציתי להעלות את הנושא של הגרושים.

<מולוגטה מהרי: אני עדיין לא יודע איך זה בא לידי ביטוי בתוך החוק.

<מולוגטה מהרי: כיום גרושים לא זכאים - - -

איתן כבל: תן לנו להתמודד עם הנשואים והמוכרים והידועים בציבור והידועות בציבור.

איתן כבל: כן, גברתי.

<מיכל וקסמן-חילי: עו"ד מיכל וקסמן-חילי, התאחדות התעשיינים.

<מיכל וקסמן-חילי: ההסכמה האמיצה והרחבה שהיתה על-ידי נשיאות הארגונים העסקיים לנוסח שמוצע כאן ככל שיש, כי אני שומעת פה כל הזמן כל מיני ניסיונות כן להרחיב אותה, זה כמובן חייב להיעשות תוך כדי בדיקה כלכלית של הדבר הזה.

איתן כבל: אמרנו, ולכן הצעתי.

איתן כבל: אמרתי שנביא את זה כהסתייגות.

איתן כבל: המציעים יבואו בדברים איתכם ועם האוצר.

איתן כבל: אם תגיעו להבנות - מה טובו אוהליך.

איתן כבל: אם לא - אנחנו נפיל את זה במליאה.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: אני עומד בהתחייבות שלי כלפי שרגא ברוש בעניין הזה, בסדר?

<מיכל וקסמן-חילי: תודה רבה.

רועי פולקמן: צו 8 פחות מחמישה ימים, כמה מקרים כאלה כבר יש?

רועי פולקמן: כל כך מעט.

איתן כבל: אני רוצה להעלות את העניין של משרד ראש הממשלה ויחידות - - -

רועי פולקמן: - - - 21 יום, ההסתייגות שאמרת שהם יכולים להכריז על אירוע מבצעי.

איתן כבל: אם יש הכרזה של הגורם הבכיר, זה לא כל, ראש רשות ביטחון, - - -

<ג' ד': יש כמה רשויות.

איתן כבל: אני יודע, אחד מהם שכן שלי.

איתן כבל: אחד למד איתי בישיבה ואחד שכן.

איתן כבל: אוקיי, אני חושב שאני רוצה לאשר את זה.

<מרב תורג'מן: אישור עד 21 יום?

איתן כבל: עד 21 יום.

<מרב תורג'מן: אני רוצה להקריא את ההצעה שהתגבשה בעניין הזה יחד עם דניאלה שהיתה בדיון הקודם: על אף האמור בפסקה זו רשות ביטחון בהחלטה מנומקת בכתב רשאי לקבוע כי הוראות אותה פסקה לא יחולו על עובדי אותה הרשות, כולם או חלקם, בשל צורך מבצעי חיוני.

<מרב תורג'מן: תקופת תוקפה של החלטה כאמור לא תעלה על 21 ימים וניתן יהיה להאריכה לתקופות נוספות כאמור.

<מרב תורג'מן: אתה רוצה לאפשר את ההארכה מעל 21 ימים?

איתן כבל: שיעשה הכרזה.

איתן כבל: אני לא מדבר על הארכה, שיעשה הכרזה.

איתן כבל: אני לא - - -

<מרב תורג'מן: הכרזה, אוקי.

<מרב תורג'מן: אז לא תעלה על 21 ימים.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: סיימי.

<מרב תורג'מן: בפסקה זו רשות ביטחון: שירות הביטחון הכללי, המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.

איתן כבל: אוקי, תודה.

<קריאה: - - - גם אותנו, שב"ס.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: הכוונה היא רק על פעילות שהיא לא בשגרה.

רועי פולקמן: פעילות מבצעית זה לא שב"ס ולא משטרה.

<מרב תורג'מן: מדובר פה על פעילות מבצעית.

איתן כבל: חברים יקרים, חבל.

איתן כבל: זה ניסיון יפה.

איתן כבל: גברתי, הסתיים הדיון.

<פנינה לב ארי: אני רוצה להגיד שכשאנחנו מטפלים בשביתה של ביטחוניים ומפנים בתי סוהר משריפות, אני חושבת שגם - - -

איתן כבל: גברתי, המשטרה אותו דבר, המילואים.

<יפעת גרינפלד: המשטרה כתובה בדברי ההסבר.

