הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 20, פרוטוקול מספר 59, 2016-12-27 10:00

תמר זנדברג: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הסמים והאלכוהול שלהכנסת.

תמר זנדברג: אנחנו נדון היום בתחום הטיפול בהתמכרויות ברשויות המקומיות וספציפית האופן שבו הוא מושפע משיטת המצ'ינג הידועה בתקצוב של הרשויות המקומיות, ספציפית לענייננו בתחום הרווחה והטיפול בהתמכרויות.

תמר זנדברג: לפני שנתחיל אני רוצה לציין לפרוטוקול שאני קובעת לפי סעיף 120ד/1/ג לתקנון הכנסת שהשמות של כל מי שביקש ו/או יבקש לחסות את שמו כדי שלא לגרום לו או לזולתו כנסת יהיו חסויים ולא יירשמו בפרוטוקול ואם מדובר על קטינים חסרי ישע, אותו דבר חל, אבל לפי סעיף 120/ד/1/ב לתקנון.

תמר זנדברג: כך שהמשמעות היא שאם יש כאן מישהו שרוצה ששמו לא יצוין בפרוטוקול ויהיה חסוי, אנא יציין זאת בתחילת דבריו ואז זה יתבצע.

תמר זנדברג: אני ביקשתי לזמן את הדיון הזה, אני מגיעה אליו משני כיוונים: כיוון אחד אנחנו מכירים כאן, העבודה הקבועה שלנו, נמצא איתנו נציג משרד הרווחה שבי אהרון, אנחנו עובדים הרבה עם משרד הרווחה, גם החינוך.

תמר זנדברג: ואנחנו מכירים, מלווים ועובדים עם שירותי ההתמכרויות, אנחנו מכירים את העבודה שלכם גם בסיורים השוטפים שלנו אלה שהיו ואלה שיהיו, ומלווים את העבודה של משרד הרווחה בנושא הטפול בהתמכרויות.

תמר זנדברג: מן הצד השני אנחנו מכירים במדינת ישראל את השיטה הידועה לשמצה, אפשר לקרוא לה, שקרויה שיטת המצ'ינג בתקצוב, היא עמדה לסימן שאלה ולביקורת ציבורית לא פעם ולא פעמיים, באופן שבו היא בעצם פוגעת ברשויות החלשות, ואני אסביר איך.

תמר זנדברג: שיטת המצ'ינג למעשה מתנהלת בצורה שבה יש איזו שהיא חלוקה של תקציבי, בעיקר החינוך והרווחה, בהקשר שלנו, בין הממשלה לבין הרשויות המקומיות, הרעיון שלה, כמובן כמו כל דבר, הכוונה היא טובה, היא אומרת שהרשות תיתן והממשלה תיתן חלק.

תמר זנדברג: אלא מאי?

<קריאה: אי אפשר למצוא מילה בעברית, במקום "מצ'ינג"?

תמר זנדברג: מימון תואם.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: שיטת המימון התואם.

תמר זנדברג: אלא מה?

תמר זנדברג: נוצר בעצם מצב שהתקצוב הממשלתי שהוא בעצם הסמכות להפעיל את אותם שירותים, אנחנו במדינת ישראל, שירותי הרווחה, החינוך, כמובן עוד שירותים, הבריאות והאחרים, הם בסמכות ממשלתית, הם לא בסמכות מוניציפלית.

תמר זנדברג: העיריה יכולה להוסיף, יכולה לשפר, יכולה לעשות עוד הרבה דברים לטובת תושביה, אבל זה לא בסמכותה להעניק את השירות הזה.

תמר זנדברג: בעצם נוצר מצב שלפיו רשות שיכולה להקצות משאבים שהם בבחינת משאבים עודפים למה שהממשלה נותנת, בגלל אותו מימון תואם, היא למעשה תיהנה מחלק גדול יותר גם מהתקציב הממשלתי, שהוא זה שאמור להיות מוקצה באופן שווה ושוויוני לכל האזרחים ולכל הרשויות.

תמר זנדברג: עולה מכך שרשות שהיא חזקה ומראש יכולה להעניק לתושבי תקצוב עודף, תיהנה גם מחלק גדול יותר מהתקצוב הממשלתי, במקום הפוך – במקום שהתקצוב הממשלתי יהיה לפחות שוויוני לכולם ואם לא יהיה פרוגרסיבי, כלומר יינתן באופן עודף למי שזקוקים לו יותר, לחלשים יותר, הוא מתבצע בצורה שבעצם מעשירה את מי שכבר יש לו מראש, וכמעט בהכרח גם קצת מחלישה עוד את מי שמראש הוא פחות משופע.

תמר זנדברג: אנחנו לצורך העניין הזה ביקשנו מגדעון זעירא, איש מרכזה מחקר והמידע של הכנסת, תודה שהצטרפת אלינו, ביקשנו סקירה של מה קורה בעצם בשטח ברשויות המקומיות בשיטת התקצוב הזו, בטיפול ההתמכרויות כמובן, שזה המנדט שלנו, אנחנו ועדת הסמים.

תמר זנדברג: אני אבקש ממך להציג בקצרה את מה שעלה מהמסמך שלך, ואחר כך נקיים דיון בהשתתפות הגורמים.

תמר זנדברג: שבי אתה אחריו, בבקשה.

<גדעון זעירא: תודה כבוד יושבת הראש.

<גדעון זעירא: במסמך שכתבנו מוצגות כמה דרכים שבהם מתקצב משרד הרווחה כוח אדם ברשויות המקומיות לטיפול בנפגעי התמכרויות.

<גדעון זעירא: בכל הדרכים התקצוב של המשרד הוא בשיעור של 75%, והשתתפות הרשות המקומית היא 25%.

<גדעון זעירא: אני אציין שיש קושי לעמוד על היקף המשאבים הכולל המוקצה לנושא זה ברשויות המקומיות, בין היתר גם מימון עצמאי של הרשויות, אם יש מימון כזה.

<גדעון זעירא: אני אתמקד כעת בתקצוב לפי תקנים ייעודיים.

<גדעון זעירא: אני מפנה לטבלה בעמוד 8 במסמך שלפניכם.

<גדעון זעירא: משרד הרווחה מקצה לרשויות המקומיות 113 תקנים ייעודיים לעובדים המטפלים בנפגעי סמים מבוגרים, ו-22 תקנים לטיפול בבני נוער.

<גדעון זעירא: המספר הכולל לא משתנה, יכול להיות שינוי בהקצאה בין רשויות בתוך מחוז, באישור של מנהל השירות לטפול בהתמכרויות.

<גדעון זעירא: הנתונים שלפני

<גדעון זעירא: כם נכונים ל-2016.

<גדעון זעירא: ההקצאה בפועל הייתה כמעט מלאה.

<גדעון זעירא: בנובמבר 2016 נמסר לנו שההקצאה מלאה.

<גדעון זעירא: התקנים בצד ימין של הטבלה, אתם רואים את אותם תקנים שדיברתי עליהם, תקנים ייעודיים לטיפול בנפגעי סמים מבוגרים.

<גדעון זעירא: אתם רואים שהאיוש היה כמעט מלא, ותקנים לטפול בנפגעי סמים בני נוער, האיוש של למעלה מ-90%.

<גדעון זעירא: התקנים האלה התחלקו בין 72 רשויות באופן לא אחיד, מרבע תקן לרשויות עם התקן הנמוך ביותר ועד ל-11 תקנים לרשות שקיבלה את מספר התקנים הגדול ביותר.

<גדעון זעירא: נוסף לאותם תקנים ייעודיים רשויות יכולות לבחור להפנות באישור תקני עובדים סוציאליים לטיפול בהתמכרויות, מתוך כלל התקנים שמוקצים למחלקות לשירותים חברתיים, בסך הכל היו 16 רשויות שהקצו כאלה תקנים.

<גדעון זעירא: אתם יכולים לראות בחלק השמאלי של הטבלה, כ-11.5 תקנים הוקצו לטיפול בנפגעי סמים מבוגרים, ו-6.3 לנושא של גמילה מאלכוהול.

<גדעון זעירא: אם אנחנו סוכמים את כלל הרשויות שיש בהן תקן כלשהוא לעובד סוציאלי שמיועד לטיפול בנפגעי התמכרויות, אנחנו מגיעים ל-75 רשויות.

<גדעון זעירא: כלומר, בהינתן שיש 255 רשויות מקומיות בישראל, המשמעות היא שבכ-29% מהרשויות יש תקן כלשהוא לעובד סוציאלי ייעודי, וב-71% מהרשויות אין תקן כזה.

<גדעון זעירא: נוסף על תקצוב לפי תקנים ייעודיים, המשרד מתקצב כח אדם בנושא לפי הועדות, כלומר לפי מספר מטופלים בהתאם לתעריפים שהמשרד קבע.

<גדעון זעירא: אני מניח שמשרד הרווחה ירחיב על השיטה הזאת.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: אם אני יכולה לשאול אותך רגע משהו בנוגע, אולי זה עולה במובלע מהנייר שלך, ותסביר לנו כיצד, בעצם שיטת המצ'ינג ש-25% מממנת הרשות ו-75% הממשלה, המשרד, אתה זיהית או יש איזו שהיא דרך לגלות מהנתונים, או נשאל כך: הנתון הדי מדאיג הזה שתיכף ניכנס אליו יותר לעומק, שלמעשה בפחות מ-30% מהרשויות יש תקן ייעודי לנושא מה שאתה קורא גמילה, ואנחנו קוראים לזה טיפול בהתמכרויות, אתה זיהית שהוא קשור לחוסר משאבים או לעובדה הזאת שרשויות מקומיות שאין להן להעמיד את הסכום הזה בעצם נפגע גם התקצוב הממשלתי שלהן?

<גדעון זעירא: לגבי התקנים הייעודיים, לא הועלה בפנינו דבר כזה.

<גדעון זעירא: גם אנחנו יכולים לראות שאותם 113 תקנים ייעודיים ו-22 תקנים ייעודיים באיוש כמעט מלא.

<גדעון זעירא: לגבי הקצאה, הבחירה של הרשויות עצמן, שבסך הכל 16 רשויות החליטו להקצות מהתקנים שמוקצים להן, אני לא יודע אם זה קשור למימון התואם או פשוט כי יש להן נושאים אחרים לטפל בהם.

<גדעון זעירא: אני כן אציין באופן כללי שמכלל הגורמים שהיינו איתם בקשר לצורך כתיבת המסמך, עלו כמה קשיים שקשורים לתקצוב.

<גדעון זעירא: אחד זה באמת מחסור בתקנים ייעודיים, כמו שאמרתי, המספר הוא יציב – 113 תקנים וה-22 תקנים.

תמר זנדברג: כשבעצם התקן זה מה שמקצה אותו המשרד, כלומר הקצאת תקן משמעותו תקצוב של המשרד את הרשות?

תמר זנדברג: זו תהיה דרך נכונה לתאר את זה?

<גדעון זעירא: כן.

<גדעון זעירא: 75-25.

<קריאה: עם המצ'ינג.

<קריאה: המצ'ינג צריך להיות איך שלא יהיה.

<קריאה: אם יש לה או אין לה.

תמר זנדברג: זאת השאלה.

תמר זנדברג: עוד לפני אם יש לה או אין לה.

תמר זנדברג: רשות שזקוקה, נניח שזיהתה ותיכף נשמע, כי יכול להיות גם שיש חוסר מודעות של הרשות לצורך שלה, אבל תיכף נדבר על זה.

תמר זנדברג: רשות שזיהתה שהיא זקוקה לתקן כזה, באופן הדברים התקין היא אמורה לפנות למשרד הרווחה לבקש הקצאה, וכאילו הנגזרת מבחינתה באופן אוטומטי, בטייס אוטומטי, זה אומר 25% מעלות התקן הזה?

<גדעון זעירא: כמו שאמרתי, בכל דרכי התקצוב, הרשות נדרשת להשתתפות.

<גדעון זעירא: באופן כללי כן הועלה עניין המחסור בתקנים ייעודיים, יש נושאים מסוימים שהם כן במימון מלא של הרשויות.

<גדעון זעירא: למשל שכירת מבנים לטיפול בנפגעי התמכרויות.

<גדעון זעירא: רכישת ציוד, מימון של מדריכים חברתיים ולא עובדים סוציאליים.

<גדעון זעירא: יש קושי במתן מענה ברשויות שאין בהן תקנים ייעודיים או יחידות לטיפול בנפגעי התמכרויות, שאני מניח שמשרד הרווחה ירחיב עליהן עוד מעט, ונראה שהבעיה חריפה יותר ברשויות שמטופלים צריכים לקבל מענה בישובים מרוחקים.

תמר זנדברג: לפני שנעבור למשרד הרווחה, אתה יכול להתייחס לנושא שמופיע כאן אצלך בפערים בין הרשויות לפי אשכול סוציו-אקונומי?

<גדעון זעירא: התרשים בעמוד 10, בעצם זה אותם תקנים ייעודיים שדיברתי עליהם או תקנים, זה המקלות הגבוהים יותר, הצבועים בצבע כהה, החלוקה לאשכולות חברתיים-כלכליים ורשויות שבחרו להקצות מתוך התקנים שלהן תקנים לטיפול בנפגעי התמכרויות.

<גדעון זעירא: כ-67% מהתקנים הייעודיים היו ברשויות שהשתייכו לאשכולות 3 עד 6, כשמירב התקנים היו באשכול 5, וכ-65% מהרשויות - - -

תמר זנדברג: מה ההסבר להתפלגות הזאת?

<גדעון זעירא: אין בידי הסבר.

תמר זנדברג: אלה נתונים ממשרד הרווחה?

<גדעון זעירא: כן.

<גדעון זעירא: שוב, אותם נתוני תקנים.

<גדעון זעירא: וגם בין אשכולות 3-6, כ-65% מהרשויות שהקצו תקנים למחלקות של שירותים חברתיים, הן משתייכות לאשכולות האלה.

עבדאללה אבו מערוף: יש כאן רשויות שמגיעות עד 11 תקנים או יותר, כמה רשויות, ויש - - - עד תקן אחד או חצי תקן.

עבדאללה אבו מערוף: אבל רשויות שיש בהן מעל 5 תקנים או 11 תקן, זה הרשויות הגדולות ביותר או שיש לך דוגמאות לאיזה שהן רשויות למשל, שיש להן 5 תקנים למשל?

עבדאללה אבו מערוף: או שזה תלוי בכמות האוכלוסייה?

<קריאה: איך קובעים את זה?

<גדעון זעירא: תיכף.

<גדעון זעירא: אין לי מידע על אופן הקצאת התקנים.

<גדעון זעירא: יש רשויות קטנות ויש רשויות גדולות, אבל כמו שאמרתי, יש רשויות שיש בהן רבע תקן.

עבדאללה אבו מערוף: בגלל זה אני שואל.

עבדאללה אבו מערוף: יכול להיות שיש רשויות עם 20,000 תושבים, שיש להם 5 תקנים, שכמות הנרקומנים והמשתמשים, החולים, סליחה, או מקומות כמו - - - או חדרה, אין שם, לא צריך חצי תקן.

עבדאללה אבו מערוף: אין למשרד מיפוי כזה?

תמר זנדברג: תיכף יענה, הדובר הבא.

תמר זנדברג: שבי ממשרד הרווחה, אני עוברת אליך.

תמר זנדברג: תן לנו תמונה כללית איך נראה אצלכם עבודה מול הרשויות המקומיות, איך עובד הממשק הזה של הקצאת תקנים ואיושם, אנחנו רואים שאיושם הוא פחות בעייתי.

תמר זנדברג: אנחנו מבינים שיש מיצוי, אני לא בקיאה בתחומים אחרים, אבל אולי אתה, תחום הרווחה זה תחום העיסוק שלך.

תמר זנדברג: אנחנו שומעים כאן בכנסת הרבה פעמים תת מיצוי, תת איוש של תקנים.

