הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 96, 2017-03-07 12:00

ישראל אייכלר: שלום לכם.

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הדיון של הוועדה לפניות הציבור בנושא פניות ציבור בנשוא טעויות בביצוע העברות בנקאיות באינטרנט.

ישראל אייכלר: אחד הדברים הנפלאים שאני זוכר מילדותי הוא שכאשר הייתה טעות בפנקסים של המכולת או בחנות אחרת, תמיד זאת הייתה טעות על חשבון הלקוח.

ישראל אייכלר: אף פעם הטעות לא הייתה על חשבון המוכר.

ישראל אייכלר: היו טעויות.

ישראל אייכלר: כאשר מדובר בטעויות, המוכר מאוד נזהר שהוא לא יטעה אלא הלקוח.

ישראל אייכלר: לא שהוא רוצה להטעות אותו חלילה, אבל זאת לא בעיה שלו.

ישראל אייכלר: אנחנו מקיימים דיון על נושא שלא הייתי מאמין שצריך לקיים אותו כי כמה שאני לא מכיר בגיל שלי את האינטרנט והקניות באינטרנט, אבל מתי שאני לוחץ על איזשהו שירות שאני צריך, יש שדות חובה ואם משהו לא מתאים לשני, מיד אומרים לך שיש שגיאה, אתה לא יכול לעשות את זה, אתה לא יכול להעביר את זה, אתה לא יכול לעשות כלום.

ישראל אייכלר: קיבלנו כאן פניות - ומנהלת הוועדה הסבה את תשומת לבנו לכך שאנחנו צריכים לקיים דיון בנושא הזה – והן הגיעו לוועדה מאזרחים שביצעו העברות כספים באמצעות האינטרנט, הלקוחות הקישו בטעות מספר שגוי ואפילו שם שגוי, אך ההעברה בכל זאת התבצעה לכתובת הלא נכונה.

ישראל אייכלר: כשגילו את הטעות ופנו לבנקים, יש כל מיני אפשרויות.

ישראל אייכלר: קודם כל, אם המוצא הישר אי שם בגרמניה או באמריקה או בחיפה או מי שקיבל לחשבונו סכום שתרמתי לו, אם זה אלף שקלים ואם אלה 10,000 שקלים או מאה אלף שקלים, אם הוא מועיל בטובו להחזיר את הסכום, זה טוב מאוד.

ישראל אייכלר: אבל אם לא, מה אנחנו עושים?

ישראל אייכלר: יש מונח האומר מניח מעותיו על קרן הצבי.

ישראל אייכלר: עכשיו עולה בדעתי משהו.

ישראל אייכלר: יש מושג תלמודי שמי שעושה כך וכך, מניח את מעותיו על קרן הצבי.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אתה לוקח צרור כסף, שם על הקרן של הצבי, הצבי בורח לו ולך חפש אותו.

ישראל אייכלר: האינטרנט, מניח מעותיו על קרן הצבי.

ישראל אייכלר: אני שולח כסף, הוא הגיע ואני לא יודע לאן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להיות מאוד קצר למרות שאפשר להאריך בנושא.

ישראל אייכלר: אני רוצה דבר פשוט והוא שהמערכת הבנקאית האינטרנטית תחייב את האזרח למלא שדות חובה בהעברת כספים כמו מי אתה, מי היעד, מה שנקרא המען, מה מספר החשבון ולהצליב באופן אוטומטי בין שם בעל החשבון לבין מספר החשבון עם מספר תעודת זהות.

ישראל אייכלר: מה שעושה מס הכנסה ועושות כל רשויות השלטון, לוודא שאנשים לא יעבדו עליהם, הבנקים צריכים לעשות.

ישראל אייכלר: אני בטוח ואין לי ספק שאם זה היה משהו שיכול להזיק לבנק ולגרום לכך שהוא יפסיד את הכסף, בוודאי הם היו מוצאים את המערכת הממוחשבת שתזהיר מפני זה.

ישראל אייכלר: בואו נעשה ניסוי להוציא מהבנק כסף באמצעות נתונים לא מדויקים.

ישראל אייכלר: בשנייה זה ייחסם בפניך.

ישראל אייכלר: אתה לא יכול לקבל.

ישראל אייכלר: אתה יכול לדבר לקיר.

ישראל אייכלר: אנחנו ביקשנו ממרכז המחקר והמידע לברר לנו מה המצב הנוכחי.

ישראל אייכלר: הזמנו את בנק ישראל כי בנק ישראל הוא הרגולטור של הבנקים ואני חושב שהוא גם יכול לפקח ויכול להוציא תקנות שמחייבות לעשות את זה כדי שאנחנו המחוקקים לא נצטרך לחוקק חוק, חוק הזוי ולא מתבקש אלא מובן מאליו, שאסור להטעות אנשים ולקוחות שלך.

ישראל אייכלר: גם אם אתה לא מטעה אותו בינך לבינם אלא בינם לבין עצמם, אתה צריך לשמור עליהם.

ישראל אייכלר: אתה מקבל את הכסף של הלקוח, אתה צריך לשמור עליו, אתה שומר שכר ואתה לא שומר חינם.

ישראל אייכלר: אתם יודעים את המונחים של שומר שכר ושומר חינם בהלכות שמירה בתורה.

ישראל אייכלר: שומר שכר חייב בגניבה ואבדה.

ישראל אייכלר: שומר חינם זה אדם שביקשתי ממנו שיחזיק לי את הכבש ומישהו גנב אותו, אז הוא לא אחראי עליו.

ישראל אייכלר: או שהוא אבד ואז הוא לא אחראי עליו.

ישראל אייכלר: אבל שומר שכר, אני משלם לך כדי שתשמור לי על זה, הוא צריך לעשות את כל הדברים כדי שהדיר לא יהיה פרוץ ושלא יגנבו את הכבש ושלא יגנבו את הכסף או את הכלי.

ישראל אייכלר: כאן הבנק הוא שומר שכר שלי, של הכסף שלי.

ישראל אייכלר: אם אני עושה העברה ושגיתי, הוא צריך להתריע על השגיאה.

ישראל אייכלר: אם אני למשל מחליט לתת למשה כסף ולא מגיע אליו, זאת לא הבעיה של הבנק אבל אם יש כאן איזו שגיאה שלא בכוונה, הוא שומר שכר שלי.