איתן כבל: לא, רק שניה.

איתן כבל: חברים יקרים, בעת הזו שרוטשילד הגיע אנחנו לא עכשיו מעמיסים את כולם על העגלה.

איתן כבל: סליחה, הצעת החוק עוסקת במילואימניקים.

איתן כבל: חברות וחברים, נגמר.

איתן כבל: הדיונים האלה – כבר הצגתם אותם.

איתן כבל: אנחנו - חברי הכנסת - לא מקבלים את העניין הזה.

איתן כבל: זה גם לא הוגן מצדכם כלפי החבר'ה שלכם.

איתן כבל: המשטרה באה ומבקשת בדיוק את ההיפך, ואתם מבקשים - - -.

איתן כבל: עזבו את זה.

<יפעת גרינפלד: זה נאמר בדברי ההסבר.

איתן כבל: אין לי תלונות אלייך.

איתן כבל: אז מה אם כתוב בדברי ההסבר.

איתן כבל: בדברי ההסבר לא היה כתוב שנציגת המשטרה תציג את העמדה ואנחנו נגיד כן.

איתן כבל: אמרה: תדון.

<לאה ורון: כתוב: תדון.

<לאה ורון: דנו.

איתן כבל: אמרתי לך את זה כבר, והתחלתי להגיד לך את זה, שכשהרמטכ"ל או שר הביטחון נעלבו כי מילואים זה עולם אחר.

איתן כבל: אם הייתי רוצה להתגייס למשטרת ישראל או לשב"ס אז אולי לא היו מקבלים אותי.

איתן כבל: אבל זה כאילו מקום עבודה מלא.

<פנינה לב ארי: לא, לא.

<פנינה לב ארי: אני רוצה להציג לא את הצד שהציגו - - -

איתן כבל: אני יודע מה את רוצה להגיד.

<פנינה לב ארי: אני חושבת שלראש ארגון ביטחוני מגיע שיקול דעת מסוים ואנחנו מגבילים אותו ב-21 יום מבחינה מבצעית.

<פנינה לב ארי: מי כמוני יודעת מה זה שבן זוגי עושה מילואים, חובש קרבי, ועושה ועושה ועושה.

<פנינה לב ארי: אבל אני חושבת שצריך להסתכל גם על הצד הארגוני ולסייג אותו ולאפשר לראשי הארגונים הביטחוניים בצורה מנומקת, לשב"ס, וגם למשטרה, לטעמי, אבל זה כבר שיקול שלכם.

<פנינה לב ארי: יש לנו, מר פולקמן, אירועים מבצעיים חד-משמעיים.

איתן כבל: אחד הדברים הכי בעייתיים במילואים זה שעוד לא קרה שמילואים נפלו במועד שהוא סבבה לך.

איתן כבל: לדוגמה, יש לי חבר שהיה איתי במילואים ויש לו מוסך להתקנת מזגנים.

איתן כבל: קוראים לו למילואים בקיץ, בתקופה הכי הכי לוחצת שלו.

איתן כבל: אז מה?

איתן כבל: אני עכשיו אגידו לו?

איתן כבל: זה מצב חירום כלכלי – לא פחות חשוב.

<פנינה לב ארי: ההשוואה היא - - -, לא מדברת על פרנסה.

איתן כבל: אתה מייצר אקוויוולנט.

איתן כבל: ובתי חולים, ומורים - את יודעת מה זה להפקיר את הילדים שלנו?

איתן כבל: בקיצור, לא התקבל.

איתן כבל: אני מעלה את העניין להצבעה.

איתן כבל: כן, גברתי.

<מאיה טאוסיג: אני ממשרד העבודה ויש לי כמה הסתייגויות לנוסח הזה.

<מאיה טאוסיג: זה פשוט עוד כמה תנאים שצריך להוסיף בעינינו, ואני דיברתי על זה גם עם משרד המשפטים.

איתן כבל: בקיצור, שהחוק לא ייצא אל הפועל?

<מאיה טאוסיג: לא, לא.

<מאיה טאוסיג: לגבי ההחרגה הספציפית הזו.

איתן כבל: איזה החרגה?

איתן כבל: של מה?

<מאיה טאוסיג: אתה מדבר על שירות הביטחון, זה ההחרגה שאני מבינה שכרגע תרצה להכניס.