תמר זנדברג: בתחום הזה אנחנו רואים שזו לא הבעיה וזה בלשון המעטה, אבל איפה אתה רואה את החוסרים, את העבודה מול הרשויות המקומיות, אל מול הצורך או היכולת של רשויות כאלה או אחרות בהתאם לאשכול ולדירוג הסוציו אקונומי שלהם לאייש את התקנים האלה, לדרוש, לבקש.

תמר זנדברג: אני רוצה להזכיר, אנחנו ניהלנו כאן דיון לפני כמה שבועות בהשתתפות כמה נציגים מכמה רשויות מקומיות שדיברו, זה היה בהקשר אחר, בהקשר תרופות המרשם, אם אתם זוכרים.

תמר זנדברג: אבל עלה כאן, הם נמצאים כאן וגם תיכף ידברו עוד נציגים מרשויות מקומיות שחיים את השטח, את המקצועות האלה.

תמר זנדברג: אני חושבת שלא אטעה אם אגדיר את התחום שלכם, יואב מתל אביב, חזי מראשון, משתמשים בזה כקלישאה, אבל באמת החצר האחורית, גם של שירותי הרווחה, זה הרבה פעמים דרי רחוב, זה הרבה פעמים מרפאות מתאדון, באמת השוליים של החברה הישראלית ברשויות המקומיות.

תמר זנדברג: איך זה נראה מהזווית שלך?

תמר זנדברג: אחרי זה נשמע רשויות מקומיות לפחות שתיים שאני רואה שיושבות כאן, ואחרי זה נפתח את הדיון.

<אהרון שבי: בעיקרו של דבר התיאור שהוצג הוא באמת תיאור שמגדיר את האופן שבו משרד הרווחה הפעיל בעבר הקצאת תקנים, הקמת יחידות לתחום ההתמכרויות.

<אהרון שבי: בהתחלה זה היה סמים, לאחר מכן הצטרפו יחידות בנושא אלכוהול, כשהבסיס היה בעבר פניית רשויות מקומיות למחלקות רווחה למשרד, הצגת נתונים מסוימים אודות הבעיה של ההתמכרות שקיימת ברשות המקומית, ועל בסיס הפניות האלה, אני מדבר 20 שנה אחורנית, על בסיס הפניות האלה - - -

תמר זנדברג: יחידות לנפגעי סמים ואלכוהול זה עניין של 20 שנה ברשויות המקומיות?

<אהרון שבי: יש יותר, אבל בעיקרו של דבר התקופה של חלוקת התקנים הללו היא תקופה שסובבת, תקנים ייעודיים, היא רצה בשנים האלה.

תמר זנדברג: זאת אומרת באיזה שהוא שלב במהלך שנות התשעים אתם הבנתם שלא מספיקה ההתייחסות של לשכת הרווחה באופן כללי - - -

<אהרון שבי: נכון.

<אהרון שבי: היו עובדים סוציאליים שעסקו בזה באופן כללי, ואז לאחר מכן הוקצו התקנים הייעודיים, ובסופו של דבר זה התבסס על מידע, מיפוי מקומי שרשויות מקומיות ציינו אותם, וכמובן זה בא לידי ביטוי בהקצאת תקנים לרשויות גדולות, תל אביב, ירושלים, רשויות שציינו שיש בעיה מתרחבת והולכת, ועם השנים נוספו רשויות אחרות שפנו וביקשו את סיוע המשרד בכדי להקים יחידות ולטפל בסוגיה הזאת של ההתמכרות לסמים.

<אהרון שבי: כאשר בנקודה מסוימת הוקצו פול התקנים הללו שצוין כאן, כאן הייתה איזו שהיא עצירה בכל מה שנוגע להקצאת תקנים נוספים.

<אהרון שבי: אני חייב לציין שמבחינת משרד הרווחה התקנים הללו הם התקנים האחרונים שמוגדרים כתקנים צבועים.

<אהרון שבי: זאת אומרת שלא ניתן להמיר אותם, בגלל החשיבות של תחום ההתמכרויות, לתקנים אחרים.

<אהרון שבי: כידוע, או לא כידוע, מנהל מחלקה יש לו פול של תקנים והוא יכול על פי הצרכים השונים, לעשות איזה שהם שינויים, לפתח תחום זיקנה או תחום ילד בהתאם לסיטואציה שהוא מתמודד איתה במערכת המקומית, לא כך לגבי התקנים.

<אהרון שבי: בגדול, אכן התקנים הללו, סביבם נבנתה מערכת של יחידות שנתנו מענה.

<אהרון שבי: הרשויות המקומיות הוסיפו, מעבר ל-25% שזה בילד אין בהתנהלות ובקשר שבין המשרד, לכלל התחומים, הרשויות המקומיות הוסיפו, סייעו בנושא של המבנים ובנושא של מדריכים, ופעילות ועוד כהנה וכהנה בכדי למצב פעילות של יחידות שיכולות לתת מענה שלם יותר.

<אהרון שבי: כאשר הסתיים התהליך הזה, המשרד עבר לפאזה אחרת של הקצאה והיא הקצאה שהוגדרה כאן בהועדות.

<אהרון שבי: עדיין אותו תהליך של פניית רשויות מקומיות למשרד, כאשר צוינה בעיה, בין אם זה במגזר ערבי או במגזר יהודי, מגזר ותיק, או מקומות אחרים, ההחלטה הייתה שמעתה ההקצאה היא הקצאה סביב הועדות וזה אומר בעצם שאתה נותן שוברים או איזו שהיא מסגרת פעולה של מספר שוברים, הועדות לרשות מקומית, ששוות ערך לתקן.

<אהרון שבי: ובגדול, 20 הועדות שוות מבחינתנו לתקן במשרה מלאה.

<אהרון שבי: רשויות קיבלו בהתאם לצרכים שהציגו את ההועדות האלה, סך כל סדר ההועדות ששווה לתקנים כיום במערכת שלנו, ההועדות בכללותן עומדות על סדר גודל של 2,000 פלוס הועדות שוות 100 תקנים לכאורה.

<אהרון שבי: אז מעבר למה שקיים כאן שהוגדר, ומעבר למה שהרשויות נותנות, יש עוד 100 תקנים במרכאות, שהן הועדות, שבעיקרו של דבר איפשרו לפתח את תחום הסמים, את תחום האלכוהול וכולי.

<אהרון שבי: גם נוער וגם מבוגרים.

תמר זנדברג: מה זאת אומרת, זה 100 תקנים - - -

<אהרון שבי: הועדות האלה זה אומר כך, אני לא נותן תקן לרשות מקומית, אלא אני מקצה לרשות הזאת 20 הועדות, לדוגמה, בכדי שהיא תפתח תחום נוער, או תחום בוגרים.

תמר זנדברג: במה זה נמדד, הועדות?

<אהרון שבי: יש איזה שהוא תעריף בהגדרה בהקשר הזה שלנו.

<אהרון שבי: אני אתן דוגמה.

תמר זנדברג: מה זה, שעות, זה - - -?

<אהרון שבי: לא, זה עלות מטופל לחודש.

<אהרון שבי: כדוגמה, אם אנחנו מדברים על נסיון להקצות - - -

<קריאה: כל הועדה זה מטופל.

תמר זנדברג: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף יחליף אותי לחמש דקות, אני מתנצלת, אני צריכה ללכת להצביע בוועדה שאני חברה בה ונקבעה הצבעה אתמול.

תמר זנדברג: (היו"ר עבדאללה אבו מערוף)

<אהרון שבי: אוקיי.

<אהרון שבי: אז בגדול הוורסיה היא של הקצאה של יחידה במסגרת של מספר הועדות או מכסות למטופל, אני אתן דוגמה למשל, אם אנחנו רוצים לתת לרשות מסוימת יחידה של טיפול באלכוהול, של 15 מטופלים, אנחנו ניתן תקציב של סדר גודל של ברוטו 160,000 ₪, 15 הועדות, מטופל יקבל עבור הטיפול בו סדר גודל של 793 ₪ לחודש כפול 12 חודשים, כפול 15 מטופלים בהקשר הזה, זה סדר גודל ההועדה הטיפולית למטופל.

<אהרון שבי: זו הוורסיה שקיימת, בסופו של דבר היא מייצרת, עד כמה שזה נשמע קצת לא מובן, אבל היא מייצרת תקנים.

<אהרון שבי: זו צורה שמשרד הרווחה פועל בה לאורך השנים ה אחרונות מתוך כך שהופסקו מתן התקנים.

<אהרון שבי: בהקשר שלנו לסוגיית המצ'ינג, כמו שצוין, גם בתחום ההועדות וגם בתחום התקנים, 25% הרשות המקומית משתתפת אוטומטית.

<אהרון שבי: אני בכל זאת רק רוצה לסבר את האוזן ולומר שמשרד הרווחה, וזה ממש ייחודי, בכל המסגרות החוץ ביתיות, הקהילות וכולי, אין השתתפות של הרשות המקומית, אין השתתפות של מטופלים, להוציא איזו שהיא ורסיה פנימית קטנה, 100% מטופל נכנס למערכת הזאת.

<אהרון שבי: הכוונה היא למסגרות - - - מלכישוע, קרית שלמה וכולי, אלה מסגרות שהן כמעט יחידות במשרד הרווחה סביב הנושא של אוכלוסיית מתמכרים שאין תשלום בהם.

<אהרון שבי: בהקשר הזה, - - - וטייבה ומקומות נוספים.

<אהרון שבי: לגבי הנושא של הפניות, מה שעד כה מתרחש בקטע הזה כמו שאתם מבינים, התחום ניבנה ולאורך שנים הבסיס של מתן הקצאת יחידה או תקנים בתחילת הדרך, היה על פי הנתונים שהוצגו על ידי הרשויות המקומיות, ובאמת השירות שהיה בהתחלה בכלל יחידה ולאחר מכן מחלקה, עד שהוא התפתח לשירות וכיום עובד ב-150 רשויות, הקצה על פי אותן פניות ועל פי כמובן התקציב שהיה.

<אהרון שבי: זה תהליך העבודה שהיה עד השנה האחרונה ומשנת 2017, 2018 נבנים קריטריונים בהקשר הזה של ההקצאה, קריטריונים – הכוונה להגדיר בצורה מלאה יותר את הזכאות השונה לקבלת שירות, לקבלת יחידה.

<אהרון שבי: וזה אומר שבעיקרו של דבר אתה לוקח את נתוני היסוד סביב התמכרות או סביב עוני, מה שנקרא מדרג למ"ס של רשות מקומית, גודל רשות ועוד כמה וכמה נתונים, מערבב את הכל, כל התקציבים החדשים שיהיו והיחידות, ויש מה שנקרא, בקנה, מספר לא מועט של התפתחויות שאני אציין אותן, בהקשר של השירות, הן יחולקו על פי אותן קריטריונים בהקשר הזה.

<אהרון שבי: ובגדול, לגבי החלק של הממשקים מול הרשויות המקומיות, בסך הכל, וכמו שצוין גם בסקירה כאן, אין מצב כמעט של רשויות שמוותרות על תקן, זה ממש בשוליים, אם וכאשר יש משהו כזה, הרשויות לוקחות את זה לידיים.

<אהרון שבי: אני חייב לציין שלמירב השמחה גם במגזרים או ישובים שהם חלשים יחסית, מכיוון שרואים את הנושא הזה כחשוב, עד כה לא נתקלנו באיזו שהיא החזרת שירות או הועדות או תקן בשל סוגיית ה-25%.

<אהרון שבי: זאת אומרת הרשויות והמערכת המקומית מנסה לעמוד בהקשר הזה, אני חייב לציין שבחלק מהרשויות זה עדיין יחידות מאוד קטנות, אנחנו כאן מציינים סדר גודל של 235 לכאורה תקנים, על הבסיס הזה יושבים סדר גודל של 500 עובדים סוציאליים בחלקיות משרה, בכל מיני וריאציות של פעילות.

<אהרון שבי: זה ככה בגדול בעניין הזה.

<אהרון שבי: עוד כמה תוספות: יש במערכת גם פעילות של עמותות שעובדות תחת משרד הרווחה, הן לא כפופות לרשויות המקומיות, הן כפופות למשרד, אבל בעקרו של דבר הן מהוות יחידות כשלעצמן והעמותות הללו פועלות מכח מכרז, יש שתי עמותות מרכזיות לגבי הקהילה, וזה אפשר בתחום האלכוהול ואל-סם בתחום הנוער, הן עובדות ומקבלות את התקצוב דרך המשרד, אבל על אותו בסיס של מה שקרוי הועדות בעניין הזה.

<אהרון שבי: זאת אומרת הם מקבלים בסך הכל על פי מה שהם זכו בעניין הזה.

<אהרון שבי: היחידות, בגדול הן יחידות שקיימות במערכת - - -

עבדאללה אבו מערוף: סליחה, יש לכם ביקורת לעבודה של העמותות, מה הם עושים, איזה עבודה הם עושים שם?

<אהרון שבי: כן.

<אהרון שבי: בוודאי.

<אהרון שבי: בעקרו של דבר העמותות והיחידות בכל המערכת שקיימת נמצאות תחת פיקוח צמוד, לתחום הסמים אני אציין, נדרש גם רישוי, אז בכלל מה שנקרא, תוספת פיקוח.

<אהרון שבי: יש הגעה ממוצעת של אחת לחודש, בדיקת כל מערכת העבודה, תיקון ליקויים וכולי, אין הבדל בינם לבין הבקרה על היחידות בשירות, יש לנו כ-15 מפקחים.

עבדאללה אבו מערוף: הם עובדים בתיאום עם הרשות המקומיות והעובדים הסוציאליים, הכל?

<אהרון שבי: כן.

עבדאללה אבו מערוף: סליחה שאני מפריע, יש הרבה נתונים כאן, הרבה תקנים, הרבה עבודה.

עבדאללה אבו מערוף: הרבה ממש.

<אהרון שבי: לא, הרבה תקנים אין.

<אהרון שבי: יש חלקיות משרה.

עבדאללה אבו מערוף: פה ושם, אבל הכל ככה, כאן חלק, כאן חלק, כאן קצת.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא שיש עבודה מרוכזת, מסודרת, מאורגנת נכון שתפעל בצורה הנכונה, בתיאום עמותות, ארגונים, אני שואל שאלה כללית.

עבדאללה אבו מערוף: הכל טוב ויפה, אבל בפועל, היצור הסופי, יש כאן פגם.

<אהרון שבי: אני אגיד לך מה, אני לא הייתי אומר שהייצור הסופי יש בו פגם, יש עבודה מאוד מאורגנת, אני לא עשיתי סקירה עכשיו לגבי צורת העבודה הכוללת של השירות.

<אהרון שבי: אם אתה רוצה אני יכול בהחלט לעשות את זה.

<אהרון שבי: הנקודה היא כזאת: לקחנו חלק ספציפי שמתייחס עכשיו לסוג התקנים.

<אהרון שבי: המערכת עצמה שמכילה קרוב ל-220 מסגרות, יחידות וכולי, עובדת על פי תבנית מאוד ברורה ומוגדרת.

<אהרון שבי: ישנם יעדים לנסות להשיג אותם, וההקשר הזה של יעדים הוא קודם כל היעד של לגרום לכך שיותר אנשים יפסיקו את ההתמכרות שלהם, יותר אנשים ישתלבו במשפחה, בקהילה, בתעסוקה, לצמצם את מספר הנושרים, ויש מערכת לא קטנה של עבודה שהיא של תכניות, אני חייב לציין שמעבר ליחידות יש עוד פעולות ויש עוד תקציבים שניתנים להפעיל את המערכת.

<אהרון שבי: אם זה - - - וזה תעסוקה, מרכזי יום, וכולי, יש הגדרה, בהחלט זה שירות שפועל בצורה שיטתית.

<אהרון שבי: מה היעדים שלנו?

<אהרון שבי: היעדים שלנו זה באמת להגיע קודם כל להרבה יותר אוכלוסיות.

<אהרון שבי: מה הבעיה?

<אהרון שבי: הבעיה שאכן אנחנו נמצאים - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שאתם מגיעים ליותר, סליחה שאני מפריע לך, אני מלווה את הנושא הרבה שנים.