ישראל אייכלר: אני מצפה ממנו שהוא יתריע על כך.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר למי שעשה את המחקר, שני החברים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, דוקטור יסכה גבעון ויובל וורגן.

<יסכה גבעון: הבעיה כבר תוארה ואני לא אחזור עליה שוב.

<יסכה גבעון: מה שקורה כתוצאה מהבעיה של הקלדה לא נכונה, יש שתי בעיות מרכזיות.

<יסכה גבעון: האחת והמרכזית בעינינו היא שאין לנו אינדיקציה לכך שנעשתה טעות.

<יסכה גבעון: זאת אומרת, בן אדם הקיש, הכסף עובר ואתה אפילו לא יכול לדעת שנעשתה טעות שאתה צריך אחר כך לעשות איזושהי פרוצדורה לקבל בחזרה את הכסף.

<יסכה גבעון: אנחנו יודעים על מקרים של אנשים מבוגרים שהעבירו כספים ואפילו חודשים אחר כך לא ידעו שנעשתה טעות כי הם אמרו שהכסף עבר והם אפילו לא חשבו לבדוק אם הוא הגיע למקום הנכון.

<יסכה גבעון: הבעיה השנייה היא מה קורה בתהליך השבת הכסף כאשר באמת יש מודעות לכך שנעשתה טעות.

<יסכה גבעון: ביקשנו לדעת מהבנקים כמה טעויות כאלה מתרחשות בשנה.

<יסכה גבעון: ממה ששמענו, כנראה שמדובר במספר מקרים בודדים של טעויות כאלה שנעשות, אם כי לא לגמרי ברור איך נעשית הספירה מכיוון שכאשר הטעות מתגלה מיידית, היא מטופלת מיידית ולכן יכול להיות שהיא נספרת בצורה קצת שונה מטעויות שנעשות ומתגלות רק אחרי כמה ימים או חודשים.

ישראל אייכלר: מה זה מיידית?

ישראל אייכלר: מיידית זה שהבנק יכול לעזור לי?

ישראל אייכלר: הכסף כבר עבר.

<יסכה גבעון: לא.

<יסכה גבעון: מיידית, לפני תום יום העסקים, אפשר לעצור.

ישראל אייכלר: באותו היום.

<יסכה גבעון: כן.

<יסכה גבעון: אפשר לעצור.

<יסכה גבעון: זה ביטול של פעולה.

<יסכה גבעון: זה תהליך שצריך לעשות אותו בכתב וכולי, אבל זה תהליך שהוא יחסית פשוט.

<יסכה גבעון: הכסף עצמו עוד לא עבר.

<יסכה גבעון: הפעולה נרשמה והכסף לא עבר.

ישראל אייכלר: הבעיה היא שהשולח, כמו שהוא עשה את השגיאה, הוא לא יודע תוך יום-יומיים.

ישראל אייכלר: זה נודע לו כאשר הנמען האמיתי מצלצל אליו ושואל למה הוא לא שלח אליו את הכסף והוא אומר לו שלחתי אבל ההוא לא קיבל.

<יסכה גבעון: בדיוק.

ישראל אייכלר: אז כבר הכסף עבר מזמן.

<יסכה גבעון: נכון.

<יסכה גבעון: מבחינתו גם יש לו אישור שהתבצעה ההעברה.

<יסכה גבעון: הוא מקבל את הפלט שאומר שהתבצעה ההעברה ולכן הוא יודע שהוא העביר את הכסף ואפילו לא משער שהכסף לא עבר.

<יסכה גבעון: הבנקים עצמם אומרים שיש מספר פעולות שהם עושים על מנת להבטיח שהכסף עובר.

<יסכה גבעון: קודם כל, יש מערכת שעושה התאמה בין מספר חשבון למספר סניף ומספר הבנק.

ישראל אייכלר: עם השם?

<יסכה גבעון: לא.

<יסכה גבעון: בלי השם.

<יסכה גבעון: זה רק המספרים.

<יסכה גבעון: זה אמור לצמצם את מספר הטעויות מכיוון שיש איזשהו חישוב פנימי של התאמה בין המספרים האלה.

<יסכה גבעון: בבנק הבינלאומי מציינים שיש להם אפשרות לעשות מה שנקרא העברות קודמות ואז, אם אני יודעת כבר שמשהו עבר ואני כבר בדקתי אצל אותו בן אדם שהוא באמת הנמען הנכון, במקום להקליד עוד פעם ולהסתכן בזה שאני טועה בהקלדה, אני יכולה כבר לעשות העברה לאותו שם שכבר מופיע לי ולחזור על אותה פעולה כמה פעמים.

<יסכה גבעון: זה מהווה איזושהי הבטחה מסוימת.

<יסכה גבעון: בבנק הבינלאומי הסבירו שאפשר לעצור את ההעברה גם בתהליך של המסלקה וגם בבנק המעבר.

ישראל אייכלר: מה זה בנק המעבר?

<יסכה גבעון: בנק המעבר אומר שכשאני מעבירה מבנק לבנק, זה קודם כל יושב במעין חשבון וירטואלי ושם, אם יש בעיות, הוא יושב שם ועושים התאמות ובודקים שבאמת הכול בסדר ואז זה עובר לבנק הבא.

<יסכה גבעון: זה עוד איזשהו צעד של אבטחה שכאמור במקרים מסוימים הוא לא - - -

ישראל אייכלר: כמה זמן הוא יושב שם?

<יסכה גבעון: אני לא יודעת לומר.

<יסכה גבעון: אני חושבת שזה באותו יום העסקים.

ישראל אייכלר: אז זה לא עוזר לי.

<יסכה גבעון: זה לא עוזר בטווח ארוך אבל זה עוזר נקודתית.

<יסכה גבעון: זאת עוד תחנה שהכסף עובר בה.

<יסכה גבעון: מבחינת הטיפול בבעיה.

<יסכה גבעון: במצב הנוח, נעשתה טעות, אני פונה לבנק, אני מדווחת לבנק, הבנק פונה לחשבון אליו נכנס הכסף ואומר, הזדכית בטעות על 3,000 שקלים, זאת טעות, האם אתה מסכים להחזיר את הכסף הזה.

<יסכה גבעון: רוב האנשים, ממה שאנחנו יודעים מהבנקים, מסכימים להחזיר.