איתן כבל: נכון.

<מאיה טאוסיג: יש לנו כמה תנאים נוספים שאנחנו חושבים שאם באמת אתם מחליטים להעביר את זה ושראש רשות יוכל לקבוע אז יש לנו עוד כמה תנאים שלדעתנו צריך להוסיף.

איתן כבל: כמו למשל?

<מאיה טאוסיג: כמו למשל שזה לא יחול על כל העובדים באופן גורף.

<מאיה טאוסיג: שראש הרשות יקבע על איזה עובדים זה יחול.

<ענת מימון: כתוב: כולם או חלקם.

איתן כבל: כתוב: כולם או חלקם.

רועי פולקמן: אז בלי ה"כולם".

רועי פולקמן: זו הנקודה שנובעת בעיניי גם להצדקה למה לא משטרה ושב"ס.

רועי פולקמן: זה לא נוגע לארגון.

רועי פולקמן: כי הארגון – ההתנהלות היא בין שגרה לביטחון.

איתן כבל: אתה צודק.

רועי פולקמן: אלא אם ראש ארגון צריך קבוצה מסוימת של עובדים - להחריג אותם, אז - -

איתן כבל: זו הכוונה.

רועי פולקמן: - - זה הגיוני, וכך הבנתי.

רועי פולקמן: זה הגיוני בשונה מהמשטרה והשב"ס.

רועי פולקמן: להגיד שהוא יכול כל הארגון אז אין הצדקה.

איתן כבל: יקירי, אתה צודק.

איתן כבל: פולקמן צודק, נקודה.

<מאיה טאוסיג: דבר נוסף שהוא בעינינו מאוד חשוב זה שראש הרשות השתכנע שאי-אפשר לעשות את המשימה באמצעות עובדים אחרים.

<מרב תורג'מן: כתוב פה: בהחלטה מנומקת בכתב.

<ענת מימון: גם: בשל צורך מבצעי חיוני.

<מרב תורג'מן: בדיוק.

<מאיה טאוסיג: אוקי.

איתן כבל: שוב, מה שהיא אומרת הוא לא מופרך כיוון שאנחנו מכירים את המערכות.

איתן כבל: פתאום כל הבאת ארטיקים מרמאללה הופכת להיות צורך מבצעי כי חם.

<ג' ד': בכל הכבוד, אנחנו לא - - -

איתן כבל: אני יודע.

<ג' ד': מדובר פה בהכרזה של ראש השב"כ על אירוע מבצעי - - -.

<ג' ד': כמו שאתם יודעים, כל הארגון הזה מתגייס.

איתן כבל: כיוון שאני כבר יותר מבוגר ממך ואני יודע איך מערכות עובדות לא פחות במובן הזה שעניינים של צורך וזה, אתה יודע זה פתאום מקבל - - -

<ג' ד': - - - למעט שיש דרישה להחלטה מנומקת כתובה.

<ג' ד': החלטות מנומקות כתובות כמעט ואין.

<אבי סייג: הצבא לא מגייס אנשי מילואים בגיל 21 כי הוא הרחיב את זה לבד.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: מכיר את זה.

איתן כבל: עזוב, אני לא רוצה להיכנס לזה.

<אבי סייג: אבל מה שהיא אומרת פה, צריך לקבל את זה.

איתן כבל: חד-משמעית היא צודקת.

<מאיה טאוסיג: הדבר הכי חשוב - 21 יום זה תקופה מאוד ארוכה.

<מאיה טאוסיג: בעינינו זה צריך להיות שבעה ימים שניתן להאריך אותם מעת לעת אם עדיין יש צורך מבצעי.

איתן כבל: אם היא הציעה את זה אני לא יכול להתנגד לה.

איתן כבל: אם משרד העבודה והרווחה, סליחה.

איתן כבל: אני לא אמרתי כלום.

איתן כבל: מרגע שמשרד ממשלתי, אני חושב שהם צודקים.

איתן כבל: שבעה, אם הוא צריך אותם עוד שבעה ימים, שיאריך.

איתן כבל: תקשיב מה שאני אומר לך, היא צודקת.

<לאה ורון: הגברת מאיה טאוסיג צודקת.

רועי פולקמן: אני מוטרד שלא היה לך מודיעין מוקדם על זה שהיא הולכת להציג את זה.