עבדאללה אבו מערוף: אני יודע, הרבה מקומות, בהרבה כפרים, בהרבה ישובים, מכמה סיבות.

עבדאללה אבו מערוף: היות ותעסוקתי הראשונה הייתה עד עכשיו כרופא, - - - מכיר את הנושא טוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: השאלה היא אם כל התמונה הנכונה הזאת, כמה כח אדם מתוקצב יש שמטפל בהתמכרויות ברשויות.

עבדאללה אבו מערוף: כח אדם מתוקצב.

<אהרון שבי: כמו שאני אמרתי, בעקרו של דבר אנחנו מדברים על 235.

עבדאללה אבו מערוף: בכמה רשויות ה-235?

<אהרון שבי: אנחנו מדברים על כך שיש לנו כ-130 יחידות מבוגרים, שזה כולל בתוכם סביב התקנים עמותות ועוד שלוחות, יש לנו 71 יחידות נוער, כולל בתוכם גם תקנים גם עמותות וגם שלוחות.

עבדאללה אבו מערוף: כן אני מבין, אבל זה מתפזר לכמה רשויות?

עבדאללה אבו מערוף: ל-100 רשויות, לעשר רשויות?

עבדאללה אבו מערוף: האם יש - - - לכל הרשויות?

<אהרון שבי: אנחנו בעקרו של דבר פועלים ב-150 רשויות כיום.

<אהרון שבי: בכל מיני קטעים.

<אהרון שבי: יש יחידה מלאה, יש יחידות של שלוחות, יש כל מיני ורסיות וזה בעקרו של דבר סדר הגודל.

עבדאללה אבו מערוף: ב-150 רשויות יש לכם כוח אדם מתוקצב.

<אהרון שבי: כן.

<אהרון שבי: בכל מיני צורות.

<אהרון שבי: אם זה תקנים, אם זה הועדות וכולי.

<אהרון שבי: זה בעצם סדר הגודל שלנו.

<אהרון שבי: ככלל גם לציין שסדר גודל התקציבים נכון לשנת 2016, של השירות בכללותו עומד לקהילה על 28 מיליון, על החוץ ביתי 46 מיליון, אבל התקנון שאמור להיות, עוד תוספת של 8,650 מיליון ליחידות בשנת 2017 ועוד 7.900 מיליון לשנת 2018.

<אהרון שבי: זאת אומרת המשרד בסופו של דבר מנסה לצמצם את הפער גם לגבי רשויות שאין להן היום - - -.

<אהרון שבי: שוב, חייבים לציין, כל התקציב הזה יחולק באותה צורה.

<אהרון שבי: זה לא יחולק כתקנים.

<אהרון שבי: אבל בכל זאת לציין, בתהליכים שקיימים היום מול האוצר, ישנו נסיון, איזו שהיא הבטחה עקרונית להמיר את כל ההועדות הללו, שכיום אנחנו מדברים על סדר גודל של 2,000 הועדות, להמיר אותם לתקנים בתוך הרשויות המקומיות, שזו כמובן תהיה בשורה מאוד טובה, מכיוון שאנחנו יודעים שהעובדים שיושבים על ההועדות הללו נמצאים במצב די מורכב.

<אהרון שבי: זה משהו שהמשרד עובד עליו.

עבדאללה אבו מערוף: קורה שיש בקשות מהרשויות ואתם דוחים או בצורה מסוימת לא ממנים, או שיש הרבה בקשות שאתם לא יכולים לתת מענה?

<אהרון שבי: אז בעקרו של דבר, סדר הגודל של הבקשות שהיו לאורך שנת 2016, כ-30 בקשות היו מרשויות מקומיות לחלק תקציבים.

<אהרון שבי: כמובן הניסיון שלנו להיענות עד כמה שניתן והיכולת שלנו כמובן תלויה בתקציב שניתן ועומד לרשותנו.

<אהרון שבי: כל שנה אנחנו מנסים לשחרר מה שצריך, אבל שוב אני אומר, שנת 2017 משחק חדש, משחק שאומר שההסתכלות היא כוללת, וכל המערכת, כל הרשויות שלא קיבלו עד עכשיו שירותים, הן עומדות עכשיו ראשונות בתור, בכדי לקבל שירותים אם זה יחידות נוער, יחידות נשים שאנחנו מפתחים, יחידות צעירים, מגזרים שונים שיקבלו קפיצה.

<אהרון שבי: שוב, גם בהקשר הזה צריך לומר שיש גם קשיים אחרים בניסיון להכניס.

<אהרון שבי: אנחנו למשל שמנו במקום די מתקדם את הסוגיה של המגזר הערבי.

<אהרון שבי: אנחנו נתקלים בקושי מסוים, יש מה לדבר על זה בכל מה שנוגע ליכולת להכניס ולהפעיל יחידות, בשנה שעברה הקצינו ממש תקציב ועדיין יש דיאלוג וכולי.

<אהרון שבי: אז בעניין הזה המשרד מנסה לסגור פערים בכיוון אני מקווה של יותר יחידות ביותר רשויות.

עבדאללה אבו מערוף: אני מברך אם יש כיוון למשרד הרווחה שאכן לא רק ל - - יש תכנית כזאת גם - - - וגם מי ש - - -בבקשה, אנחנו תמיד אומרים מה שיותר נותן את השירות.

עבדאללה אבו מערוף: אז נעקוב ונראה, ניפגש ונראה מה נעשה ומה לא נעשה, ונעקוב אחרי זה.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה דוד בן שושן, מנהל תחום תקצוב.

<דוד בן שושן: המשרד שלנו, היחידה שאני שייך אליה, אגף תקציבים אחראי בעצם על הנושא של הבקרה התקציבית.

<דוד בן שושן: אין לנו נגיעה ישירה לנושא הזה של הסמים.

עבדאללה אבו מערוף: אתם לא מקבלים בקשות צבועות של משרד הרווחה או מישהו, שאתם נותנים או לא נותנים?

עבדאללה אבו מערוף: אין לכם ידע בכלל, למשרד הרווחה?

<דוד בן שושן: הנושא הזה מטופל אצלנו על ידי האגף להון אנושי.

<דוד בן שושן: אני מוכן לבדוק את הנושא, אני לא מטפל בנושא הזה.

<אהרון שבי: הבקשה בעקרון מגיעה לשירות, אנחנו פונים עם בקשה הזאת לאגף תקציבים אצלנו בהקשר הזה וכל שנה באמת - - - אגף תקציבים הוא בעצם הממונה על התקצוב ברמה כזאת או אחרת.

עבדאללה אבו מערוף: אז אתם לא נתקלים בדחיות?

<אהרון שבי: בטח שנתקלים בדחיות.

<אהרון שבי: הדחיות בעקרו של דבר, דחיה בעקרו של דבר היא גודל התקציב.

<אהרון שבי: אתה מבקש X תקציב אתה מקבל, כידוע, Y, אז זה האלמנט של דחיות.

<אהרון שבי: אף אחד אין לו כוונה לא לגבות, אבל מכיוון שמשרד הרווחה מתמודד עם המון אוכלוסיות, המון מסגרות, המון תחומים, אז מה שנקרא, מנסים לשחק עם העוגה עד כמה שניתן, אבל התחום הזה בוודאי שצריך לקבל איזה שהוא מענה, וכמו שציינתי קודם, יש עכשיו את ההתפתחות הזאת, בשנתיים הקרובות, שאני מקווה שהיא עוד תתרחב.

<חגי ברוש: כמה דברים.

<חגי ברוש: קודם כל, יש בעיות.

עבדאללה אבו מערוף: בגלל זה אנחנו דנים.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן שיש בעיות.

<חגי ברוש: לדוגמה אחד הדברים שאנחנו מזהים, וזה עולה בדו"ח.

<חגי ברוש: אני חוזר השבוע מפגישה במועצה האזורית עמק הירדן, ויש שם בעיות קשות מאוד, אין שם כרגע שום מענה.

<חגי ברוש: אין מענה לא לנוער ולא למבוגרים, כי המשרד, ואני לא מאשים את המשרד, המשרד בא ואמר "אנחנו מוכנים להקצות עובד סוציאלי לנוער ליום בשבוע כנגד חמישה מקרים שאתם תאתרו, אנחנו נקצה את הכח אדם".

<חגי ברוש: הבעיה שמה בא קודם, הביצה או התרנגולת.

<חגי ברוש: אם יש את השירות, אז מתחילה להיות תנועה של מטופלים שיודעים שזה קיים, אבל להתחיל לרשום מראש שיש לנו קבוצה של חבר'ה ואז לפנות למשרד ולחכות, אתה מאבד את ה אנשים.

<חגי ברוש: אז יש לנו בעיה קשה במועצות האזוריות.

<חגי ברוש: אנחנו כרגע כרשות מנסים לפתח מודל - - -

עבדאללה אבו מערוף: אז כל עוד לא מאלתרים ואומרים "יש לנו חמישה, עשרה" אתם לא - - -

<חגי ברוש: המשרד לא יתקצב, אלא אם נעביר לו רשימה של שמות לדוגמה של בני נוער, לפחות חמישה, כדי שיום בשבוע יגיע עובד סוציאלי דרך אל סם ויתן את המענה הזה.

<חגי ברוש: למבוגרים בכלל אין על מה לדבר.

<חגי ברוש: היום אנחנו מנסים לפתח, וזה גם מופיע בדו"ח של גדעון, איזה שהוא מודל, ואנחנו ניכנס עם זה למשרד כשנבין בדרך איך אנחנו רוצים להפעיל את זה, שלמעשה לאחד רשויות אזוריות, מועצות אזוריות, לשתיים-שלוש מועצות משמעותיות שאולי דרכן, דרך הועדות וכולי, תיפתח מסגרת אחת שתתן שירות לשלושת המועצות האזוריות.

<חגי ברוש: כי הבעיה הקשה היא במועצות האזוריות ובמגזר הערבי, לדוגמה אני יכול לספר לך שברהט, שנותנת שירות ישיר ל-60,000 תושבים ולעוד משהו כמו 30,000, 35,000 בפזורה, יש חצי תקן עובד סוציאלי לטיפול בנפגעי סמים.

<אהרון שבי: יש תקן אחד מלא.

<חגי ברוש: לפי מה שאני יודע זה חצי תקן.

<חגי ברוש: לא משנה.

<חגי ברוש: אני לא בא בטענה למשרד, שבי צודק.

<חגי ברוש: לפעמים חלק מהבעיה נובעת מזה שראשי הרשויות שמים את הנושא בסדר עדיפות אחר ולא בראש מעייניהם.

<חגי ברוש: כי אם היו באמת מפעלים את הלחץ ופונים ומבקשים ומראים באמת נכונות, אז מן הסתם המשרד היה מתייחס לזה.

<חגי ברוש: היום אנחנו מפתחים שני מודלים, אנחנו רוצים לחזק, יחד עם הפיקוח של שבי, אנחנו לא פועלים פה בנושא הזה לבד, כן לחזק כמה ישובים של המגזר הערבי כדי לנסות ולגרות את פרנסי המועצות האחרות, והרשויות המקומיות שם, לבוא ולהגיד "חבר'ה, בואו תפעלו פחות או יותר על אותו מודל" גם בצפון וגם בדרום.

<חגי ברוש: הדבר האחרון, תראו, לאורך כל הזמן ואני גם טענתי את זה בכמה פגישות קודמות, יש בעיה עם התעריפים.

<חגי ברוש: כשאתה בא ואומר "אני נותן 15 הועדות בעלות של 800 שקל להועדה", זה בערך עלות של עובד סוציאלי אחד.

<חגי ברוש: כשאתה בא ומנסה למנף איזו שהיא פעילות בקנה מידה עירוני לפעמים רחב, קשה לעשות את זה עם היקף כזה של תמחור, ובאמת לאורך כל הדרך, ועוד פעם, אין לי פה טענה לשירות להתמכרות.

<חגי ברוש: אני יודע שהוא נאבק על זה שבתוך המשרד, באמת גם ברמה של קהילות, גם לאורך כל התקצוב שלו, באיזה שהוא אופן הוא קצת בחסר ביחס לנושאים אחרים שמתוקצבים, כמו הנושא של חסות הנוער או דברים אחרים.

<חגי ברוש: בעניין הזה אני חושב שצריך באיזה שהוא אופן לפעול באמת שהעלות של אותן הועדות תעלה בצורה כזאת שבסופו של דבר, רמת הטיפול שאתה נותן לתושב ולאזרח תהיה בצורה הולמת ביחס לנושא הזה ולא באיזה שהוא תחושה של חסר.

עבדאללה אבו מערוף: בעניין התרנגולת והביצה, דווקא אני חושב שהשיטה, למרות הביקורת, נכונה.

עבדאללה אבו מערוף: קודם כל צריך למצוא מישהו לטפל בו, לכן הם צודקים, משרד הרווחה, בלי להגן עליהם, אבל אם אנחנו כראשי מועצות או הארגונים שם, הם צריכים שהמודעות של האוכלוסייה תהיה יותר, ולתת את האפשרות שאנשים יבואו ולעודד שיבואו ואכן נמצא אנשים, ואז נבקש.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהשיטה הזאת מקובלת, לא לרתום את העגלה לפני הסוס.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן אם צריך מודעות, צריך פרסום בבתי ספר, זה כבר ראש המועצה או ראש האגף שם ו - - - אנשים שיש להם תעמולה נכונה, לדבר עם אנשים, למצוא את האנשים שיבואו לטפל ולתת להם את המענה הדרוש.

<חגי ברוש: אני לא אמרתי את זה ברמה של ביקורת כלפי המשרד, ציינתי את זה כעובדה.

<חגי ברוש: בסדר גמור.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה תמשיכו.

<חיים שטיינר: אני סגן ראש העיר קרית מלאכי שממונה על הנושא הזה.

<חיים שטיינר: נמצאות איתי פה שתיים, אילנה ורימה שהן בעצם ממרכז חוסן אצלנו שהן בפן המקצועי.

<חיים שטיינר: אבל רציתי להדגיש דבר אחד לפני שהן תדברנה, שהן תסברנה מה שחסר שם, הבעיה אצלנו, קרית מלאכי הייתה עד עכשיו בתכנית הבראה.

<חיים שטיינר: היה לנו שלוש שנים חשב מלווה, הגענו לאיזון, העברנו תקציב של 2017 מאוזן, הכל בסדר.

<חיים שטיינר: הבעיה שלנו זה בעיקר הנושא של המצ'ינג.

<חיים שטיינר: זאת אומרת אם אני כעירייה שצריכה להשקיע שם 25% ואין לי את הכסף - - -

עבדאללה אבו מערוף: תכנית הבראה, זה כבר בעיה.

<חיים שטיינר: לא, סיימנו תכנית הבראה, ואני אגיד לך את האמת, ראש העיר שלנו דרש ממשרד הפנים שהחשב יישאר שנה נוספת, כי הוא רוצה להמשיך בסדר שלו, אבל הבעיה שלנו בעיקר בתחום הזה ובכל התחומים זה תחום המצ'ינג, ה-25%, זאת אומרת שאם אנחנו כעירית קרית מלאכי אין לנו את ה-25%, אנחנו בעצם את ה-75% מפסידים.

<חיים שטיינר: אין לנו את זה, זה לא יעזור.

<חיים שטיינר: או שאנחנו מורידים משהו אחר ושמים את זה, זאת אומרת סדרי עדיפויות.

עבדאללה אבו מערוף: נאמר כאן שלא הייתה אף רשות שהציגה בקשה.

<חיים שטיינר: הייתה אצלנו דרישה, וייאמר לזכותו של שר הרווחה, הוא היה אצלנו, הוא נתן לנו כמה דברים, והוא באמת בא לקראתנו אבל אני חושב שנושא המצ'ינג של 25-75 לא הגיעו להסדר.

<חיים שטיינר: זה נשאר.

<חיים שטיינר: זאת אומרת אנחנו יכולים להגיע למצב שיהיה את ה-75% וזה הרבה כסף, אבל שוב פעם, אנחנו לא יכולים להשתמש בזה.