<יסכה גבעון: הבעיה מתרחשת כאשר הבן אדם המזוכה לא מסכים להחזיר את הכסף ואז מה שקורה זה שהבן אדם שהעביר את הכסף צריך לפנות לבית משפט עבור שני דברים: האחד, לתבוע את הבנק כדי שבית המשפט יורה לו להסיר את החיסיון הבנקאי ולתת את השם של בעל החשבון אליו עבר הכסף, ואחר כך, כשיש לו את הפרטים, הוא יכול לתבוע בבית משפט את אותו בן אדם כדי שיחזיר לו את הכסף כי הוא קיבל אותו באופן שגוי.

<יסכה גבעון: זה בעצם התהליך שקורה כאשר הבנקים מאוד מנסים לסייע אבל הם מוגבלים במידה מסוימת.

<יסכה גבעון: מבחינת האחריות של הבנקים, מציינים באופן מאוד מפורש וגם בנק ישראל מציין את זה באופן מפורש, אין להם אחריות על הטעות של הלקוח.

<יסכה גבעון: זאת אומרת, הלקוח עשה טעות, הוא שגה במספר, זאת טעות שלו.

<יסכה גבעון: הם יסייעו לו להשיב את הכסף אבל זאת לא אחריות שלהם.

ישראל אייכלר: בזה הם צודקים.

ישראל אייכלר: הוא כאילו הוציא את הפיקדון הזה והוא כבר לא שומר שכר.

ישראל אייכלר: ברגע שאתה ביקשת להוציא את הכסף, אני כבר לא שומר שכר שלך ואני לא צריך לשמור עליך.

ישראל אייכלר: אבל לדעתי מבחינה מסחרית, זה לא הגון.

ישראל אייכלר: אתה צריך לעזור לי כמו שאתה עוזר לעצמך.

ישראל אייכלר: הם כותבים שזאת עלות גדולה מדי אבל לדעתי זאת לא עלות יותר גדולה מאשר כשאני רוצה להוציא כסף בכרטיס שלי, אני עושה טעות אחת במספר, והבנק אומר לי שאני לא יכול להוציא את הכסף.

ישראל אייכלר: בשבוע שעבר מישהו סיפר לי שהוא רצה לקנות כרטיסי טיסה, היה מרוץ מחירים, והם לא הצליחו להעביר לו את זה או שיכול להיות שלא היה כדאי להם להעביר.

ישראל אייכלר: יש קשיים בביצוע הקנייה, תנסה מאוחר יותר.

ישראל אייכלר: זה היה שלושים דולר.

<קריאה: ברגע שרואים שאתה מתעניין.

ישראל אייכלר: הוא סיפר לי עוד יותר, שהוא רצה לעשות את זה יותר זול, הוא כתב שאלה חמישה אנשים, משפחה, ומיד המחירים קפצו.

ישראל אייכלר: הם יודעים טוב מאוד שאני לא יכול לבצע את הפעולה עד שלא כדאי להם.

ישראל אייכלר: אני אבקש מבנק ישראל להשיב או שאת רוצה להוסיף עוד משהו?

<יסכה גבעון: אני רק אדגיש שהם מציינים את פסק הדין של השופטת כוכבה לוי שמציינת שהעלות לעשות מערכת כזאת היא גבוהה מדי, לא רק מבחינת העלות הכספית אלא גם מהבחינה הזאת שהיא עלולה לעכב את ההעברות ואולי אפילו למנוע העברות מסוימות.

<יסכה גבעון: זאת אומרת, זה אמור להאט את כל התהליך המסחרי.

<יסכה גבעון: אני כן חושבת שצריך להדגיש כאן כמה דברים.

<יסכה גבעון: אני חושבת שאחד הדברים המאוד משמעותיים כאן הוא שהלקוח בזמן ההעברה, חוץ מזה שאתה מקליד את מספר החשבון ואת מספר הבנק ומספר הסניף, אתה גם מקליד את שם בעל החשבון.

<יסכה גבעון: זאת הקלדה שאתה מקליד לעצמך אבל מי שמקליד את זה לא יודע את זה.

<יסכה גבעון: זאת אומרת, מי שמקליד חושב שזאת עוד מערכת של אימות נתונים ובפועל זה לא קורה.

<יסכה גבעון: בין אם מתקיים הפתרון של לעשות התאמה יותר ממוחשבת של האימות, הלקוח צריך לדעת שבעצם בזה שהוא מקליד את השם, זאת לא מערכת של אימות נתונים.

<יסכה גבעון: זאת אומרת, הוא צריך לדעת את זה כי מידת הזהירות שלו תהיה בהתאם.

<יסכה גבעון: כמובן הוא גם צריך לדעת שהאחריות שלו על העברת הכסף היא שלו.

<יסכה גבעון: הדבר הנוסף הוא שאם מתייחסים לנושא של העברה כספית כאיזשהו שירות שאני קונה, אפשר להניח שבשירותים אחרים שאני קונה כשאני יכולה להחזיר מוצר או דברים דומים - - -

ישראל אייכלר: אלף חוקים יש לנו.

<יסכה גבעון: אלף חוקים אחרים.

<יסכה גבעון: יכול להיות שגם כאן צריך לשקול את זה.

ישראל אייכלר: שוב, זה עניין של כוח של הבנקים.

ישראל אייכלר: איגוד הבנקים היה אמור להיות כאן, הם הוזמנו.

<שלומית אבינוח קואולמן: גם אישרו השתתפות.

ישראל אייכלר: ולא הגיעו.

<שלומית אבינוח קואולמן: לא הגיעו.

ישראל אייכלר: אני מבטיח לך שאם זה היה נושא שיכול לפגוע בבנקים, הם היו כאן וכל בנק היה שולח נציג נפרד.

ישראל אייכלר: אנחנו לא רוצים לפגוע בבנקים אבל אנחנו רוצים להגן על הלקוחות.

<שלומית אבינוח קואולמן: גם הבנקים הוזמנו, כל אחד באופן אישי.

<שלומית אבינוח קואולמן: כל בנק קיבל הזמנה.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים להגן על הלקוחות ואם לא תהיה ברירה, הוועדה תצטרך ליזום הצעת חוק שתגן על הצרכן ואני בטוח שכל חברי הכנסת יצביעו עבור זה.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות מצב שאדם – כמו שאמרה הגברת גבעון – רואה שהוא כתב את השם ואת המספר והכול מתאים, קיבל אישור שהוא עשה הפקדה.