רועי פולקמן: לדעתי, יש פה אירוע של הפתעה.

רועי פולקמן: הייתם אמורים ליירט את זה בשלב הרבה הרבה יותר מוקדם.

רועי פולקמן: זה בעיה שלהם אם הם לא יודעים לעשות את זה - - -

איתן כבל: לדעתי, אתה צריך להכריז על אירוע מיוחד.

איתן כבל: פולקמן, יצא לך טוב.

איתן כבל: בדרך כלל אתה יבש, אבל הבאת אותה.

רועי פולקמן: אני נח"לוואי, אתה צנחן.

רועי פולקמן: בוא, אל תגזים.

<קריאה: אני גם הייתי פעם בכל מיני כאלה ארגונים, אז גם יש לי - - -

<קריאה: וזה גם עבר את משרד המשפטים.

איתן כבל: מאה אחוז.

איתן כבל: כל הכבוד, תודה לך.

<מאיה טאוסיג: זה מתואם עם משרד המשפטים - - -

איתן כבל: וגם אם לא היה מתואם עם משרד המשפטים, אני חושב שהטענות שלך צודקות.

<מרב תורג'מן: אם כך, תקופת תוקפה של החלטה כאמור לא תעלה על שבעה ימים, וניתן יהיה להאריכה לתקופות נוספות מבלי הגבלה?

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: עד 21 יום.

<ג' ד': או זה או זה.

איתן כבל: אתה צודק.

איתן כבל: הוא צודק.

איתן כבל: אני לא נכנס לזה.

איתן כבל: בוא גם לא נגזים.

איתן כבל: הנחת העבודה היא שלא מכריזים על צורך חירום כאילו אתה מפצח גם גרעינים.

איתן כבל: הנקודה היא שאם יחשוב מאן דהוא, ראש המוסד או ראש השב"כ, שהוא רוצה להכריז על קבוצה מסוימת והוא כבר קרא לה, ברגע שהוא הופך את זה ל- - -, זה גם מאבד את העניין.

איתן כבל: עזוב, אני מקבל את זה.

איתן כבל: לא צריך גם להיסחף מהצד שלנו.

<מרב תורג'מן: אז מה הוחלט?

<מרב תורג'מן: לא תעלה על שבעה ימים וניתן יהיה להאריכה בכל פעם?

איתן כבל: כן, בכל .

<מרב תורג'מן: לתקופות נוספות, אוקי.

<לאה ורון: שבעה ימים - - -

<מרב תורג'מן: ואנחנו חוזרים רק לגבי חלק מעובדי אותה רשות, נכון?

איתן כבל: כן.

<מרב תורג'מן: לא על כולם.

איתן כבל: נכון.

<מרב תורג'מן: שיימנו - כן.

<מרב תורג'מן: אם כך, זה הנוסח שיהיה כתוב:

<מרב תורג'מן: על אף האמור בפסקה זו רשאי ראש רשות ביטחון בהחלטה מנומקת בכתב לקבוע כי הוראות אותה פסקה לא יחולו על עובדי אותה רשות כפי שהחליט או על חלק מעובדי אותה רשות בשל צורך מבצעי חיוני.

<מרב תורג'מן: תקופת תוקפה של החלטה כאמור לא תעלה על שבעה ימים וניתן יהיה להאריכה לתקופות נוספות כאמור.

<מרב תורג'מן: וכמו שהגדרתי, ראש רשות ביטחון זה שירות הביטחון הכללי והמוסד לתפקידים מיוחדים.

<מרב תורג'מן: אם כך, זה לגבי זה.

איתן כבל: אוקי.

<מרב תורג'מן: ברשותך, אתחיל להקריא את הנוסח.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בינתיים שלחו לי שנדגמתי לביצוע סקר, מעניין.

איתן כבל: יש איזה עשרה מועמדים, נדגמתי.

איתן כבל: אנחנו לא עשינו סקר.

<יפעת גרינפלד: אני חוזרת עוד מעט למשרד ואני אצטרך להסביר מה ההבדל בין קבוצה מסוימת בשב"כ, קבוצה מסוימת במוסד וקבוצה מסוימת במשטרה או בשב"ס.

<יפעת גרינפלד: מה ההבדל?

איתן כבל: קודם כל, אני רוצה להזכיר לך שכשיצאנו לדרך עם החוק, הוא בא ממוקד.