עבדאללה אבו מערוף: אם יש מקרה כזה ספציפי ברשות שאכן המצב, ניתן לבדוק, ניתן לראות אם אכן או הכל או בכלל לא, אז אנחנו לא נעניש אותן בגלל שאין להן 25%.

<אהרון שבי: זאת כמובן החלטה של גורמי האוצר או משרד הפנים ואחרים.

<אהרון שבי: לדעתי הייתה תכנית אחת לפני מספר שנים בתחום הנוער, שהורידו ל-10%.

<אהרון שבי: זו רמה עקרונית של תפיסה.

<אהרון שבי: זה לא קשור לרשות X או רשות Y. האם להציג עמדה אישית שלי או משהו כזה, אני יכול להציג אותה ולהבהיר שבאמת סוגיית ה-25% היא סוגיה מורכבת שבהחלט מקשה.

<אהרון שבי: יחד עם זאת אני חייב לציין לזכותה של קרית מלאכי ולזכותם של מקומות אחרים שהם לא ויתרו על השירות, למרות המאמץ שניתן בקטע הזה בהחלט גם לקריית מלאכי וגם מקומות אחרים שקשה להם, הן משלמות את ה-25%, עם ההערה שמוצגת כאן.

<יחזקאל בן זימרה: משרד הרווחה אין לו את הסמכות הזאת להגיד לי למשל שרשות כמו קרית מלאכי שנוצרת לה בעיה כזאת, שאין לה את האפשרות, אין למשרד - - -

<אהרון שבי: זה משרד האוצר.

<אהרון שבי: צריך לבוא ולהקדים, זה משרד הרווחה לא יכול לבוא לעשות.

<אהרון שבי: בנושא של - - -

<יחזקאל בן זימרה: למשרד הרווחה אין שיקול דעת.

עבדאללה אבו מערוף: אבל הוא יכול להציע את זה.

<אהרון שבי: הוא יכול כמובן להיות גורם, וכולי, אבל בעקרו של דבר משרד האוצר הוא זה שמגדיר את התקנה הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שאם יש בעיה ספציפית באיזו שהיא רשות, אני חושב שניתן לפתור וניתן למצוא את הדרך, דרך משרד הפנים, משרד האוצר, ולהגדיר את ה-10%, אז בבקשה, אתה מעלה את הנושא בצורה אובייקטיבית, אני מקווה ש - - -

<קריאה: אני מתאר לעצמי שיש עוד רשויות שיש להן את הבעיה הזאת.

<קריאה: זה נושא שנדון.

<דוד בן שושן: הנושא הזה של מצ'ינג, כל הסוגים של המצ'ינג, וההתייחסות במסגרת התכנית הבראה, הגישה שלנו היא בתכנית הבראה כמובן מאוד לאפשר את הסיפור של התקנים הייעודיים והתקנים החשובים שכולם חושבים שהם חשובים וברור שאנחנו מתייחסים לזה בתקציב של הרשות שמוגש לנו במסגרת תכנית ההבראה ודואגים גם לאפשר אותו.

<דוד בן שושן: זאת אומרת עד כדי, אני יכול להגיד שהמשרד גם מסייע מהתקציבים שיש לו ועוזר לרשויות גם במקרים שבעצם אנחנו מגלים שלרשות יש קושי להתמודד עם המטלה השוטפת הזאת שלהם.

<דוד בן שושן: יש לשר גם את הכלים, יש לו את התקציבים שהוא יכול גם לסייע.

<דוד בן שושן: אנחנו מאוד דואגים שדברים שהם חיוניים ייכנסו בתוך תקציב תכנית ההבראה גם אם הם מעמיסים על התקציב של הרשות.

<דוד בן שושן: זאת הראייה של משרד הפנים.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: זו ראייה נכונה ואובייקטיבית וצודקת.

עבדאללה אבו מערוף: אז תיקחו בחשבון, אפילו לרשויות שלא מודעות לזה, שידעו.

עבדאללה אבו מערוף: שיש בתכנית הבראה, שיפנו לשירות.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה.

<אילנה אמר: אני מדריכה טיפולית בקרית מלאכי.

<אילנה אמר: בדיוק כמו שאמרת, שיש מקומות קטנים כמו קרית מלאכי שמונה 27,000 תושבים.

<אילנה אמר: אבל מה קורה?

<אילנה אמר: מתוך ה-27,000 תושבים, 50% בתי אב הם תיקי רווחה.

<אילנה אמר: ואצלנו ביחידה אנחנו לא מתעסקים - - -

עבדאללה אבו מערוף: 50% בתי אב מקרית מלאכי הם תיקי רווחה?

<אילנה אמר: כן.

<אילנה אמר: אנחנו ביחידה שלנו לא רק מתעסקים בנושא של, אנחנו מתעסקים בנושא של התמכרויות באלכוהול, סמים, הימורים, נוער.

<אילנה אמר: יחד עם זאת, אנחנו גם מתעסקים עם הנושא של תחלואה כפולה שזה הרבה יותר מהעלייה האתיופית.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: היה לנו דיון בעניין הזה ואנחנו דנים בזה, וזה נושא חשוב מאוד, אבל עכשיו אנחנו קצת בסטייה מהעיקר - - -

<אילנה אמר: לא, זה בדיוק מה שאמרת, שיש מקומות קטנים אבל יש שם אובר-מטופלים, והתקציב מאוד - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שמשרד הרווחה לא ישלח כל חודש אנשים שיבדקו ויראו וישאלו, אני חושב שזה עבודה מקומית של הרשות המקומית שחייבת עם מחלקת הרווחה לעשות את הדבר הנכון ולשאול ולראות ואכן שיהיו לה את הנתונים ולדפוק על הדלת גם באוצר וגם ברווחה.

עבדאללה אבו מערוף: אז אם יש כמות כזאת גדולה ואין מענה, אז בבקשה.

<יואב בן ארצי: אני רוצה לציין שלפני שנה הייתה כאן ועדה בנושא הזה של תחלואה כפולה, ודרכי ההתערבות ועד כמה יש מענים או אין מענים, הוועדה לקחה על עצמה לנטר את הסיפור הזה ומאז לא הייתה שום ועדה בנושא.

<יואב בן ארצי: אז כדאי מאוד ל - - -

<אילנה אמר: יש - - - בקרית שלמה ואלה האנשים שתמיד נופלים בין הכיסאות.

<קריאה: תחלואה כפולה יש לגם גם את שילה ואילנות.

<קריאה: אבל זה דיון אחר.

<קריאה: עד היום הם לא נותנים גם בקרית שלמה.

עבדאללה אבו מערוף: בואו נמשיך בדיון.

<רימה ספקטור: אני רכזת היחידה לטיפול בהתמכרויות בקרית מלאכי.

<רימה ספקטור: אצלנו בכל היחידה יש לנו תקן אחד שהוא תקן ייעודי.

עבדאללה אבו מערוף: כמה זמן התקן הזה, כמה שנים?

<רימה ספקטור: התקן הזה קיים כבר הרבה מאוד שנים, כבר יותר מ-12 שנים.

<רימה ספקטור: נוספו בגלל הצורך והתפתחות היחידה, בעצם נוספו עובדים, על התקן הזה יושבות שתי עובדות שהתקנים האלה משלימים את התקנים מכל מיני מקומות אחרים.

<רימה ספקטור: אז חצי תקן ממומן על ידי הועדות.

<רימה ספקטור: יש לנו עובדת נוער התמכרויות שחצי ממומנת מהועדות, וחצי זה משהו ש, כמו ששבי אמר שיש עוד תכניות שדרך התכניות מממנים עובדים, אז יש תכנית חומש התמכרויות, לעניין אותה עובדת, כל שנה במהלך כל השנה, חלק מהתקן שלה ממומן על ידי הרשות המקומית נטו ואולי בסוף השנה זה כרוך בכל מיני אישורים של המשרד שרק בסוף שנה קלנדרית מקבלים תשובה על האם הרשות תקבל החזר על העובדת או לא תקבל.

<קריאה: זה דבר שהחשב לא חותם, הוא לא מוכן לתת את זה.

עבדאללה אבו מערוף: למה לא מלכתחילה?

עבדאללה אבו מערוף: קשה לסדר את זה?

<אהרון שבי: כי זה לא תקן קבוע, זו תכנית .

<אהרון שבי: בעקרו של דבר כל שנה - - -

עבדאללה אבו מערוף: אבל היא אמרה שיש תקן, תמיד ישנו והוא כבר חמש שנים, יש תקן.

עבדאללה אבו מערוף: אבל התכנית, צריך להיות מלכתחילה ולהגיש את התכנית.

עבדאללה אבו מערוף: אם עוד פעם אנחנו עושים להיפך - - -

<אהרון שבי: התכנית שבעקרו של דבר היא הגדירה כאן, תכנית חומש, היא תכנית לטיפול באוכלוסייה האתיופית ובעקרו של דבר היא תכנית שההגדרה שלה הייתה כל שנה בודקים מחדש והמשרד מודיע האם ממשיכים אותה.

<אהרון שבי: ובינתיים כל פעם יש איזה שהם פערים בשאלה אם ממשיכים אותה.

עבדאללה אבו מערוף: היא אמרה להיפך, שרק בסוף השנה אומרים אם אכן השנה הזאת הייתה הצדקה אכן ל - - - אם זה היה אירוע חד פעמי - - -

<אהרון שבי: בגלל שיש שם סוגיה של מעבר ממשרד הקליטה למשרד ה רווחה, אבל לכאורה זה אמור להיפתר.

<אהרון שבי: אבל בדרך כלל הרעיון היה להגיד בסוף שנה האם השנה שאחרי ממשיכים.

<אהרון שבי: אבל זה סוג של תכנית, זה לא תקנים.

<רימה ספקטור: ביחד עם זה, דרך התכניות זה עוד איזו שהיא דרך להעסיק עובדים בתחום כי יש צורך בעובדים.

<רימה ספקטור: לדוגמה בקרית מלאכי עד לפני מספר שנים פעלה עמותת אל-סם בתקן וחצי, משרה וחצי של - - - ברגע שהעמותה יצאה מהעיר, הצורך בטיפול בנוער של התמכרויות לא נעלם ובעצם זו הייתה האפשרות להביא - - -

עבדאללה אבו מערוף: למה הם יצאו, לא משתלם להם או שאין תקציב?

<אהרון שבי: הרעיון הוא כזה, בהקשר של העמותות, כמו שאמרתי קודם מופעלות ישירות על ידי המשרד, היה לנו לפני כשנה מכרז חדש לשני הנושאים, של נוער ושל אלכוהול, וההחלטה הייתה קודם כל לאפשר לרשויות מקומיות לקבל את הפיקוד לידיים בנושא של הטיפול.

<אהרון שבי: ואם רשות מקומית אמרה "אני לוקחת את זה", העמותות התרכזו במתן מענה במקום אחר.

עבדאללה אבו מערוף: שלא יישאר ואקום.

<אהרון שבי: בדיוק.

<אהרון שבי: הרעיון היה שהרשות המקומית לוקחת את הפיקוד ליד.

<אהרון שבי: אז זה בעצם מה שקרה.

<אהרון שבי: זה לא מצב שעמותה עוזבת לבד, כי העמותה מחויבת.

<רימה ספקטור: יחד עם זה למקום הגיעה עובדת שבעצם זו אותה עובדת שממומנת חצי תקן הועדות, וחצי מצאו חומש, אפשרות לממן אותה ,כשהאפשרות הזאת בעצם מהווה איזה שהוא נטל על הרשות המקומית באופן כללי, ואם אני מדברת על שנת 2016, הגיע מסמך שבעצם היא משולמת על ידי התכנית עד אמצע חודש עשירי, כשבעצם יש חודש וחצי שהיא ממומנת על ידי הרשות המקומית נטו.

<אהרון שבי: תהיה סגירה של זה.

<אהרון שבי: עזבו את המכתב הזה.

<אהרון שבי: תהיה סגירה של כל השנה.

<רימה ספקטור: יחד עם זה, מבחינת העובדת, כל הזמן יש את האמירות, היא עובדת, מבחינת פיקוח היא כן עובדת אבל מבחינת הרשות המקומית יש קושי לממן אותה.

<רימה ספקטור: זה איזה שהוא מצב שהוא - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין, זה לא לכאן ולא לכאן.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שיש כאן עניין שהוא יותר חוסר קונטקט או בירוקרטיה או עניין של אי תיאום.

עבדאללה אבו מערוף: משרד הרווחה אומר שזה - - -

<אהרון שבי: בהקשר הזה היא צודקת מאוד בתיאור של מה שהיה בגלל שהיה כאן איזו שהיא תכנית זמנית שהסתימה, התכנית הזאת בתחום האתיופים, והיה קושי, עדיין הרצון לשמור על התקן, לשמור על התכנית לפחות בתחום התמכרויות, נמצא איזה שהוא פתרון ועל פניו תוקצבה חלק מהשנה, תוקצב כל היתר, ויש אופציה לכך שיהיה תקציב קבוע מעכשיו לתכנית הזאת משנה לשנה, דרך משרד הרווחה, בשיתוף פעולה.

<אהרון שבי: כבר מסרנו את המסר הזה.

<רימה ספקטור: מצוין.

<רימה ספקטור: עוד משהו שרציתי להעלות את הנושא של המדריכים בתוך היחידות שהם למעשה ממומנים בכל הארץ נטו על ידי הרשויות המקומיות, מבחינת הטיפול בהתמכרויות, מדריכים זה דבר מאוד הכרחי וחיוני.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: במיוחד אם זה מדריך שיש לו את הידע והמקצועיות.

<רימה ספקטור: בלי מדריך היחידה לא מצליחה להתקיים באופן, העבודה לא יכולה להתקיים באופן שלם וזה משהו שלא קיים.

<אהרון שבי: בכל זאת, אכן היסטורית המדריכים, בהחלטה שהייתה בזמנו היה שהרשות המקומית לוקחת את סוגיית המדריכים, המשרד לוקח את הסוגיה של העובדים הסוציאליים, וזה נמשך לאורך שנים גם בהועדות.

<אהרון שבי: כל התכניות העתידיות מעתה והלאה שירדו לרשויות, יכללו בתוכן כח אדם של מדריכים, של פעילות, של כל השאר.

<אהרון שבי: התכניות החדשות מעכשיו ימוצבו בצורה חדשה.

<אהרון שבי: בעקרו של דבר תכניות חדשות שאמורות להיות בתחום נשים, צעירים, נוער, גם יחידות סמים ואלכוהול, הן יהיו תכניות שעל פי הועדות ,עדיין, אבל הן יהיו משולבות בתוכן עם כח אדם משלים של מדריכים ועם תכנית פעילות.

<אילנה אמר: אני עובדת ביחידה הזאת כבר 13 שנים, אני מכורה נקיה 24 שנים, אני עובדת עם נוער, אני עובדת עם נשים, אני עובדת עם התחום של הסמים, עם אלכוהול, עם הימורים.

<אילנה אמר: Out reach, ביקורי בית.

<אהרון שבי: כן, הנקודה הייתה שכך היה סיכום בין הרשויות המקומיות לבין המשרד, שהמדריכים ימומנו על ידי הרשויות המקומיות, האם זה טוב, האם זה נכון, זה כבר איזה שהוא סיפור היסטורי.

<אהרון שבי: אני אומר שאנחנו עכשיו עם הפנים קדימה.

<אהרון שבי: כל התכניות העתידיות שהולכות להיות מתוקצבות, וציינתי את סדר הגודל התקציבי שאמור להיות בשנתיים הקרובות, תהיינה עם כח אדם משלים, עם מדריכים, עם פעילות, וזה אמור להיות לגבי נשים, צעירים, נוער ובוגרים.

<אהרון שבי: זה לפחות מה שאני יכול לומר.

עבדאללה אבו מערוף: השיטה הזאת שקיימת שהמדריכים הם במימון הרשות, זה גם עניין שהוא מה הנחיצות שלהם, אפשר לשנות את זה, לראות, גם לממן חצי-חצי, יש אפשרות לשנות את השיטה בכלל?