ישראל אייכלר: אני לא יודע לגבי המחירים של הבנקים, הם עכשיו מקצצים בפקידים, מקצצים בשירותים רבים שהם נותנים לציבור, אז בדיוק השירות הזה יקר להם?

ישראל אייכלר: לעדכן את המחשב כך שתהיה כוכבית שדה חובה כך שהשם יתאים למספר?

ישראל אייכלר: לא נראה לי.

ישראל אייכלר: לא הייתי רוצה להגיע לחקיקה כי אתם יודעים מהי חקיקה, יכולה לעבור חצי שנה עד שחוק כזה עובר.

<ורד קירו זילברמן: אני רוצה להתייחס למה שאמרה הפסיקה על הדברים האלה.

<ורד קירו זילברמן: היא דווקא מצדדת.

<ורד קירו זילברמן: לבנקים יש חובות כלפי הלקוחות שלהם ויש גם חקיקה שמתייחסת, חוק הבנקאות (שירות ללקוח), חובת זהירות, חובת נאמנות, תום לב, מכיוון שאנחנו מדברים על תאגיד גדול שמנהל את כספי הציבור וכולי.

<ורד קירו זילברמן: דווקא בנושא הזה שהגיע לבית משפט, זאת אמנם לא פסיקה של העליון אבל בית המשפט אמר שכאן עמדתו היא שאין חובת זהירות מוגברת והעלויות שזה יטיל על הבנקים לא שוות ביחס לאפשרות של המהירות של הפעולות האלה.

<ורד קירו זילברמן: אפרופו חקיקה, זאת כרגע עמדת בית המשפט.

ישראל אייכלר: זאת הברירה היחידה.

ישראל אייכלר: אם הבנקים היו כאן, הייתי שואל אותם כמה זה עולה.

ישראל אייכלר: להערכתי הצנועה, כמי שלא מבין בעלויות מחשוב, עלויות מחשוב הן אדירות לכל מיני דברים, פרטי פרטים וכולי.

ישראל אייכלר: לפעמים אני משתגע איך הם ממוחשבים ומחושבים על כל אפשרות של פרצה כלשהי.

ישראל אייכלר: פתאום כאן, כשזה נוגע ללקוח, הם לא יודעים לסגור פרצה כזאת ומשאירים אותה פתוחה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע את בנק ישראל.

<רונן ניסים: המחלקה המשפטית, בנק ישראל.

ישראל אייכלר: יש לכם רגולציה על הבנקים?

ישראל אייכלר: יש לכם בכלל SAY בעניין הזה כבנק ישראל, אם אתם רוצים לחייב אותם?

<רונן ניסים: אולי כמה משפטים לפני כן.

<רונן ניסים: בסך הכול הדברים נאמרו וברשות יושב ראש הוועדה אני אחדד.

<רונן ניסים: כמו שנאמר, אנחנו כאן בסיטואציה של טעות שיכולה לקרות לכל אחד מאתנו.

<רונן ניסים: לקוח נותן הוראה לבנק לעשות העברה למספר חשבון מסוים, אני תכף אתייחס גם להערה של מרכז המחקר והמידע לגבי מילוי השדה, והבנק, קודם כל, החובה הכי בסיסית שלו היא למלא אחר הוראת הלקוח ככתבה וכלשונה.

<רונן ניסים: לא להפעיל שיקול דעת, אולי טעית, אולי אתה רוצה לחשוב עוד פעם, אתה בטוח וכולי.

<רונן ניסים: כמו שאמרתי, זה באמת יכול לקרות לכל אחד מאתנו, יכול להיות שהייתה שגיאה במספר והכסף עובר לצד ג'.

<רונן ניסים: לא עשיתי בדיקה סטטיסטית אבל נראה לי שבמרבית המקרים אותו צד ג' לא לקוח של הבנק המעביר.

<רונן ניסים: היינו, הבנק המעביר לא מכיר את אותו צד ג'.

ישראל אייכלר: וכשהוא כן לקוח, הוא כן יודע?

<רונן ניסים: זאת שאלה שאנחנו צריכים לבדוק.

ישראל אייכלר: כשהוא לקוח, הוא ודאי יודע.

<ורד קירו זילברמן: זה לא אומר שהוא יעצור את ההעברה.

ישראל אייכלר: הוא לא יעצור, גם כשהוא לקוח.

<רונן ניסים: זאת שאלה שצריך לבדוק אותה.

ישראל אייכלר: סליחה שאני מפסיק אותך.

ישראל אייכלר: אתה אמרת שאין שום שיקול דעת לבנק והוא לא שואל את אותו אדם אולי הוא טעה.

ישראל אייכלר: יש הרבה מקרים במחשבים ששואלים האם אתה בטוח שאתה רוצה להעביר שלושים אלף שקלים.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אני רוצה להעביר 3,000 שקלים ובטעות כתבתי שלושים אלף.

ישראל אייכלר: באמת צריך לתת אפשרות.

ישראל אייכלר: הוא נותן לך את הסיכון וצריך לתת אפשרות לשאול האם אתה בטוח שהתכוונת לשלושים אלף, אתה מקליד כן.

<רונן ניסים: אני חושב שזה קיים היום.

<רונן ניסים: יש מסך שמפרט את הפעולה.

<קריאה: למיטב ידיעתי, זה קיים.

ישראל אייכלר: כך אומר ההיגיון.

<רונן ניסים: ברגע שביצעת את הפעולה, זה יצא לדרך.

<רונן ניסים: אותו צד ג', נניח בסיטואציה שהוא לא לקוח של אותו בנק מעביר, הבנק המעביר, אין לו את הפרטים שלו.

<רונן ניסים: אין לו מאגר של לקוחות של כל הבנקים האחרים.

<רונן ניסים: זה סוד מסחרי.

ישראל אייכלר: אבל הבנק המקבל יכול באופן ממוחשב להגיד שאין לו לקוח בשם מקס בגרמניה שהמספר שלו הוא כזה ולכן נא לתקן.

<רונן ניסים: צריך להפריד כאן בין הצלבה של השם עם מספר החשבון ובין האם בכלל קיים מספר כזה של חשבון.