איתן כבל: הוא לא אמר לי: תשחרר אותם - מילואימניקים, לא מילואימניקים.

איתן כבל: את באת וביקשת שהחוק יחול גם על אנשים ששוטרות היא עבודתם הראשית, זה מקור פרנסתם.

איתן כבל: זה ההבדל הגדול.

איתן כבל: פה המוסד והשב"כ ביקשו לצורך מבצעי מאוד מאוד מאוד מיוחד, במשורה.

איתן כבל: אני לא רוצה עכשיו להיכנס לתוך כל התהליך הזה.

איתן כבל: את באת אלינו כי ביקשת להחריג.

<לאה ורון: להחריג בכלל את העובדים במשטרת ישראל.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בבקשה, נא להקריא.

<מרב תורג'מן: כאן יהיה המקום להעלות את ההסתייגות לגבי למעט במקרים בהם ניתן צו 8 שאז זה למעשה יחול החל מהיום הראשון.

איתן כבל: אני רוצה את זה בסעיף שלא מכניס גם אותי בתוך התהליך הזה.

<מרב תורג'מן: לא.

<מרב תורג'מן: מה שאני הקראתי, למעט התוספת, אתה תוכל להעלות להצבעה.

<מרב תורג'מן: את התוספת: למעט במקרים בהם ניתן צו 8, על זה - -

איתן כבל: יפה, בהסתייגות.

<מרב תורג'מן: זו הצעה להסתייגות.

<מרב תורג'מן: אני מציעה שתעלה אותה להצבעה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: פולקמן, ספרתי ויצא לי שאנחנו ארבעה.

איתן כבל: אם אנחנו ארבעה, המשמעות היא שאחד מכם לא יוכל להשתתף בהצבעה.

איתן כבל: כי אם כן זה יהיה שניים מול שניים על ההסתייגות שלהם.

איתן כבל: ואז מה יקרה?

איתן כבל: אם אני מעביר אותה, זה לא הסיכום.

רועי פולקמן: הם יכולים להימנע.

רועי פולקמן: בלי קשר, אנחנו נצטרף ולהימנע בהסתייגות.

איתן כבל: כן, בסדר.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה - - -

<מרב תורג'מן: בדיוק, לפני שאתה מעלה להצבעה את פסקה 6(א)(1), תעלה להצבעה את הצעתו של חבר הכנסת יוגב לתוספת ואז - - -

איל בן ראובן: ושלי - שעה מצו 8.

איתן כבל: כן, אוקיי.

איתן כבל: מי בעד ההצעה ירים את ידו?

איתן כבל: למה שניכם?

איתן כבל: אחד מכם.

איתן כבל: תחליטו מי.

איתן כבל: אחד מכם רק מצביע, אחד נמנע.

איתן כבל: אין לי קול כפול.

איתן כבל: מי נגד?

מרדכי יוגב: רגע, מי נמנע?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – 1

איתן כבל: נמנעים – 1 ההצעה לא התקבלה.

איתן כבל: אחד בעד, שניים נגד, אחד נמנע.

איתן כבל: יפה, עשיתי את זה יפה.

<לאה ורון: ההצעה לא התקבלה, ואתם מגישים להגיש הסתייגות.

<מרב תורג'מן: ההצעה לא התקבלה, ומבקשים את זה כהסתייגות למליאה.

איתן כבל: יפה.

רועי פולקמן: שלא תתרשמו שכל ההצבעות מתנהלות פה בתיאום מוחלט בין קואליציה לאופוזיציה.

רועי פולקמן: זה מקרה חריג.

איתן כבל: אני מעלה כנוסח שהוקרא.

<מרב תורג'מן: (6)(א)(1).

<עלי בינג: רגע.

<עלי בינג: אני רק רוצה בכל זאת להגיד שהעמדה שלנו זה שכן צריך להיות פה שישה ימים.

<עלי בינג: זה כן ממקד את ההטבה באוכלוסיות הליבה.

<עלי בינג: זה גם היה הנוסח הראשוני.

רועי פולקמן: די, לא קשור.

רועי פולקמן: הדיבור היה שזה לא עולה למדינה, ואת זה סיכמנו.

איתן כבל: עלי, שמעתי אותך.