<אהרון שבי: התשובה, כמו כל דבר, זה פונקציה - - - זה מה שאני אומר, אני אומר שהפנים החדשות של עבודת השירות הן כאלה שכל יחידה שתוקצה מעתה לתוך הרשויות המקומיות, ואנחנו מדברים על סדר גודל של 35 יחידות בתחומי נשים, צעירים, נוער וכולי שאמורים להיות מוקצים בשנתיים הקרובות, יכללו את הנושא של מדריכים, את הנושא של פעילות, ויוכן גם תעריף תואם בעניין הזה.

<אהרון שבי: זה החידוש.

<אהרון שבי: מה קורה לגבי ה- - -

<חגי ברוש: אני רוצה רק משפט בנושא המדריכים.

<חגי ברוש: אני חושב שיש בעיה באופן כללי עם מעמד מדריכי הגמילה ברמה הלאומית.

<חגי ברוש: אני יכול לספר לכם על מדריכה שעובדת בבית החולים אברבנאל ביחידה לתחלואה כפולה, למרות שהיא מועסקת במימון מלא שלנו, פוטרה מהעבודה שלה החודש, בגלל ההנחיות של נציבות שירות המדינה.

<חגי ברוש: יש בעיה עם המעמד של המדריכים, יש בעיה ברמת התגמול והשכר שלהם שהוא גם משתנה, זה לא משהו קבוע, כל רשות מקומית נותנת בהתאם למה שהיא נותנת, מה שיש לה, מה ש אין לה, אין איזו שהיא רמה של אחידות.

<חגי ברוש: הכוונה שלנו כרשות לאומית היא כן להיכנס לנושא הזה, להגדיר את הדברים בצורה קצת יותר מסודרת, הן ברמה המקצועית, אולי לקחת את המונח של מדריך גמילה יותר לכיוון של יועץ להתמכרויות, כמו שיש לדוגמה בארצות הברית, לשבת מול האחראי על השכר במשרד האוצר, לקבוע איזה שהוא דירוג שכר סביר ולתת לחברים האלה איזה שהוא אופק שכרגע הוא לא קיים.

<חגי ברוש: השכר שלהם משתנה ממקום למקום, ואז אנחנו גם רואים שלאט לאט גם עוזבים את התחום.

<חגי ברוש: היום יש לנו מחסור במדריכים בכל מיני מקומות ולא מצליחים לאתר אנשים מפני שאין לאן להתקדם, אין לאן ללכת, והשכר נשאר אותו דבר לאורך זמן רב מאוד, והחבר'ה פשוט יוצאים מהמערכת הזאת.

<חגי ברוש: (היו"ר תמר זנדברג)

תמר זנדברג: המדריכים, אני הבנתי שדנתם בזה, אבל תתנו לי איזה, המדריכים, מה הם?

<אילנה אמר: אני מדריכה נקייה.

תמר זנדברג: את עובדת של הרשות המקומית?

<אילנה אמר: כן.

תמר זנדברג: מועסקת על ידי לשכת הרווחה ברשות המקומית.

<אהרון שבי: לא לא.

<אהרון שבי: בעקרו של דבר אין תקינה במשרד הרווחה למדריכים.

<אהרון שבי: הסיכום ההיסטורי היה שהרשויות המקומיות לוקחות ומממנות את המדריכים ומשלמות להם כל אחד בהתאם למה שצריך, ומה שאני ציינתי, שבהקשר העתידי אנחנו משלבים את סוגיית המדריכים בתוך מערכת היחידות החדשות והם יתוקצבו לא בתקן, הם יתוקצבו על פי איזו שהיא הגדרה תעריפית שמשרד הרווחה מכוון למדריכים בכלל.

תמר זנדברג: שגם היא תהיה בשיטת המצ'ינג.

<אהרון שבי: המצ'ינג ברור.

<אהרון שבי: כל מה שזז הוא מצ'ינג, ציינתי כשלא היית, שבכל זאת הקהילות ומסגרות החוץ ביתיות ממומנות ב-100% על ידי המשרד.

<אהרון שבי: רק לידיעה שלא הכל ב-100%, לא הכל מצ'ינג.

<אהרון שבי: זה הדבר היחיד כמעט במשרד הרווחה.

תמר זנדברג: בסוף הרשות המקומית היא אחראית, בסדר, המתקנים האלה נ מצאים בשטח איזו שהיא רשות מקומית, אגב, הרבה פעמים אזורית, אבל הרשות המקומית היא זו שנפגשת עם האנשים האלה, זה האזרחים שלה, זה התושבים, זה הרווחה, זה הקהילה, לשם פנינו.

תמר זנדברג: מסגרות חוץ ביתיות זה איזה שהוא זווית אחת.

תמר זנדברג: בסוף זה - - -

<קריאה: ואם עושים צעד כזה, למה לא בתקן?

<קריאה: זה כמו מוקצים.

<אהרון שבי: אמרתי שבעיקרו של דבר הציפיה שלנו והסיכום עם משרד האוצר שכל ההועדות הקיימות, לא החדשות, מתוכננות להיות מומרות בתקנים.

<אהרון שבי: יש איזה שהוא תהליך שנעשה מול משרד האוצר, ואם בעצם זה אומר ש-100 תקנים חדשים ייקלטו, זאת אומרת עובדים עם זכויות, עם כל מה שצריך, ייקלטו במערכת, אם זה יסוכם וייסגר במשרד האוצר.

<אהרון שבי: זאת אומרת זה איזה שהוא קו עבודה חדש וכמובן חיובי מאוד בעניין הזה.

<אהרון שבי: עדיין השיטה הבסיסית שמתקיימת כבר לאורך כל השנים האלה היא שיטת ההועדות, גם המערכת החדשה, היחידות שייקלטו ב-2017-2018 יהיו על פי זה.

<אהרון שבי: אין בינתיים איזו שהיא בשורה בעניין הזה.

<יחזקאל בן זימרה: אני בראשון לציון עשיתי מעשה, אצלנו המדריכים הם עובדי עירייה.

<יחזקאל בן זימרה: הכנסתי אותם בתקן של עיריה.

<יחזקאל בן זימרה: אבל עוד פעם, אני אומר, בגלל ש - - - יש איש שמניע שם.

תמר זנדברג: רגע, נשמע רגע, ראשון ותל אביב, ואחר כך אני אחזור אלייך ברשותך, אמנם את מדריכה אבל כאילו לא מייצגת את יחידת הרווחה בעירייה, אבל בכל זאת נרצה לשמוע איך זה עובד, אני גם מזכירה לכם שחלק ממטרת הדיון פה זה לעמוד על אי השוויון בין הרשויות.

תמר זנדברג: חלק מהמטרה של הדיון הזה זה לעמוד על אי השוויון שנוצר בין הרשויות כתוצאה בדיוק מהמצבים האלה, כי רשויות שאין להן, תיכף תספרי לנו בקרית מלאכי, אבל נשמע קודם את ראשון ותל אביב ואחרי זה נחזור אליך.

<קריאה: כשאת לא היית פה סגן ראש העיר של קרית מלאכי דיבר.

<קריאה: הוא הציג את הדברים.

תמר זנדברג: אני מתנצלת, התעכבנו בהצבעה, לקואליציה לא היה רוב ועד שהגיע יהודה גליק ונתן את הקול, אז נאלצנו לחכות והיה פיליבאסטר.

תמר זנדברג: זה הכנסת.

תמר זנדברג: יואב בבקשה.

<יואב בן ארצי: קודם כל לכף זכות את המשרד.

<יואב בן ארצי: באמת, השירות להתמכרויות, אני עובד עם עוד שירותים במשרד, אני חייב לציין שהשירות להתמכרויות הוא שירות מקצועי, יעיל, קשוב לצרכי השטח, מתפתח כל הזמן.

<יואב בן ארצי: לשאלה של חבר הכנסת אבו מערוף, הוא גם מפקח בצורה מסודרת.

<יואב בן ארצי: למרות שזה נשמע תמנוני, הפיקוח הוא מאוד מסודר.

<יואב בן ארצי: גם על העמותות וגם על היחידות וגם על המרכזים, אז בהחלט השירות הזה בעיני דוגמה לשירות שעובד מצוין מבחינה מקצועית.

<יואב בן ארצי: חשוב לציין את זה, מגיע להם, שנים.

<יואב בן ארצי: מימי איריס, אריאלה וכעת שבי.

<יואב בן ארצי: עם צ'ליק לא הייתי, רק שמעתי.

<יואב בן ארצי: לגבי התקנים בעירית תל אביב, לא אגיד שאנחנו במקום שבע, אבל אגיד שאנחנו בהחלט במקום שיכול לאפשר פעילות, יש לנו 10.25 תקנים צבועים של המשרד מזה תקופה ארוכה.

<יואב בן ארצי: יש לנו עוד ארבעה תקנים שהם למסגרות של פעילויות פרויקטאליות, מרכז תעסוקה, מרכז יום נשים, מרכז מבוגרים, דירת מעבר.

<יואב בן ארצי: ולקחנו על עצמנו גם את הטיפול ב- - - אלכוהוליסטים כפייתיים שזה נראה מבחינה מקצועית וכלכלית זה דבר - - - שני תקנים גם לטובת העניין הזה.

תמר זנדברג: אז בסך הכל כמה תקנים יש לכם?

<יואב בן ארצי: 14.65 מטעם המשרד.

תמר זנדברג: לנושא סמים ואלכוהול.

<יואב בן ארצי: כן.

<יואב בן ארצי: אבל 10.25 הם תקני - - - צבועים, 4.5 הן הועדות.

<יואב בן ארצי: תקנים בהועדות.

תמר זנדברג: בפועל, ה-4 האלה נניח הנוספים, ההועדות שאתה אומר.

תמר זנדברג: מה זה אומר?

תמר זנדברג: בסוף בסוף זה אומר שיש עובדת סוציאלית.

תמר זנדברג: זה אומר שיש עובדת שהמשרה שלה מחולקת או שזה אומר שלקחתם כמה הועדות ויש עובדת אחת, איך זה בפועל מתנהל?

<יואב בן ארצי: לא, אנחנו קיבלנו X תקנים, היות והעיר הזאת מאוד מאוד גדולה, חילקנו את זה בהתאם לאזורים ובהתאם למספר המטופלים בכל אזור.

<יואב בן ארצי: סתם לדוגמה לסבר את האוזן, תקני האלכוהול - - - יש לנו שני תקנים מטעם המשרד, 50 מטופלים כרגע, 50 מכסות, ה-2 תקנים האלה מפוזרים בעיר באופן כזה שבאגף צפון-מרכז יש לנו 75%, באגף דרום 75%, באגף מזרח 50%.

<יואב בן ארצי: איך עושים את זה?

<יואב בן ארצי: לפי מספר המטופלים שיש בכל אזור.

תמר זנדברג: סליחה שוב על השאלה, בסוף יש עובדת סוציאלית.

תמר זנדברג: אז מה זה אומר, יש לך עובדת אחת שעובדת 75% משרה?

תמר זנדברג: שעובדת 150% משרה והיא מתחלקת בין - - -

<יואב בן ארצי: לא.

<יואב בן ארצי: עובדת 75% משרה.

תמר זנדברג: הבנתי.

תמר זנדברג: יש לך שלוש עובדות, 2 ב- 75% משרה ואחת בחצי משרה לנושא הזה של אלכוהול.

<יואב בן ארצי: אחד שהוא חצי משרה יש לו גם חצי משרה לטובת הסמים.

תמר זנדברג: זה מה ששאלתי.

תמר זנדברג: כלומר בסוף זה - - -

<יואב בן ארצי: אני רוצה להתייחס לנושא ההועדות כי זו רעה חולה בעיני, מכניזם איום ונורא לעבודה, ובדגש על עבודה עם מכורים לסמים.

<יואב בן ארצי: בעבודה עם מכורים לסמים, בוא נשווה את זה לעובד מחלקה.

<יואב בן ארצי: עובד מחלקה יש לו X תיקים.

<יואב בן ארצי: הוא לא נמדד ב-האם מטופלים נמצאים אצלו לאורך זמן, הוא מדווח על X תיקים, שהוא עושה איתם עבודה טיפולית.

<יואב בן ארצי: אני לא יכול לדווח למשרד על הועדה שמטופל מתחיל טיפול ומסיים טיפול כעבור שבועיים ולמרות שאני עושה לו out reach ומנסה לגייס אותו לטיפול, אני לא יכול לדווח עליו, לפי כללי דיווח ההועדות.

<יואב בן ארצי: מבחינתנו הוא לא מטופל.

עבדאללה אבו מערוף: הדיווח הזה על X תיקים, אני לא חושב שהשיטה הזאת כל כך נכונה, רק X תיקים.

<יואב בן ארצי: אז אני אומר, השיטה של ההועדות כל כך לא מתאימה לעבודה עם מכורים ולעבודה מאומצת ע מכורים, והיא לא מתארת או לא נותנת בבואה מלאה לנפח העבודה שעובד משקיע, ואנחנו כל הזמן עם החרב על הצוואר.

<יואב בן ארצי: "יש מספיק מטופלים, אין מספיק מטופלים" "נקבל את הכסף או לא", "יחתמו לנו או לא יחתמו לנו".

<יואב בן ארצי: המתח עבודה הזה בעבודה עם מכורים לעובד עצמו, הוא משא כבד וכמו שציינת קודם, העננה הזאת לא מאפשרת עבודה מקצועית נכונה.

תמר זנדברג: רגע, תסביר לנו איך זה מתבצע בשטח, שוב.

תמר זנדברג: סיכמנו שבעצם הועדות זה שם אחר להגיד שעות של עובדת סוציאלית.

<אהרון שבי: שוברים ששווים שעות עבודה סוציאלית.

תמר זנדברג: מה זאת אומרת שוברים?

<אהרון שבי: זאת אומרת, בעיקרו של דבר, הועדה לאדם, הועדה שווה מטופל.

<אהרון שבי: אני מקצה X הועדות למקום, אני מצפה שב-X הזה יטופלו 10 מטופלים ואנחנו יכולים סביב זה לקלוט חצי משרת עובדת סוציאלית.

תמר זנדברג: זה התכנון.

תמר זנדברג: מה שאומר כאן יואב שבעצם אנחנו לא מחלקים ואוצ'רים למטופל לקבל תלושי טיפול.

תמר זנדברג: ואוצ'ר הוא לרשות כביכול.

תמר זנדברג: ואם הרשות קלטה עובדת לחצי משרה או ב-75% משרה, ואומר כאן יואב בן ארצי, אנחנו מסתכלים פחות או יותר מה אוכלוסיית המטופלים שאנחנו מעריכים אותה, ואנחנו מכירים את העבודה, יש מטופלים באים והולכים, יש פתאום קצת פחות, קצת יותר, אחד נשר מטיפול, אחד חזר וכולי, מה שאומר כאן יואב שזה משפיע על אחוזי המשרה, באיזו רמה?

תמר זנדברג: ברמה המיידית?

תמר זנדברג: ברמה השנתית?

<אהרון שבי: על המימון.

תמר זנדברג: אבל הוקצתה עובדת.

תמר זנדברג: מה זה על המימון?

<קריאה: כל חודש צריך לדווח על מספר ההועדות - - -

עבדאללה אבו מערוף: כל חודש מדווחים?

<אהרון שבי: כן.

<אהרון שבי: כל חודש.

<אהרון שבי: תראו, בהקשר הזה, יואב צודק בגדול, זו אכן שיטה מאוד מסוימת להפעלה.

<אהרון שבי: הרעיון בבסיסו של העניין שאני נותן כמשרד תקציב פר אוכלוסייה.

<אהרון שבי: וכאשר אין את כמות האוכלוסייה הזאת אז המשרד ייתן פחות תקציב וכמובן זה מכניס למתח את המערכת במצבים כאלה ואחרים.

<אהרון שבי: אני לא חושב שנפגעת העבודה המקצועית, אבל בגדול יש כאן סוגיה.

תמר זנדברג: אז מה אתם עושים?

תמר זנדברג: אתם קולטים עובדת, ואתם חודש לא משלמים לה משכורת וחודש כן?