<רונן ניסים: אם לא קיים מספר חשבון כזה, אנחנו במצב הרבה יותר פשוט והרבה יותר נוח כי אין לאן להעביר.

<רונן ניסים: אבל הסיטואציה בה אנחנו מדברים היא כאשר יש מספר חשבון כזה.

ישראל אייכלר: ברור שיש מספר חשבון כזה.

ישראל אייכלר: הוא עשה את הטעות.

<רונן ניסים: נכון.

<רונן ניסים: אני רק מחדד את הסיטואציה.

<רונן ניסים: אז הכסף מגיע לצד ג' שהוא לקוח של הבנק הנעבר.

<רונן ניסים: הבנק הנעבר לא מכיר את הלקוח המעביר, הוא לא יודע למה הוא התכוון, הוא גם לא יכול לפנות אליו.

<רונן ניסים: אין לו את האפשרות לפנות אליו ולבדוק.

ישראל אייכלר: אבל הוא יכול לחסום.

ישראל אייכלר: הוא יכול להגיד לבנק המעביר שיש כאן טעות.

ישראל אייכלר: זה לא מספר החשבון של מקס אלא של מישהו אחר.

<רונן ניסים: השאלה אם אפשר להתחקות אחר הכוונה.

<שלומית אבינוח קואולמן: סליחה שאני מתפרצת לדבריך.

<שלומית אבינוח קואולמן: כלומר, אני מהצד של הציבור.

<רונן ניסים: גם אנחנו מהצד של הציבור.

<רונן ניסים: חשוב לי להדגיש את זה.

<שלומית אבינוח קואולמן: כל העניין של הבנקים זה כן לעודד אנשים לפנות לאפיק האינטרנט ולדיגיטלי.

<שלומית אבינוח קואולמן: זה שאין הרבה תלונות, הרבה טעויות, הרבה פניות, יכול להיות שלא מספיק יודעים.

ישראל אייכלר: אנשים יודעים שזה אבוד.

ישראל אייכלר: אין לי מה לפנות לבנק.

<רונן ניסים: אני תכף אגיע לשיקולי מדיניות.

<רונן ניסים: את צודקת.

<רונן ניסים: זאת נקודה חשובה.

<שלומית אבינוח קואולמן: אני אומרת שאין הרבה.

<שלומית אבינוח קואולמן: אם אלה חמישים שקלים, מאה שקלים, מאתיים שקלים, בסדר, לפעמים הבן אדם לא רוצה להתלונן.

<שלומית אבינוח קואולמן: מה קורה במצב שבאמת הבן אדם קיבל 3,000 שקלים, זה שלא אמור לקבל אותם, בזבז אותם, חגג עליהם ועכשיו דורשים ממנו להחזיר את הכסף הזה.

<שלומית אבינוח קואולמן: לריב בבית המשפט, זה הרבה זמן וזה חסר סיכוי לחלוטין.

<שלומית אבינוח קואולמן: הבן אדם טעה, ההוא בזבז את הכסף, זכה מן ההפקר.

<שלומית אבינוח קואולמן: אני בטוחה שיש מצבים כאלה.

<שלומית אבינוח קואולמן: אני לא חושבת, מניסיון הציבור, אם אנחנו הולכים לדבר שכן מעודד אנשים להשתמש באינטרנט ולא להגיע לסניף או לא להטריח את הפקידים, אני חושבת שכן צריכה להתבצע כאן שינוי חשיבה ושינוי מדיניות.

ישראל אייכלר: ברור.

ישראל אייכלר: אין לי ספק שצריך לעשות אבל השאלה מי.

ישראל אייכלר: האם אתה כבנק ישראל יכול להוציא הוראה או נגידת הבנק יכולה להוציא הוראה לבנקים שצריך לעדכן את המחשבים תוך שישה חודשים כך שהבנק יצליב מידע בין מספר חשבון הלקוח לבין שמו.

<רונן ניסים: מבדיקה שעשינו, הדבר לא פשוט.

<רונן ניסים: זה כבר נבחן בעבר.

<רונן ניסים: זה מורכב הן מהבחינה היישומית, להקים מערכת מחשוב כזאת, וגם בפועל להפעיל את הדבר הזה.

<רונן ניסים: אני אתן דוגמה.

<רונן ניסים: אתה יכול לאיית שם עם י', בלי י', עם ו', בלי ו', איך אתה בודק מה השם הנכון?

<רונן ניסים: אנשים משנים את השמות שלהם.

<רונן ניסים: מה קורה עם כל דבר כזה?

ישראל אייכלר: מה קורה לדרכון שלך?

ישראל אייכלר: אצלי למשל כתבו יצחק בשבע שגיאות.

ישראל אייכלר: לי קוראים ישראל יצחק.

ישראל אייכלר: הם כתבו YITZHK.

<רונן ניסים: אני ארצה להעביר אליך את הכסף – לא תקבל את הכסף.

<רונן ניסים: יגידו שאין התאמה מלאה.

ישראל אייכלר: אם אני לא מאיית את השם בדיוק, לא יכניסו אותי לארצות הברית.

<רונן ניסים: אני לא יודע מה עם ארצות הברית.

ישראל אייכלר: אני אומר לך.

<עמית חיים: זה כמו שכאן כשמישהו הולך לפתוח חשבון בנק, הוא הולך ומביא את תעודת הזהות שלו ואז בודקים במרשם האוכלוסין את תאריך ההנפקה.

<עמית חיים: יש מקום שמאחד אתת כל הנתונים במקום אחד.

<עמית חיים: בבנקים זה לא קיים.

<עמית חיים: אם אני לדוגמה לקוח של בנק הפועלים ורוצה להעביר אליך כסף כשאתה בבנק דיסקונט, אני מעביר את הכסף מבנק הפועלים ובנק הפועלים שולח את זה לפי השדה הנומרי שמילאנו – סניף, חשבון בנק – ומעביר את זה לבנק דיסקונט.

<עמית חיים: בנק דיסקונט שלי לא מכיר אותי בכלל ובנק הפועלים שלי לא מכיר אותך.

<עמית חיים: לכן אין כאן נקודה שאפשר לעשות את ההצלבה.

<עמית חיים: בנק הפועלים יכול לזהות אותי כשאני נכנס לחשבון ולראות שזה באמת אני ובנק דיסקונט יכול לראות שזה אתה.