איתן כבל: שנית, לא נעים לי להגיד לך.

איתן כבל: לא מתאים לך כי אתה מראה לי שאתה לא עשית יום אחד מילואים.

<עלי בינג: האמת שזה נכון, לצערי.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אתה רואה?

איתן כבל: כמי שעושה מילואים ומשרת במילואים, הטענה הזו לא היתה עולה אפילו.

איתן כבל: לא היה מעז להעלות אותה.

איתן כבל: אני אומר את זה אמיתי.

איתן כבל: פשוט אין דבר כזה.

רועי פולקמן: כבר עברנו את זה.

רועי פולקמן: היה חשש שזה תקציבי.

רועי פולקמן: היה חוסר תיאום, תיאמנו.

איתן כבל: עלי, אל תענה לו.

איתן כבל: אם זה שישה ימים, קח את החוק הזה מכאן לגריסה.

איתן כבל: מי בעד הנוסח כפי שהוקרא?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הנוסח אושר.

<מרב תורג'מן: אם כך, פסקת משנה (א)(1) אושרה.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: הלאה.

איתן כבל: זה עובד או עובדת.

איתן כבל: צריך שיהיה - - -

<מרב תורג'מן: כמובן.

<מרב תורג'מן: יש פה הבהרה בהמשך.

<מרב תורג'מן: " (2) לעובדת ילד שטרם מלאו לו 13 שנים הנמצא עמה; (3) העובדת מועסקת במשרה מלאה לפי הנהוג במקום עבודתה; (4) העובדת הודיעה למעסיקה על מימוש הזכות לפי פסקה זו והציגה בפניו אישור המעיד על שירות המילואים של בן זוגה; השר רשאי לקבוע הוראות נוספות לעניין הודעה כאמור.

<מרב תורג'מן: " אני מציעה שתעלה להצבעה את פסקאות משנה (2) עד (4).

איתן כבל: אוקי, תודה.

איתן כבל: מי בעד? ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה, אושר.

איתן כבל: הלאה.

<מרב תורג'מן: "(ב) העובדת אינה זכאית להיעדר מעבודתה לפי פסקה זו בימים שבהם היא נעדרת מעבודתה בשל מימוש הזכות לשעת הורות לפי הוראות פסקה (3)..." – כשהוראות פסקה (3) מדובר על שעת הנקה – "... (3) או לפי הנהוג במקום עבודתה בעניין שעת הורות כאמור.

<מרב תורג'מן: " לגבי התוספת שאנחנו מציעים בהמשך להצעת הוועדה - עובדת הזכאית להיעדר בשל הורות למשך פחות משעה אחת ביום, תהיה זכאית להיעדר לפי פסקה זו ביתרת הזמן שבין ההסדר לפי פסקה זו לבין ההסדר בשל הורות הנהוג במקום עבודתה.

<מרב תורג'מן: זאת אומרת שאם מדובר על פחות משעה, אם היא זכאית לקבל פחות משעה, תהיה לה השלמה לשעה.

איתן כבל: השלמה לשעה.

<עלי בינג: רק צריך להוסיף לפני כן:

<עלי בינג: או הסדר אחר במקום עבודתה בגין הפחתת שעת - - -

<מרב תורג'מן: או הסדר אחר לקיצור שעות העבודה בשל הורות - אוקי.

<עלי בינג: חייבים להוסיף את זה כי זה לא מוגדר שעת הורות.

<עלי בינג: פשוט שלא יהיה - - -

איתן כבל: העניין ברור.

<מרב תורג'מן: אוקי.

<מרב תורג'מן: אז או נעדרת מעבודתה לפי הסדר אחר לקיצור שעות עבודה בשל הורות, וכאמור ההמשך בעניין ההשלמה לשעה.

<עלי בינג: תקריאי עוד פעם מההתחלה.

<מרב תורג'מן: עובדת אינה זכאית להיעדר מעבודתה לפי פסקה זו בימים שבהם היא נעדרת מעבודה בשל מימוש הזכות לשעת הורות לפי הוראות פסקה (3), או לפי הנהוג במקום עבודתה בעניין שעת הורות כאמור, או נעדרת מעבודתה לפי הסדר אחר לקיצור שעות עבודה בשל הורות.

<מרב תורג'מן: ותהיה פה נקודה פסיק, ואנחנו ננסח את זה בדרך שזה יהיה ברור יותר.