תמר זנדברג: אני באמת לא מבינה איך בפועל זה מתבצע.

<אהרון שבי: אנחנו לא נמצאים במצב קיצוני כזה.

<אהרון שבי: יש מצבים שבהם אכן, זה לא קרה הרבה, אבל המשרד שילם פחות לרשות המקומית בשל כך שלא עמדו במספר הועדות.

<אהרון שבי: זה מתקיים גם במסגרות רחבות יותר, חוץ ביתיות ואחרות, אם זה קיים, זה אכן מקשה.

תמר זנדברג: על בסיס חודשי?

תמר זנדברג: אתם בודקים מול כל רשות, ותקציב הרווחה לרשות משתנה?

תמר זנדברג: שנה, משהו, ברצינות אני שואלת, שבי, מה אתם כמשרד מצפים מהרשות לעשות?

תמר זנדברג: לקחת עובדת ולשלם לה חודש אחד משכורת וחודש לא?

<אהרון שבי: אז אני אגיד לך מה, כאשר אנחנו מדברים על פתיחת מסגרת חדשה, המשרד מאפשר למשך פרק זמן משתנה אפשרות לשלם על התקופה הזאת של ההתארגנות של איתור האוכלוסייה, במידה כזאת או אחרת, זה יכול להיות חודשיים, לשלם את כל ההועדות המתוכננות.

<אהרון שבי: לאחר מכן, אכן, אם יש מצבים שבהם אם דירת מעבר ריקה או אם יחידה ריקה, אכן ישנו סוג של קיזוז.

<אהרון שבי: המערכת המקומית עושה מאמץ גדול לאתר את האוכלוסייה להגיע אליה, אין לנו דרמטית, בעיקר לא ביחידות ובמסגרות האלה, להוציא באמת כמה אירועים, מצבים שבהם לא משולמות כל ההועדות, העובדים עומדים בזה.

<אהרון שבי: אם זה מכניס ללחץ?

<אהרון שבי: כן.

<אהרון שבי: יש מקומות שזה לא מכניס ללחץ כי יש שם כמות מאוד גדולה של אוכלוסייה, כך או אחרת.

<אהרון שבי: האם זה אידיאלי?

<אהרון שבי: לא.

<אהרון שבי: אני אומר שוב, הרעיון הבסיסי שגם כמערכת וכשירות הוא להגיע למצב שבו המערכת מתוקצבת על פי תקנים ולא בצורה הזאת, זה מובן מאליו, זה הנתון וזו המסגרת שקיימת כעת.

תמר זנדברג: תיכף נגיע אליכם כי באמת מי שמדבר כאן זה נציג של תל אביב שמציף את הבעיה, אבל בוא נגיד שתל אביב עם תקציב של כמה מיליארדים - - -

<יואב בן ארצי: אני רוצה להגיד לך משהו, עם כל הכבוד למיליארדים - - -

תמר זנדברג: אני יודעת, הכל בסדר, אבל תיכף נשמע את כבשת הרש.

<יואב בן ארצי: אני רק רוצה להסביר שהעיר תל אביב נמדדת כמעט 8, היא ירדה בדירוג הסוציו אקונומי, הייתה 8 מוחלט, אבל זה לא פוטר את העיר ממובלעות של 2 ו-3, יש המון שכונות כאלה, אז בואו - - -

תמר זנדברג: זה לא הפרד ומשול.

תמר זנדברג: זו בעיה של כולם, תל אביב גם מטפלת באוכלוסייה הרבה יותר גדולה מאשר תושביה.

תמר זנדברג: הכל בסדר, הכל צריך, כולם צריכים לקבל.

<יואב בן ארצי: אני רוצה לומר על הסיפור של ההועדות, רק כדי להבין, בשירות פרט למשפחה, היחידה לדרי רחוב, כולה מתוקצבת רק על הועדות.

<יואב בן ארצי: 570 מטופלים עם תיק, ועוד 150 שאנחנו עושים איתם עבודת רחוב, 650 מטופלים, אני כל חודש מדווח וכל חודש א ני נמדד – דיווחתי, לא דיווחתי, יש לי , אין לי - - -

תמר זנדברג: לפי מה אתה מדווח?

תמר זנדברג: מה זה נחשב דיווח?

<יואב בן ארצי: הועדה.

תמר זנדברג: לא, מה נחשב שהיה טיפול?

<יואב בן ארצי: גם המגעים, הסיפור הזה הוא מאוד מורכב, אין הנחיות מאוד מוסדרות, זה סיפור בפני עצמו, אני רוצה להגיד לכם, אני עובד בהועדות בערך עם 1,000 מטופלים, בסך כל הכללי של השירותים ואני רוצה להגיד לכם שכל הסיפור הזה, אתה יודע מה, הדיווחים עוד מילא, המתח הזה באמת, שבי אולי פחות חווה אותו, אני חווה אותו בין המשרד לבין החשבות שלנו, כן חותמת לי, לא חותמת לי, יש לי כסף, אין לי כסף, בוא נאמר שעות שינה הולכות לחינם.

<יואב בן ארצי: באמת.

<יואב בן ארצי: זה כשהכל הולך חלק.

<יואב בן ארצי: כרגע ההועדה היא ידנית, ההועדה נשלחת לירושלים.

<יואב בן ארצי: אם חסר שם מספר מסוים, זהות או משהו, היא קודם כל צפה שם איפה שהוא, כעבור חודשיים אני מקבל אותה - - -

תמר זנדברג: אתה מדבר על תעודת זהות של מטופל?

<יואב בן ארצי: כן.

<יואב בן ארצי: שם משפחה או משהו חסר באחד השדות שצריך למלא, זה גם חוזר חזרה, או מטופל שנמצא בשתי מסגרות, רחמנא ליצלן, מה לעשות, הוא צורך שירותים בשתי מסגרות, הוא גם צריך לינה בלילה וגם טיפול באלכוהול.

<יואב בן ארצי: זה בכלל נפלט לי.

<יואב בן ארצי: בקיצור, סיפור בפני עצמו, וככל שנקדים לתקנן, כך ייטב לכולם.

<יואב בן ארצי: אבל כמו שאמרתי קודם, אני פה גם נציג השלטון המקומי, אז כל מה שציין עד עכשיו, אני לא אחזור על הפרטים כי גם גדעון ציין אותם וגם הוא קיבל את המידע הזה ממני ומאסא, וגם שבי תיאר את זה בצורה מפורטת, אז אין לי פה מה לומר.

<יחזקאל בן זימרה: בוקר טוב.

<יחזקאל בן זימרה: אני מהרשות למניעת אלימות סמים ואלכוהול ראשון לציון.

<יחזקאל בן זימרה: אני סגן מנהל הרשות וראש תחום התמכרויות.

<יחזקאל בן זימרה: אקדים ואומר שאנחנו ברשות בראשון, מה לעשות, אנחנו גם מבוססים טוב, אני לא עובד שירותי הרווחה, יש את היחידה לטיפול בנפגעי סמים שהיא לא תחת הכובע שלי.

<יחזקאל בן זימרה: לפני כמה שנים, בערך 12-13 שנים ראה בראשון צורך נוסף, נדבך נוסף להקים את תחום ההתמכרויות ואז לטפל בנרקומנים, אלכוהוליסטים מהרחוב, ואז קם התפקיד הזה לתחום ההתמכרויות, לאסוף את המכורים מהרחובות ומאז קם התפקיד הזה.

<יחזקאל בן זימרה: אני לא כל כך קשור לרשויות הרווחה, למרות שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.

<יחזקאל בן זימרה: אני נותן את המענה הראשוני, זאת אומרת לאסוף נרקומנים, אלכוהוליסטים מהרחוב, לשלוח אותם לגמילות ואחרי שהם חוזרים, אני מפנה אותם ליחידה לטיפול - - - ופה יש איזו שהיא בעיה, אצלנו בראשון, להבדיל ממקומות אחרים, יש עומס של מכורים.

<יחזקאל בן זימרה: יש המתנה.

<יחזקאל בן זימרה: מכור שבא אחרי גמילה ורוצה ליחידה כדי שיוכל לקבל טיפול פרטני, קבוצתי, מעובדים סוציאליים ולתת שתנים כדי שיהיה לו מעקב, הוא צריך להמתין.

<יחזקאל בן זימרה: מכור שיוצא ממרכז גמילה, צריך להבין את זה, הבנאדם עוד נמצא בבלבולים שלו, בתחילת דרכו, הוא לא מוצא את עצמו.

<רימה ספקטור: אין לך רצף טיפולי.

<יחזקאל בן זימרה: רצף טיפולי.

<יחזקאל בן זימרה: ושם הוא נתקע.

<יחזקאל בן זימרה: למרות שאנחנו לפעמים מדברים, אני לא יודע כמה תקנים יש אצלנו ביחידה אבל אני חושב 5.5 בערך, כשלאחרונה קיבלנו גם כן עובדת סוציאלית לתחום האלכוהול, שזה לא היה לפני כן.

<יחזקאל בן זימרה: ויש עוד דבר זניח גם כן שזה תחום ההתמכרות להימורים, שהוא גם לא מקבל מענה.

<יחזקאל בן זימרה: אין בכלל מענה וזה משהו שהוא קטסטרופה.

<יחזקאל בן זימרה: פונים אלי המון מכורים להימורים.

<רימה ספקטור: אפשר לשלוח אותם לעמותת אפשר.

<אהרון שבי: בעקרו של דבר מי שמטפל באלכוהול אמור לתת מענה גם להימורים, בגדול, אבל עמותת אפשר היא פונקציה ש - - -

<יחזקאל בן זימרה: בראשון תחום ההתמכרויות, אצלי גם בתחום ההתמכרויות הקמנו ביחד עם המצ'ינג של הרשות למלחמה בסמים הארצית את מרכז התמיכה וסיוע למכורים.

<יחזקאל בן זימרה: בראשון יש ערך מוסף לגבי מכורים, בטיפול במכורים, שאין אותו באף עיר, באמת.

<יחזקאל בן זימרה: אבל זה שהרשות העירונית והרשות הארצית חברו יחד, בלי שום קשר לשירותי הרווחה שהם מקימים את יחידת חוסם, הם נתנו מענה נוסף ומרכז התמיכה הזה וסיוע למכורים בעיר ראשון לציון, שהוא באמת מענה מבורך, אבל צריך כסף בשביל זה.

<יחזקאל בן זימרה: אנחנו דרך אגב ביחידה לטיפול בנפגעי סמים, אנחנו מממנים את המדריכים שם.

<יואב בן ארצי: גם אנחנו.

<יחזקאל בן זימרה: גם בתל אביב, כן.

<יחזקאל בן זימרה: במימון של הרשות למלחמה בסמים הארצית.

<יחזקאל בן זימרה: יש לנו תקן וחצי.

<יואב בן ארצי: במימון הרשות?

<יחזקאל בן זימרה: כן.

תמר זנדברג: תקן וחצי שרק הרשות מממנת?

תמר זנדברג: רק אצלכם?

תמר זנדברג: בגלל הרשות העירונית - - - גם כן?

<חגי ברוש: תשמע, כשראש עיר בא ובאמת משקיע, כי מה שמדבר חזי, כל מה שהוא מציג פה זה תקצוב משמעותי מאוד של העיריה.

<חגי ברוש: ברגע שראש עיר שם את הנושא הזה בראש סדר העדיפות שלו, אני יכול לעמוד מהצד ולהגיד לו "תשמע, תעשה הכל לבד"?

<חגי ברוש: איפה שאני יכול באמת לעזור ולתמוך ולסייע, אנחנו נמצאים שם.

<חגי ברוש: הבעיה שיש הרבה ראשי ערים שהנושא הזה, איך אמרה תמר, בחצר האחורית.

<חגי ברוש: אתה יודע מה?

<חגי ברוש: הוא אפילו לא בחצר האחורית.

<יחזקאל בן זימרה: זה מימון שלי של 100% משרה, זה מימון של מזכירה של 100% משרה, זה מימון של מדריך של 100% משרה ועוד פרילנסרים שעובדים אצלי כמו מדריכת פסיכודרמה, פסיכולוג, כל מיני פרילנסרים שעובדים אצלי שאנחנו מתוקצבים, אני מתקצב את זה כל שנה, את תחום ההתמכרות.

<חגי ברוש: אני חושב תמר, דרך אגב, בביקור שמתוכנן באשדוד ואני אומר את הדברים בצניעות, תראו את הדוגמה של מנהיגות פוליטית של ראשי ערים, גם הקודם וגם הנוכחי, כשהנושא הזה בראש סדר העדיפות שלהם.

<חגי ברוש: את פתאום רואה שיש לך מערך של שבעה-שמונה מערכי שירותים שם.

<חגי ברוש: היחידה של שבי זה רק חלק מתוך מערך הרבה יותר שלם שיש והעיריה שמה, באחריות, מיליונים.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול משהו אחר.

תמר זנדברג: אני רוצה לחזור אליכם דווקא, באמת תודה שהגעתם.

תמר זנדברג: נוצר לנו כאן מצב, ושבי, אני לרגע רוצה לחזור אליך, לגבי הנושא של ההתפלגות הסוציו אקונומית בין הרשויות.

תמר זנדברג: אותה טבלה שבמסמך שהכין לנו גדעון בעמוד 10.

תמר זנדברג: יש לנו כאן איזה שהיא תמונה שיש לה השפעה, רואים את ההיבט הסוציו אקונומי שלה, הוא לא עובד בצורה ברורה ופשוטה, כלומר אנחנו לא יכולים להגיד בהכרח שככל שהעיר יותר עשירה יש יותר שירות, למרות שאנחנו יודעים ששיטת המצ'ינג כן גורמת לזה באיזה שהוא מובן כי בעצם היא נותנת איזה שהוא תנאי סף, שאם יש לרשות היא תקבל ואם אין אז אין, אבל ב עצם נוצרת פה תמונה שהיא קצת יותר מורכבת, למה?

תמר זנדברג: כי היא אומרת היכולת של רשות למצות גם את שירותי הרווחה שהמדינה נותנת, גם שירותים כאלה שהם לא שירותי מדינה במובן הזה שהמדינה חייבת לתת אותם באופן שוויוני אבל למצות יותר, לפתח תכניות חדשות וכולי, היא בעצם תלויית יוזמה מהשטח.

תמר זנדברג: שמענו כאן אופקים באחד הדיונים, נמצא איתנו כאן קרית מלאכי שתיכף ידבר, ראשון אנחנו יודעים מה עושים, אשדוד אנחנו נבקר, באר שבע יש יחידה אחת שהיא גם קשורה למשרד הבריאות.

תמר זנדברג: בעצם יש לנו כאן תמונה שהיא אפילו כמעט הייתי אומרת, לא רוצה לקרוא לזה מקרית, כי זה תלוי באמת כמו שנאמר כאן מנהיגות מקומית, וצריך לשבח את זה.

תמר זנדברג: לפעמים זה ברמה הפוליטית, ברמת ראש עיר, סגני ראש עיר, לפעמים זה ברמת היחידות עצמן, מדריכים שמחויבים לנושא, באמת, אנחנו רואים כאן בוועדה דברים מאוד מאד מעניינים שצומחים מהשטח, אבל לנו יש תחושה שהשירות לא ניתן בצורה שהמשרד הממשלתי האחראי, שזה אתם, משרד הרווחה, מסתכל ואומר "איך אנחנו נעניק את השירות הזה" והתמכרויות יש בכל מקום, וכמו שאנחנו שומעים יש התמכרויות להימורים וסמי פיצוציות שנכנסו ואלכוהול, וכל אותם דברים, מי שמושך קדימה ומתחיל לרוץ, אנחנו נצטרף.

תמר זנדברג: וזה באופן שהוא גם, או הוא לא מנותק סוציו אקונומי.

<אהרון שבי: אני רוצה לומר, וגם ציינתי את זה קודם כשיצאת, בעקרו של דבר התיאור שהצגת אותו הוא נכון בעיקרו של דבר לשנים הקודמות, כאשר הבסיס לפיתוח השירותים ולמתן המענים היה סביב אותן פניות של רשויות מקומיות והגדרת הצורך.