ישראל אייכלר: אז בנק דיסקונט יכול לכתוב במחשב שלו שהשם לא מתאים למספר.

ישראל אייכלר: הוא לא נותן אינפורמציה.

ישראל אייכלר: לא מתאים השם למספר.

ישראל אייכלר: בנק המזרחי, אליו אני שלחתי, אומר שהוא לא יכול לקבל את הכסף

<עמית חיים: אני חושב שהפתרון יותר קל.

<עמית חיים: אם אתם רוצים לוודא את זה, אפשר ללכת לשני כיוונים, וכבר הולכים, כאשר האחד הוא הנושא של ההתרעה.

<עמית חיים: אני לא יודע אם כל הבנקים, לא בדקתי, אבל אולי הפתרון השני הוא שלא ימלא את השם ואז כל האחריות היא רק על מספר החשבון כי הפעולות של המערכת הבנקאית עובדות לפי מספרים נכון להיום ולא לפי שמות.

ישראל אייכלר: זה חוסר אחריות.

ישראל אייכלר: זאת לא אחריות.

ישראל אייכלר: כך אני אומר, מה אכפת לי, שישברו כולם את הראש, הבית שלהם בוער ולא שלי.

<עמית חיים: לא.

<עמית חיים: אני לא חושב שזה פתרון טוב אבל אם אנחנו נמקד את זה במספר לדוגמה, אפשר יהיה לבדוק שאכן זה המספר.

ישראל אייכלר: איך תבדוק?

ישראל אייכלר: הוא כתב מספר נכון אבל של חיים ולא של משה.

ישראל אייכלר: הוא לא ידע והוא שגה.

<שלומית אבינוח קואולמן: אם המספר קיים באמת בבנק, אתה מגדיל את כמות הטעויות.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: אם זה יהיה רק מספר, זה יהיה חורבן.

<רונן ניסים: אדוני, כמה משפטים לגבי שיקולי מדיניות, בהמשך להערה של מנהלת הוועדה.

<רונן ניסים: החשש כאן הוא שבסופו של דבר שכרנו יצא בהפסדנו.

<רונן ניסים: מערכת תשלומים אמורה להיות מערכת יעילה, אמינה, בטוחה ברוב רובן של ההעברות.

<רונן ניסים: כל אדם וכל פונה הוא עולם ומלואו ואני אומר את זה באמת ואני באמת מתכוון לזה ואני מלווה את היחידה לא מעט שנים אבל בסופו של דבר אם אנחנו מסתכלים על כלל המערכת, אם אנחנו עכשיו נחייב בדיקות כאלה - - -

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: רק שדה חובה של שם.

ישראל אייכלר: הצלבת שם ומספר.

<רונן ניסים: אבל כל בדיקה כזאת, כמות הבירורים שנצטרך לעשות.

ישראל אייכלר: הכול אוטומטי.

ישראל אייכלר: זה חוסם.

<רונן ניסים: מספר החסימות יהיה גדול.

ישראל אייכלר: למה גדול?

ישראל אייכלר: אם זה מספר גדול, בוודאי שצריך את זה.

<שלומית אבינוח קואולמן: מי שטעה.

<רונן ניסים: אי התאמה באיות של השם כמו הדוגמה שנתתי.

ישראל אייכלר: אם יהיה עם י' או בלי י' - - -

<רונן ניסים: הם ירצו התאמה של מאה אחוזים.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: כנס ל-גוגל ותראה שאם אתה עושה טעות באיות, הוא שואל אותך האם אתה מתכוון לכך.

ישראל אייכלר: אני מניח שהבנקים ובנק ישראל חכמים כמו גוגל.

<רונן ניסים: כאן תהיה בעיה כי אז אם תהיה לך השלמה אוטומטית, מה הוא ישלים אוטומטית?

ישראל אייכלר: לא, לא אוטומטית.

ישראל אייכלר: הוא שואל אותך האם התכוונת לזה.

ישראל אייכלר: לא השלמה אוטומטית.

ישראל אייכלר: חלילה, השלמה אוטומטית יכולה להביא אותו לטיוואן.

<רונן ניסים: יש כאן חשיפה של לקוח שאולי בכלל אתה לא מכיר ואתה חושף שם של לקוח שמנהל חשבון בבנק אחר.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני ממהר, אבל אני חייב לספר סיפור.

ישראל אייכלר: מישהו עלה לרכבת ונתן למישהו סטירה.

ישראל אייכלר: שואלים אותו, מה עשית?

ישראל אייכלר: אומר, אתה משה בורשטיין?

ישראל אייכלר: אומר לו, אני לא משה בורשטיין.

ישראל אייכלר: אה, לא התכוונתי אליך.

ישראל אייכלר: ההוא אומר לו, ולמשה בורשטיין כן מותר לך לתת סטירה?

ישראל אייכלר: אומר לי, מה אכפת לך ממשה בורשטיין?

ישראל אייכלר: זה מה שהבנק עושה לי.

<רונן ניסים: לא.

ישראל אייכלר: הוא צריך להגיד לי האם התכוונת למשה בורשטיין.

ישראל אייכלר: לא התכוונת למשה בורשטיין, לא נתתי סטירה.

ישראל אייכלר: לא העברתי.

<רונן ניסים: אנחנו חלילה לא באים להגן על הבנקים.

<שלומית אבינוח קואולמן: נתתי דוגמה שבן אדם בזבז את הכסף.

<שלומית אבינוח קואולמן: הוא קיבל 5,000 שקלים ובזבז אותם.

ישראל אייכלר: וברור שהוא לא יחזיר אותם.

ישראל אייכלר: הוא אפילו לא ידע שהוא קיבל אותם.

ישראל אייכלר: רוב האנשים לא בודקים את החשבון שלהם.

<שלומית אבינוח קואולמן: אבל הבנק אישר את ההעברה.

<רונן ניסים: הבנק מבצע הוראה.

<רונן ניסים: הוא מעביר את הכסף.

<שלומית אבינוח קואולמן: איפה האחריות?

ישראל אייכלר: את לא יכולה להטיל על הבנק את האחריות.

<שלומית אבינוח קואולמן: אז על מי אני מטילה את האחריות?

ישראל אייכלר: אני מטיל עליו אחריות לחסום את הטעות.

<שלומית אבינוח קואולמן: נכון.