<מרב תורג'מן: עובדת הזכאית להיעדר בשל הורות למשך פחות משעה אחת ביום, תהיה זכאית להיעדר לפי פסקה זו ביתרת הזמן שבין ההסדר לפי פסקה זו, שזה בעצם השעה, לבין הנהוג במקום עבודתה בעניין שעת הורות.

איתן כבל: אוקי.

<עלי בינג: אפשר פה להגיד: ובלבד שזה לא יהיה פחות משעה.

<עלי בינג: אבל בסדר.

איתן כבל: כפרה עליך, די.

איתן כבל: שזה לא יהיה ברוטו, שזה יהיה נטו עם הטרה.

איתן כבל: אוקי, אני מעלה להצבעה עם - - -

<מרב תורג'מן: עם התיקונים שהקראתי - - -

איתן כבל: ועם אחר כך הניסוח שיותאם.

איתן כבל: מי בעד? ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה, אושר.

איתן כבל: הלאה.

<מרב תורג'מן: "(ג) הוראות פסקה זו יחולו גם על עובד שבת זוגו שוהה בשירות מילואים, בשינויים המחויבים.

<מרב תורג'מן: " - זה בהמשך למה שאמרת.

איתן כבל: בן או בת זוגו.

איתן כבל: אני מתכוון לזה שזה גם זוגות חד-מיניים, שהכול חל על כולם - שלא נמצא את עצמנו במצב שמפלים קבוצה כזו או אחרת, אוקי.

איתן כבל: זה סעיף (ג).

איתן כבל: מי בעד בשינויים?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה רבה, אושר.

<מרב תורג'מן: "(ד) ההיעדרות המותרת בהתאם להוראות פסקה זו היא נוסף על הפסקות על פי שעות עבודה ומנוחה, התשי"א–1951, ואין מנכים אותה משכר עבודה.

<מרב תורג'מן: "

איתן כבל: כן, ברור.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה, אושר.

איתן כבל: עכשיו הסעיף האחרון.

<מרב תורג'מן: עכשיו להעלות להצבעה את ההסדר שהקראתי בהקשר של רשות ביטחון.

<מרב תורג'מן: אני לא חושבת שיש צורך להקריא את זה שוב, רק להצביע.

איתן כבל: הקראנו את זה, להצביע.

איתן כבל: איזה סעיף זה?

<מרב תורג'מן: זה יהיה פסקת משנה (ה).

איתן כבל: אוקי, לא משנה – בסדר.

איתן כבל: מי בעד הסעיף עם השינויים והתוספות שכפי שכבר הוקרא?

<מרב תורג'מן: לעניין רשות ביטחון.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה רבה, הסעיף אושר.

<מרב תורג'מן: שאלה אחרונה לעניין התחילה.

<מרב תורג'מן: תחילה מידית?

איתן כבל: מידית.

<מרב תורג'מן: זה יהיה עם פרסום הצעת החוק?

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: יקיריי ויקירותיי, וחברי הכנסת, קודם כל, באמת תודה מעומק הלב.

איתן כבל: אחרי באמת הרבה שנים אני חושב זה רגע של בשורה קטנה, אבל מאוד מאוד משמעותית בסוף.

<קריאה: ישר כוח.

רועי פולקמן: איתן, מצדיעים לך.

איתן כבל: זו התחלה של סיפור שבעזרת השם רק ילך ויעמיד שבאמת יובן שהמשפחה היא לב לבו של חייל המילואים.

איתן כבל: אתה רצית לומר משהו.

איתן כבל: עכשיו ברכה.

<עידן בנימין: עידן בנימין, אני איש מילואים.

<עידן בנימין: באופן אירוני יש לי מדים באוטו אז אני מאחר למג"ד שלי עכשיו.

<עידן בנימין: אני מברך שוב על הצעת החוק הזו.

<עידן בנימין: אני חושב שזו עבודה נפלאה.

<עידן בנימין: אני מקווה שמפה והלאה והמדינה והרשויות יותר יכירו בכך שמשק הבית היום משותף וימשיכו עם כיוון החקיקה הזו.

איתן כבל: תודה, אני מודה לכם.

איתן כבל: שניפגש רק בשמחות.

איתן כבל: תודה, הישיבה נעולה.