<אהרון שבי: אנחנו נמצאים עכשיו במשחק חדש שאומר בניית קריטריונים מהשנה הבאה, כל 250 הרשויות נכנסות לתוך אותו סל של קריטריונים וההגדרה של מצב סוציו אקונומי, גודל רשות, מספר מטופלים רשומים, ואכן יש כאן סוגיה לגבי אוכלוסייה לא רשומה, אבל מספר מטופלים שמוגדרים במחלקה לשירותים חברתיים כבעלי, רשומים סביב התמכרות או סביב אבטלה וכולי, ייכנסו לתוך אותו סל והרשויות יקבלו, לפי מדרג מסוים, מי שהכי בולטת במקום הראשון, שני, שלישי, ולפי זה בעצם יחולקו היחידות.

<אהרון שבי: עדיין החלוקה תהיה לפי המתכונת המוכרת כיום של הועדות, אבל לפחות אפשר לציין בהקשר של השיחה הקודמת שהחלוקה הזאת תהיה כבר עם כח אדם לא רק של עובדים סוציאליים אלא עם כוח אדם של מדריכים ופעילות.

<אהרון שבי: זה מתחלק לשני חלקים, האופן שבו התפתחה פעילות סביב נושא התמכרויות לאורך השנים הייתה באמת מסוג מסוים, ועכשיו אנחנו מדברים על משהו שאולי יתקן גם את האפשרויות השונות שנוגעות לכך שרשות לא קיבלה או קיבלה.

<יואב בן ארצי: אני רוצה להבין, זה רק בתחום התמכרויות?

<אהרון שבי: לא, כולם.

<אהרון שבי: תחום ההתמכרויות הוא אחרון כמעט במשרד שלא בוצע תהליך כזה.

<אהרון שבי: גם תחומי נוער, גם תחומים אחרים.

תמר זנדברג: אדוני סגן ראש העיר חיים שטיינר בבקשה.

<חיים שטיינר: אמרתי קודם ואת לא היית פה, אנחנו עיריה שהייתה עד עכשיו בתכנית הבראה של שלוש שנים עם חשב מלווה.

<חיים שטיינר: הגענו לאיזון, העברנו כבר תקציב של 2017 מאוזן, ושוב פעם, העליתי את זה קודם, הבעיה שלנו בעיקר זה נושא המצ'ינג שאין לנו.

<חיים שטיינר: ה-25%.

<חיים שטיינר: לאו דווקא משרד הרווחה, משרד הרווחה בסדר איתנו, והמשרדים השניים גם.

<חיים שטיינר: ברגע שאנחנו צריכים להביא את ה-25%, זה אומר שאנחנו שמים את הדבר הזה בצד, או שאנחנו לוקחים את זה, במקביל אנחנו לוקחים תחום אחר ושמים בצד.

<חיים שטיינר: אין לנו כסף פשוט.

<חיים שטיינר: כנ"ל החומש, כמו שדיברו קודם, שאם אנחנו רק בסוף שנה מקבלים אישור אם כן נקבל את השכר או לא נקבל את השכר, יש לנו חשב מלווה.

<חיים שטיינר: חשב מלווה לא מעניין אותו כלום.

<חיים שטיינר: אין כסף הוא לא נותן.

תמר זנדברג: אתה מדבר עכשיו על ההועדות?

<חיים שטיינר: לא, אני מדבר באופן כללי.

<אהרון שבי: אני מציע להניח את סוגיית החומש בצד, כיון שהיא משהו ספציפי קטן שאני מקווה שיקבל פתרון.

<אהרון שבי: הסוגיה של ה-25% היא ליבה.

<חיים שטיינר: כן.

<חיים שטיינר: זו בעיקר הבעיה, יש לנו את זה בהרבה תחומים, שאין לנו את הכסף הזה.

<חיים שטיינר: שוב פעם, אני אומר חשב מלווה, סיימנו עם חשב מלווה עכשיו.

<חיים שטיינר: ב-2017 סיימנו עם תכנית ההבראה.

<חיים שטיינר: ראש העיר אצלנו ביקש ממשרד הפנים להשאיר את החשב מלווה שנה נוספת, ונדמה לי שאישרו לו את זה, וזה בסדר גמור כיון שאנחנו רוצים להמשיך עם איזון, אנחנו רוצים להעמיד את קרית מלאכי על הרגליים, מה שלא היה הרבה מאוד שנים לצערנו, אפשר להגיד שבכנסת שכחו את קרית מלאכי.

<חיים שטיינר: פשוט שכחו את קרית מלאכי.

<חיים שטיינר: ממש ככה.

<חיים שטיינר: לשמחתנו השנה בקדנציה הזאת יש שרים שבאמת משקיעים בקרית מלאכי, אם זה שר הרווחה, אם זה שר הפנים, שר התחבורה, השר לביטחון פנים, שר החינוך.

<חיים שטיינר: ממש, משקיעים.

<חיים שטיינר: מצד שני יש מקומות שאנחנו תקועים, אין מה לעשות.

<חיים שטיינר: אם יש לנו כסף צבוע למשהו מסוים, אני לא יכול לקחת את זה אפילו ל-25% שאני צריך למצ'ינג.

<חיים שטיינר: זה לא יעזור.

<חיים שטיינר: אם השר לביטחון פנים מביא לי עכשיו כסף ל"עיר ללא אלימות", הוא דרך אגב - - - את המצ'ינג, הוא בא לקראתנו.

<חיים שטיינר: הוא בא, נתן לנו מעל ומעבר בתחום הזה, ובזכותו יש לנו שיטור עירוני שלא היה אף פעם בקרית מלאכי.

<חיים שטיינר: הרבה דברים.

<חיים שטיינר: אבל שוב פעם, בנושא הרווחה - - -

<קריאה: עיר ללא אלימות עכשיו היא ב-100% על חשבון המשרד לביטחון פנים?

<חיים שטיינר: הרבה דברים קיבלנו 100%, כן.

<חיים שטיינר: לא רק זה, אם הוא מביא לנו 13 שוטרים, אנחנו היינו צריכים להביא 7, הוא פשוט הוריד לנו את זה ל-5 ו-2 הוא מסבסד.

<חיים שטיינר: כי פשוט אין לנו את הכסף.

<חיים שטיינר: אני גם לא יכול להכניס עובד חדש היום, מפני שחשב מלווה, משרד הפנים לא מאשר לי להכניס עובדים.

<חיים שטיינר: בתכנית הבראה אסור.

<חיים שטיינר: עוד פיטרנו עובדים.

תמר זנדברג: אצלכם יש תקנים ייעודיים לנושא ההתמכרות, בקרית מלאכי?

<רימה ספקטור: כן.

<רימה ספקטור: יש לנו תקן אחד ייעודי, יש לנו עוד 20 הועדות, ויש לנו עוד חצי תקן שהוא ממומן על ידי חומש שיש בו גם בעייתיות שהיא בעצם - - -

תמר זנדברג: ומדריכים, מדריכות?

<רימה ספקטור: מדריכה ממומנת על ידי הרשות המקומית.

תמר זנדברג: מדריכה אחת יש לכם?

תמר זנדברג: רק את?

<חיים שטיינר: כן.

<חיים שטיינר: היא עובדת קשה מאוד, אני יכול להעיד שממתי שאני קיבלתי את התחום של סמים ואלכוהול, האמת שהתחום הזה היה אצלנו מבחינת - - -

תמר זנדברג: אתה ממונה על תיק הרווחה?

<חיים שטיינר: לא, אני ממונה על תיק סמים ואלכוהול.

תמר זנדברג: רק סמים ואלכוהול?

תמר זנדברג: יצרתם תיק כזה מיוחד?

<חיים שטיינר: יצרנו תיק כזה.

<חיים שטיינר: כן.

<חיים שטיינר: אני ממונה על עוד הרבה תיקים אבל ספציפית אני ממונה על זה.

<חיים שטיינר: ממתי שלקחתי את התיק הזה, נדמה לי שישבנו כבר כמה פעמים?

<חיים שטיינר: אני חושב שזו הועדה היחידה בעירייה, אני לא אגיד שלא יושבים, אבל אנחנו יושבים ויושבים ודנים ומנסים לראות איך למצוא פתרונות.

תמר זנדברג: מה התקציב השנתי של העיריה?

<חיים שטיינר: 170 מיליון, פלוס מינוס.

תמר זנדברג: ומתוכו מה החלק של תקציב הרווחה?

<חיים שטיינר: אני לא יודע מה החלק, אני לא זוכר בדיוק בעל פה מה תקציב הרווחה.

<חיים שטיינר: אני יודע שהורידו מתקציב הרווחה והעבירו לחינוך, הרווחה אצלנו, אפשר להגיד ככה - - -

<קריאה: חינוך זה גם רווחה במידה מסוימת.

<חיים שטיינר: נכון.

<חיים שטיינר: עובדים בשיתוף פעולה.

<אהרון שבי: לא מורידים אבל דברים שהמשרד נותן.

<אהרון שבי: יש דברים שעירית קרית מלאכי נותנת, היא משחקת פנימה - - - משרד הרווחה לא נוגעים בכסף שלו.

<חיים שטיינר: בשנה שעברה הוא הוריד מתקציב הרווחה והעביר לחינוך, לפי דעתי זה היה צעד נכון מפני שברגע שאתה משקיע יותר בחינוך, זה מוריד ברווחה.

תמר זנדברג: אני עוצרת אותך בנקודה הזאת.

תמר זנדברג: אם נחזור רגע למצ'ינג, כשאתה עושה שינוי פנימי כזה נניח בתוך תקציב העיריה, זה משפיע על התקציב שמתקבל ממשרדי הממשלה?

<חיים שטיינר: לא, זה לא נוגע אחד בשני.

<חיים שטיינר: זה צבוע.

<אהרון שבי: תקציבי עיריה אחרים שבעיקרו של דבר נועדו לעבות את העשייה בתחום רווחה או חינוך, הם משחקים פנימה.

<אהרון שבי: הרי משרד הרווחה לא נתן - - -

<חיים שטיינר: כן.

<חיים שטיינר: שוב פעם, אני אומר שבשנה שעברה הוא עשה את זה, וזה הצליח, מפני שברגע שאתה משקיע יותר בחינוך, פחות יש לך עבודה ברווחה.

תמר זנדברג: אני עכשיו חוזרת ספציפית לשירות ההתמכרויות.

תמר זנדברג: אתם מזהים צורך אצלכם בהרחבת השירות הזה?

<חיים שטיינר: מאוד.

תמר זנדברג: במה?

<חיים שטיינר: תשאלי את אנשי המקצוע.

<יחזקאל בן זימרה: כמה ממתינים יש שם?

<יחזקאל בן זימרה: יש ממתינים?

<רימה ספקטור: אין לנו רשימת המתנה.

<רימה ספקטור: אנחנו נותנים מענה לכל מי שמבקש, כמובן תמיד אנחנו רוצים לעבות, ואני לא רואה שאנחנו נותנים את השירות כמו שיכולנו לתת.

תמר זנדברג: מה את מזהה שחסר?

<רימה ספקטור: עניין של נוער.

<חיים שטיינר: יש תחום שלא נכנסנו, הם אולי נכנסו, התחום של הציבור החרדי.

<חיים שטיינר: מגיעים אליהם, אבל הם צריכים להגיע.

<חיים שטיינר: אנחנו אליהם עוד לא הגענו, ויש שם.

<חיים שטיינר: אני יודע אישית והם גם יודעים, קשה מאוד להגיע.

<חיים שטיינר: אם לא יהיה לנו רכז, שעכשיו בעצם נתנו לנו, לעדה האתיופית, נתנו לנו רכז, עשינו מכרז והכל טוב ויפה, הגיעו כמה, הגישו, וחזרו בחזרה, לא רוצים להיכנס לזה.

תמר זנדברג: למה?

<חיים שטיינר: אם זה בגלל המשכורת, אם זה בגלל שעות העבודה.

תמר זנדברג: רכז, אתה מדבר בשווה ערך למדריכה או עובד סוציאלי?

<חיים שטיינר: שווה ערך של 100%.

תמר זנדברג: עובד סוציאלי?

<חיים שטיינר: לא, לא עובד סוציאלי.

<חיים שטיינר: קיבלנו משרה של רכז, לעדה האתיופית.

תמר זנדברג: מי מממן את המשרה הזאת?

<חיים שטיינר: הרשות למלחמה בסמים.

<חיים שטיינר: הם הביאו לנו תקציב וזה תקוע.

תמר זנדברג: כלומר אתם זיהיתם כאן צורך, ואתם - - -

<אהרון שבי: "דרך חדשה"?

<חיים שטיינר: כן.

<אהרון שבי: יש בקרית מלאכי אוכלוסייה משמעותית יוצאי העדה.

<חיים שטיינר: בקרית מלאכי יוצאי אתיופיה הם מספר 1 בארץ.

<חיים שטיינר: 17% מתושבי העיר הם מהעדה האתיופית.

<חיים שטיינר: העיר אחרינו זה נתניה עם 9%.

<אילנה אמר: ורובם תחלואה כפולה.

<אילנה אמר: רובם.

<אילנה אמר: במיוחד העדה האתיופית, אלכוהול, במיוחד.

<יחזקאל בן זימרה: ואתם מפנים לגמילה מאלכוהול, יש לכם לאן להפנות?

<אילנה אמר: בגלל שדיברתי על זה, זה תחלואה כפולה, יש בעיה.

<אילנה אמר: הם נופלים בין הכיסאות.

תמר זנדברג: אוקיי, עכשיו הרשות למלחמה בסמים זיהתה את הקהילה האתיופית ומימנה לכם בנדיבותה רכז לשם.

<חגי ברוש: אפשר היה לעזור להם יותר, הבעיה, אני לא יודע למה, אבל מתאם של הרשות לא פועל בקרית מלאכי.

<חגי ברוש: אם היה לנו מתאם, הייתה לי יכולת כרשות להיכנס שם יותר לעומק, ועם המעט שיש לנו קצת לדחוף ולתמוך.

תמר זנדברג: למה אין מתאם?

<חגי ברוש: החלטה של העיריה.

<חיים שטיינר: לא, החלטה של העיריה היה להפיל את זה על מישהי שמובילה את עיר ללא אלימות, וקיבלנו את זה עכשיו, והיא כן מטפלת בזה.

<חיים שטיינר: עשינו מכרז, היה מכרז וניגשו לשם כמה אחדים, יש אחת שהתקבלה.

<אילנה אמר: כן אבל למה היא לא רצתה?

<חיים שטיינר: היא טוענת שהמשכורת לא מצדיקה.

<חיים שטיינר: אני לא בטוח שאם הייתה מתחילה - - -היא מדברת על משכורת נטו, היא יוצאת הביתה עם 6,000 שקל, והיא צריכה לעבוד מסביב לשעון, היא אומרת שלא שווה לה.

<חיים שטיינר: על אף שהברוטו שלה זה 11,000, אבל היא אומרת "עם הברוטו אני לא הולכת למכולת".

תמר זנדברג: כלומר אתם עכשיו את המשרה של רכז קהילה אתיופית לא איישתם, ואין לכם יכולת להוסיף מאצלכם, מתקציב הרשות, פלוס, אתה אומר שחסר לכם איזו שהיא התייחסות לקהילה החרדית.

<חיים שטיינר: אנחנו העלינו את הנושא הזה גם שם, אז כשהביאו לנו את הרכז לעדה האתיופית, אמרו לנו "טוב, בוא נתחיל עם זה נראה איך נתקדם ואז נביא", דווקא היה מוכנות לעשות את זה, זה לא שייך, כרגע אנחנו תקועים עם זה.

תמר זנדברג: איזה סוג של איש מקצוע הייתם צריכים, מה זה, זה מדריך ברמה של, כמו מדריך, מדריכה, מכור לשעבר, עובד סוציאלי, מה?

<חגי ברוש: רכז.

תמר זנדברג: רכז של מה?