ישראל אייכלר: לא שהוא ישלם את הכסף.

<שלומית אבינוח קואולמן: הוא לא משלם את הכסף.

<שלומית אבינוח קואולמן: הוא הולך לבית משפט.

<שלומית אבינוח קואולמן: הם שולחים אותו לבית המשפט.

ישראל אייכלר: אבל לא נגד הבנק.

ישראל אייכלר: לבית המשפט הוא הולך נגד המסכן ההוא שקיבל כסף.

<שלומית אבינוח קואולמן: נכון.

<רונן ניסים: עשיית עושר ולא במשפט.

<שלומית אבינוח קואולמן: ברור.

<שלומית אבינוח קואולמן: אני אומרת כדי למנוע את המצב הזה.

ישראל אייכלר: אני חייב לסיים את הדיון ואני רוצה לסכם.

<עמית חיים: הערה אחת.

<עמית חיים: לפי דעתי לפחות עלולות להיות הרבה חסימות של הוראות שלא יבוצעו ולא מהסיבה שזאת באמת טעות כי לדוגמה אם ניקח את אשתי שיש לה חשבון עם השם לפני שהיא התחתנה אתי ועכשיו מישהו שמכיר אותה עם השם שלי רוצה להעביר אליה כסף, אין התאמה בחשבון למרות שהוא רוצה לתת לאשתי את הכסף.

<עמית חיים: זאת כבר פעולה שלא תבוצע ויש כאלה רבות.

<קריאה: אבל הוא שואל אותה לפני.

<שלומית אבינוח קואולמן: הוא מבקש לדעת מה השם.

<עמית חיים: כשאני הולך לחתונה של מישהו, אני לא שואל מה השם כי אני מכיר אותו היום בשם שלו ואני מעביר אליו.

ישראל אייכלר: כן, אבל אשתך יכולה להגיד לבנק שמגיע לה מזל טוב, היא התחתנה עם משה גצל ומהיום קוראים לי כך וכך אבל אני גם גצל.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, גם אם זה גצל, היא תקבל.

ישראל אייכלר: האחריות של הלקוח ליידע את הבנק לגבי שמו.

<עמית חיים: זה נכון, אבל יכול להיות שלא רציתי לשנות את השם שלי.

ישראל אייכלר: אתה לא רוצה, אז זה השם שלך.

<עמית חיים: אז הכסף לא יעבור.

ישראל אייכלר: כי אמרת שם לא נכון.

ישראל אייכלר: אם השם שלך הוא לסקר ואתה התחתנת עם משה ולא עדכנת את זה, תישא בשם שאתה שומר לך.

<עמית חיים: את הבנק עדכנתי אבל אתה לא מכיר אותי בשם הנכון.

ישראל אייכלר: במקרה כזה, זאת בעיה שלך.

<עמית חיים: יהיו הרבה כאלה.

ישראל אייכלר: אין הרבה כאלה.

<עמית חיים: אם נשלח את מנהלת היחידה שלנו לדוגמה - - -

ישראל אייכלר: בוא נאמר שממאה אחוזים טעויות, זה יהווה פרומיל אחד.

ישראל אייכלר: אני שולח למישהו כסף ואני לא יודע את שמו?

ישראל אייכלר: הוא לא נותן לי את שמו?

ישראל אייכלר: ודאי נותן לי את שמו.

<עמית חיים: הוא כן נותן, אבל אם ניקח את מנהלת היחידה שלנו, קוראים לה עינב עמיר, חלק מכיר אותה כעינב הכט עמיר.

<שלומית אבינוח קואולמן: אני נשואה 12 שנים ומי שמכיר אותי, אני שלומית אבינוח על כל המסמכים ואבינוח קואולמן.

<שלומית אבינוח קואולמן: גם ה-אבינוח קיים בשם.

ישראל אייכלר: לפי מה שאתה אומר, את פרומיל האחוז עוד לא כיסינו.

ישראל אייכלר: אבל את ה-99,9 אחוזים כן כיסינו, של אנשים שזה שמם וזה זכרם לעולם ועד.

ישראל אייכלר: אותם כיסינו.

<עמית חיים: אני חושב שלא כי אנחנו מדברים על מחשב שיצטרך לבדוק את זה.

ישראל אייכלר: הוא יבדוק רק את השם שרשום בבנק.

ישראל אייכלר: אחריות הבנק היא על מה שרשום אצלו.

ישראל אייכלר: הוא לא יכול להיות אחראי אם אדם מחליף את שמו.

ישראל אייכלר: עד כדי כך אני לא אכזר כלפי הבנקים.

<רונן ניסים: אדוני, התוצאה המסתברת היא שבאמת לא מעט העברת ייחסמו וייעצרו.

<רונן ניסים: העברות שבאמת הכוונה שלהן תמומש אם יאפשרו אותן.

<רונן ניסים: חסימות שגויות, מה שנקרא, ויוצא ששכרנו יוצא בהפסדנו.

<רונן ניסים: אני חושב שמה שאפשר לשקול זה הכיוון של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<רונן ניסים: אנחנו יכולים לבדוק מול המערכת הבנקאית לגבי היידוע של הלקוחות, תיאום הציפיות שבאמת השם לא משמש לאימות.

<רונן ניסים: את זה אנחנו יכולים לבדוק.

ישראל אייכלר: לא הבנתי מה הרעיון עכשיו.

ישראל אייכלר: מה זה לאימות?

<שלומית אבינוח קואולמן: זה שהוא מקליד את השם, זה לא אומר שזאת העברה בנקאית.

ישראל אייכלר: זאת הסרת אחריות.

<רונן ניסים: לא.

<רונן ניסים: חלילה.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אני מסיר אחריות.

ישראל אייכלר: אני מודיע לך מראש שאין לי שום אחריות כלפי השם שלך.

ישראל אייכלר: זאת הסרת אחריות.

ישראל אייכלר: אני רוצה להטיל אחריות על הבנק ולא להסיר ממנו אחריות.

<רונן ניסים: ברמת מדיניות, אנחנו מחפשים את מה שנקרא המונה היעיל והזול.

<רונן ניסים: לקוח, אם הוא יעשה עוד בדיקה לפני שהוא מאשר את ההעברה, לראות שבאמת הפרטים הם אותם פרטים ושהוא לא טעה בהקלדה, זה יחסוך לכולם כאבי ראש וגם לו עצמו.

<רונן ניסים: זה ברמת מדיניות כי מערכות תשלומים, כמו שמנהלת הוועדה ציינה, אנחנו הולכים לכיוון של הכול יהיה באינטרנט, או רוב הדברים יהיו באינטרנט, וכן יש חשיבות לאמינות, גם ברמה של המקבל וגם ברמה של המעביר.

<רונן ניסים: זאת אומרת, שהעסקאות יבוצעו בזמן הקצר ביותר

ישראל אייכלר: אנחנו מסכימים בעיקרון.

ישראל אייכלר: בביצוע, במסקנה של העיקרון, אני חושב בדיוק הפוך.

ישראל אייכלר: אני חושב שכן צריך לחייב את הבנקים, כן לעשות שדות חובה, כן להתאים בין השמות למספרים וזה לא צריך לעכב ולו בדקה אחת אלא אולי בשלושים שניות.

ישראל אייכלר: לשאול אותו האם אתה בטוח שזה המספר וזה החשבון.

<רונן ניסים: אנחנו לא אנשי מחשוב.

<רונן ניסים: אני חושב שחשוב מאוד לבדוק את זה מול אנשי המחשוב.

ישראל אייכלר: אני מוכן לבקש שהבנקים ישלמו את הבדיקה המחשובית הזאת.

ישראל אייכלר: זה עסק שלהם ולא עסק שלי.

ישראל אייכלר: אני אזרח ואני מייצג את האזרחים.

ישראל אייכלר: אנחנו כוועדה לפניות ציבור מסתכלים במיקרו ולא במקרו.

<רונן ניסים: אנחנו אתכם.

<רונן ניסים: אנחנו משתדלים.

ישראל אייכלר: אתה צריך להסתכל יותר במקרו.

ישראל אייכלר: הבנקים עלולים להתמוטט וכולי.

<רונן ניסים: לא.

<רונן ניסים: אני לא מסתכל בהיבט הזה.

<רונן ניסים: אני מסתכל דווקא בהיבט של הלקוחות, של המיקרו, שעכשיו אני רוצה לעשות העברה ואני רוצה שההעברה תהיה בזמן הקצר ביותר ובעלות הנמוכה ביותר.

ישראל אייכלר: אבל בדרך הבטוחה ביותר.

<רונן ניסים: בוודאי.

ישראל אייכלר: ברשותכם, אני אסכם.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכל אלה שהגיעו.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת מנגידת בנק ישראל לחייב את כל הבנקים המסחריים להצליב בין שם נכון למספר חשבון נכון בהעברות בנקאיות ולוודא במחשב את נכונות הנתונים על ידי הלקוח לפני ביצוע ההעברה.

ישראל אייכלר: אם בנק ישראל אינו מוסמך לחייב את הבנקים, הוועדה תציע חקיקה לחייב את הבנקים באחריות להצלבת השם עם מספר החשבון גם בארץ וגם בחוץ לארץ, חסימה ואזהרה מפני טעויות כדי להגן על אבטחת ההעברה עבור האזרחים.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת מאיגוד הבנקים, מבנק ישראל ומהבנקים, כל אחד בנפרד וכולם יחד, לעשות בדיקת עלות בקרב מומחי מחשב כך שנדע כמה צריכה לעלות הוספת שדה חובה אחד שמצליב בין השם למספר החשבון ולהעביר לוועדה את הנתונים תוך שבועיים.

<עמית חיים: אם אפשר, שאלה לאור מה שאמרת לגבי הבנקים בחוץ לארץ.

<עמית חיים: אני לא מבין איך זה אמור לעבוד.

<עמית חיים: אם אני מעביר כסף דרך בנק הפועלים ורשמתי שם של לקוח בחוץ לארץ, לבנק הפועלים אין גישה לבנק בחוץ לארץ.

<עמית חיים: הוא שולח את הכסף לבנק בחוץ לארץ.

<עמית חיים: בנק ישראל הרי לא שולט על בנקים בחוץ לארץ.

<עמית חיים: איך אני יכול לחייב בנק בחוץ לארץ להחזיר את הכסף?

ישראל אייכלר: בנק ישראל אולי לא יכול לחייב, אבל בנק הפועלים יכול להגיד לבנק אליו הוא מעביר כספים שהוא לא עובד אתו אם הוא לא בטוח שהכסף הגיע ליעד הנכון.

ישראל אייכלר: אם אתה רוצה, תוודא לי האם זה נכון השם ומספר החשבון.

<רונן ניסים: זה יכול להיות מאוד בעייתי, אדוני.

<עמית חיים: אין לו שליטה על זה.

<עמית חיים: הכספים לא יעברו לחוץ לארץ.

ישראל אייכלר: לא יעברו לחוץ לארץ, ואם הם יעברו, הבנק ישלם.

ישראל אייכלר: זאת דעתי.

ישראל אייכלר: יכול להיות שאני טועה, אני מוכן לטעות.

ישראל אייכלר: הטעות שלי תעלה לבנקים כסף אבל שלא יעלה לאזרח שמסכן, העביר למישהו שהוא לא מכיר אותו ואחר כך הוא ילך לחפש אותו בסין, בטייוואן, בגרמניה, בהולנד ובעוד מקומות.

ישראל אייכלר: זאת הגנה מינימלית על האזרח.

ישראל אייכלר: הגנה על הצרכן.

ישראל אייכלר: אתה יודע כמה חוקים הזויים יש לנו כאן בהגנת הצרכן?

ישראל אייכלר: יכולה הגברת לקנות בגד, לפתוח את כל התוויות ואחר כך להגיד שהבגד לא מוצא חן בעיניה אחרי שהייתה אתו כבר בארבע חתונות.

ישראל אייכלר: הגנת הצרכן.

ישראל אייכלר: כאן כסף, זה יכול להיות שלושים אלף שקלים, יכולים להיות 300 אלף שקלים, ואין הגנה.

<רונן ניסים: רוב רובן של ההעברות הן תקינות.

ישראל אייכלר: אני מכבד את מה שאמרת.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, יש צד אחר שאני מייצג אותו כרגע.

<עמית חיים: גם אנחנו מייצגים אותו.

<רונן ניסים: גם אנחנו מייצגים אותו.

ישראל אייכלר: תודה רבה.