<חגי ברוש: רכז שהוא בא מתוך התחום, מכיר את ה - - -

תמר זנדברג: אבל שהוא עובד סוציאלי?

<אהרון שבי: כל הפאזה הזאת היא מערכת משלימה שרשות מקומית יכולה להחליט יחד עם הרשות למלחמה בסמים היכן היא ממקמת אותה.

<אהרון שבי: זה לא משרד הרווחה, זה לא יחידת הרווחה אלא בעקרו של דבר מערכת משלימה, ואז הם בוחרים את מי שהם בוחרים, לאחר מכן יש החלטה בעצם איך מצרפים את זה, אם מצרפים את זה למערכת הרווחה, או שעובדים ביחד בשיתוף פעולה.

<אהרון שבי: זה לא פאזה של קליטה מחויבת לעובד סוציאלי או למדריכה או לכל השאר, שהיחידות מפעילות אותה.

<אהרון שבי: זו תנועה נוספת שקיימת בתוך רשות מקומית בהקשר הזה.

<חגי ברוש: אין לנו ציפייה שהרכז הזה יעסוק בטיפול.

<חגי ברוש: יש לנו ציפייה שהוא באמת יתכלל איזו שהיא פעילות ברמת הקהילה, שבסופו של דבר יהיה מענה טיפולי לאוכלוסייה, יהיה מענה מניעתי, או כל מיני צרכים אחרים שבאמת צריך.

תמר זנדברג: כלומר מדובר ברכז שאמור, נניח, למצוא דרכים, לחשוב על דרכים לפנות לאוכלוסייה, לאתר בתוכה, למפות וכולי, לפנות, ואז להפנות.

<חגי ברוש: ואז אני יכול לבוא לשבי, להגיד לו תשמע, יש לי פה קבוצה של 15 חבר'ה שנשרו מהמסגרות ואצל חרדים זה מאוד חד.

<חגי ברוש: הנשירה מהמסגרות, אין אפור.

<חגי ברוש: זה שחור או לבן.

<חגי ברוש: או שאתה בפנים או שאתה בחוץ, וכשאתה בחוץ – אתה בחוץ לגמרי.

<חגי ברוש: וזה יוצר המון המון צרות שם עם החבר'ה שחוזרים בחזרה.

תמר זנדברג: יש לנו כאן עיריה, שהגעתם לפה בגלל שאתם מזהים את הצורך ואתם מזהים מה אתם צריכים.

תמר זנדברג: אבל גם אתם, אתה אומר שנניח שהרשות או מישהו שהוא לא במסגרת עבודה תקינה בין הרשות המקומית למשרד, היו מממנים את המשרה הזאת ונניח שהייתם מוצאים גם רכז אתיופי וגם רכז קהילה חרדית, בעצם זה היה מייצר לכם "עבודה" לשירות הרווחה שאותה אין לכם כסף לתקצב.

תמר זנדברג: אני רק אומרת, אני לא מתפלאת שאין כאן עוד רשויות סביב השולחן כי זה הופך לאיזה שהוא תפוח אדמה לוהט שכל אחד רוצה לגלגל הלאה.

תמר זנדברג: אתם לקחתם על עצמכם, ובאמת ביושר, כדי לתת מענה כמו שצריך, אבל בגלל אותו 25-75 המפורסם, אני לא מתפלאת על רשות שלא רוצה לייצר לעצמה את העבודה הזאת, ואז אנחנו מגיעים למצב כמו שראינו שרק ל-29% במדינת ישראל בכלל יש איזה שהוא תקן שהוא ייעודי לטיפול בהתמכרויות.

תמר זנדברג: נשאלת השאלה, שבי, אתם עשיתם איזו שהיא עבודת מטה אצלכם בשירות עוד לפני, כי הנושא של הקצאת עובדים סוציאליים הוא ידוע וכל הרבעי משרות, ותיקים, ועובדת אחת ל-200 משפחות, לא יודעת כמה.

תמר זנדברג: עשיתם איזו שהיא עבודת מטה כדי לזהות, כי שוב, עולה כאן איזה שהוא מצב שיש דיפרנציאליות מאוד גבוהה מבחינת קבלת השירות הזה ברשויות המקומיות, שהוא פונקציה של כל מיני דברים: פונקציה של מנהיגות ברשות המקומית, הרשות למלחמה בסמים שזיהתה וכולי, אבל עשיתם איזו שהיא עבודת מטה ארצית לראות איפה נמצאים דורשי השירות האלה, איזה מענה ניתן להם, על ידי מי?

תמר זנדברג: אני חוזרת לטבלה הזאת שעדיין לא לגמרי הסברנו אותה.

תמר זנדברג: זאת אומרת מה?

תמר זנדברג: רשויות שנמצאות באשכולות סוציו אקונומיים, יש כאן התפלגות נורמלית איכשהוא, היא מאוד מעניינת, היא לא ברורה לי.

תמר זנדברג: אין לנו הסבר להתפלגות הזאת.

<חגי ברוש: יש מונח שנקרא ברשויות המקומיות, כך לפחות באשדוד זה היה נקרא, היינו מחכים תמיד לבוננזת אוקטובר.

<חגי ברוש: מה זה אומר?

<חגי ברוש: שבאוקטובר מגיעים פתאום תקציבים ממשרד הרווחה, ואשדוד היא רשות חזקה מבחינה תקציבית.

<חגי ברוש: מגיעים תקציבים שהמשרד חייב להראות ניצול, לאו דווקא לשירות של שבי.

<חגי ברוש: באופן כללי.

<חגי ברוש: שלא נוצלו בכל מיני רשויות, כמו שמספר לנו פה סגן ראש העיר, ואז מעבירים את התקציבים האלה לאלה שכן יכולים לקלוט אותם ולתת את המצ'ינג, ואז בפועל אנחנו תמיד היינו יודעים שלקראת הרבעון האחרון של השנה ישנן תוספות תקציביות בכל מיני תחומים.

<חגי ברוש: זה ידוע.

<חגי ברוש: ואני לא בא בטענה למשרד, כי זה על פי חוק, חוק הסעד קובע את המצ'ינג הזה.

<חגי ברוש: אבל ישנם מקרים, ואז מה שקורה, רשות כמו אשדוד או רשות כמו ראשון או רשויות אחרות קולטות בשמחה את התקציבים האלה ואחרים שאין להם את המצ'ינג, נשארים בלי.

<אהרון שבי: בוא נאמר ככה, אני חושב שיש דיפרנציאליות, אבל היא לא עד כדי כך גדולה מכיוון שמה שמופיע כאן, מופיעים בעצם התקנים שניתנו בזמנו.

<אהרון שבי: בעקרו של ההועדות סידרו קצת אחרת את ההקשר הזה שלנו.

<אהרון שבי: האם יש מיפוי כולל מה מצב המכורים בישראל?

<אהרון שבי: אז יש את הנתונים משנת 2008 שעשו הרשויות, אנחנו נמצאים במידע שמועבר דרך הרשויות המקומיות, דרך מחלקות רווחה לגבי מה נדרש.

<אהרון שבי: ולכן היעד וגם מופיע במסמך, שאכן לפתוח יחידה בכל רשות מקומית במדינת ישראל, וזה משהו שאנחנו מכוונים אליו.

<אהרון שבי: מהי הצורה של פתיחת המסגרת הזאת, האם היא תהיה בצורה של תקנים או הועדות, זה משהו אחר, אבל זה משהו שנדרש, ולשם אנחנו מכוונים.

תמר זנדברג: כלומר אתה אומר שכבר היום, אם נלביש על הגרף הזה את הטבלה של ההועדות, אנחנו נראה שינוי באיזה כיוון?

<אהרון שבי: זה יהיה בכיוון שהוא יותר מאוזן.

<אהרון שבי: רשויות בינוניות וקטנות קיבלו בצורת ההועדות ומקבלות בצורת ההועדות את אותן יחידות, אומנם יחידות קטנות, אבל הן נותנות את המענה המסוים הזה.

תמר זנדברג: לא מדובר פה על בינוניות וקטנות, מדובר פה על התפלגות לפי סוציו אקונומי.

תמר זנדברג: ירושלים לדוגמה, שהיא הכי גדולה בארץ, אבל היא בדירוג סוציו אקונומי יחסית, ירדה עכשיו ל-4.

<חגי ברוש: אני רוצה לומר לך שבאופן כללי תשתיות הטיפול והשיקום בירושלים עברו בעשר השנים האחרונות מחיקה משמעותית.

<חגי ברוש: הייתה שם אישפוזית שנסגרה, מערכות של טיפול בנוער שנסגרו, המצב בירושלים - - -

תמר זנדברג: אז אם נלביש את ההועדות על הדבר הזה, מה אנחנו נראה?

תמר זנדברג: אנחנו נראה תיקון לטובת הסוציו אקונומי החלשות, אנחנו נראה - - -

<אהרון שבי: אנחנו נראה תיקון לטובת הסוציו אקונומיות החלשות.

תמר זנדברג: אבל שם אנחנו שומעים שיש לנו את בעיית המצ'ינג.

תמר זנדברג: אז איך אנחנו נראה את זה?

<אהרון שבי: אני חייב לומר ואמרתי את זה קודם לכן, לא חווים את זה, וזה לזכותם.

<אהרון שבי: אמרתי גם לזכות קרית מלאכי שהם לא הרימו ידיים בנושא הזה של תקצוב כלשהוא.

<אהרון שבי: אין לנו מאף רשות - - -

תמר זנדברג: איך אומרים בכיתה?

תמר זנדברג: תמיד המורה באה בטענות לתלמידים שלא נמצאים.

תמר זנדברג: אלה שיושבים בכיתה הם לצערם - - - אז הם פה בגלל שהם לקחו את זה על עצמם במידה רבה.

תמר זנדברג: אבל זה רק היוצא מן הכלל שמעיד על הכלל.

<קריאה: גם בהועדות יש מצ'ינג.

תמר זנדברג: זה מה שאני אומרת, בגלל המצ'ינג, אם אנחנו ניקח את ההועדות ונלביש על זה, אני בספק אם אנחנו נקבל תמונה מאזנת או יוצרת יותר צדק.

<אהרון שבי: היא לא מאזנת, אבל אני אומר, שיטת הקריטריונים החדשה תיתן איזו שהיא תיקון בהקשר הזה לרשויות שהמדרג הסוציו אקונומי נמוך יותר, גודל רשות וכולי.

<אהרון שבי: היחידה הירושלמית למשל קטנה יותר מהיחידה של יואב בהקשר שלנו, בגלל שבעקרו של דבר הפורמט שהוצג וכמות האוכלוסייה בתל אביב מכילה, לא צריך להתייחס לתל אביב ברמה הכוללת אלא לאותם כיסים חלשים שיש שם המון צורך.

<אהרון שבי: לכן ההתפתחות שהייתה בזמנו נתנה לתל אביב עדיפות על פני ירושלים, למרות שירושלים פי שניים בגודל בהקשר הזה.

תמר זנדברג: בגודל, וגם חלשה יותר, סוציו אקונומית.

<אהרון שבי: חלשה יותר אבל בהקשר של אוכלוסייה מכורה, מספרית, תל אביב בזמנו נמצאה עם אוכלוסייה רחבה יותר ולכן גם קיבלה משאבים רחבים יותר ועדיין, זה לא משאבים מספקים.

<אהרון שבי: אז מה שאני רוצה לומר שהתיקון העתידי אמור לסדר איזה שהוא מדרג אחר בכל מה שנוגע להקצאות, גם לרשויות חלשות.

עבדאללה אבו מערוף: גם נציג האוצר אמר שהוא הבטיח, לא היית כאן, שהוא יכול גם לראות מה אפשר לעשות.

עבדאללה אבו מערוף: נכון?

<קריאה: משרד הפנים.

תמר זנדברג: עירית נתניה, בבקשה.

<עדי דביר פוליטי: אני מנהלת היחידה להתמכרויות ושיקום האסיר בנתניה.

<עדי דביר פוליטי: אצלנו ההתמכרויות נמצאות על השולחן, גם של העיריה, מאז ומתמיד, הרבה מאוד שנים ובאמת יש לנו מקום ויש לנו כמובן גם המון גיבוי והובלה מבחינת הנושא של המקצועיות, דרך המשרד.

<עדי דביר פוליטי: יש לנו 3.80 תקנים - - - להתמכרויות, ומה שקורה אצלנו, ואני חושבת שאולי בעוד מקומות זה באמת המון המון יצירתיות בשביל לפתח עוד שירותים.

<עדי דביר פוליטי: אז יש לנו באמת תקנים דרך הועדות למרכזים לתעסוקה, אני נורא שמחה לשמוע, ואולי זה עוד יקרה מתי שהוא באמת שנושא ההועדות יהפוך להיות בצורת תקנים קבועים.

<עדי דביר פוליטי: יש בעיה, אני נורא מחזקת את מה שיואב אומר, בעיה נורא גדולה ואת זה אני חושבת שהמשרד פחות חווה, את זה אנחנו חווים.

<עדי דביר פוליטי: בנושא ההועדות, בנושא הדיווח החודשי, ואם הולכים לפתח עוד שירותים, שזה מצוין, שהם יעשו שינוי באיזון, אבל שיטת ההועדות היא שיטה נורא מסובכת.

<עדי דביר פוליטי: היא שיטה שרק עבורה צריך להעסיק אנשים שיעשו את זה כל הזמן.

<עדי דביר פוליטי: והמעקב, המתח שזה מכניס, והיום המטופל הזה ניתק קשר, את צריכה להפסיק לו הועדה, אני צריכה מישהו אחר במקומו בשביל שהכסף ימשיך להיות בצורה שנתית מאוזנת.

<עדי דביר פוליטי: זה נורא חשוב לי להדגיש.

<עדי דביר פוליטי: נדמה לי שלהמשיך הלאה ולפתח שירותים בצורת שיטת הועדות, אנחנו קצת - - -

תמר זנדברג: משמרים את הבעיה.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אני עכשיו שואלת באופן כללי על המצ'ינג, אתם פעם הסתכלתם על נושא המצ'ינג וגם על שאלת האי שוויוניות בקבלת שירותי מדינה שנוצר פה.

תמר זנדברג: המצ'ינג הזה בעצם גורם איזה שהוא חוסר יכולת אינהרנטי, ודבר שני, לפי רצון יוזמה, לא יודעת מה, של הרשות.

תמר זנדברג: נוצר פה מצב ששירות ממשלתי ניתן בצורה דיפרנציאלית.

<יפעת רווה: הקשבתי למה שנאמר פה, אני אעביר את זה הלאה.

<יפעת רווה: אני עוסקת בנושא של סמים ועבירות, אבל אני אעביר את זה למי שעוסק בעצם ברשויות המקומיות, כי זה המוקד.

<יפעת רווה: אני אעביר את זה הלאה.

<יואב בן ארצי: אני רוצה להוסיף נקודה, הרי - - - אמרנו, ביצה ותרנגולת, מטופלים באים, יש תקנים, אין תקנים, אין מטופלים, אנחנו לא יודעים באמת כמה מכורים, היום בכלל, הסקאלה התרחבה למשתמשים לרעה שגם זקוקים לטיפול ורצוי שאנחנו נאתר אותם.

<אהרון שבי: מגדירים את זה כאוכלוסייה על רצף ההתמכרות.

<יואב בן ארצי: כן.

<יואב בן ארצי: הסדין הרבה יותר רחב היום ואין לנו שום נתון, אינדיקציה, כדי להבין כמה בכל ישוב וישוב מהסוג הזה.

<יואב בן ארצי: הרשות עושה מדי פעם סקר אצבע על הדופק.

<חגי ברוש: היא עושה עכשיו סקר אפידמיולוגי, משמעותי, רציני שנעשה ב-2017.

<יואב בן ארצי: מה שאני מנסה לבקש תמר, כדי שיהיה לנו מידע יותר, א.

<יואב בן ארצי: להשיג את האוכלוסייה הזאת ולהבין שהיא קיימת אצלנו, שבאמת הסקר הזה ייתן מיפוי גיאוגרפי עירוני, אולי בתוך העיר גם לפי אזורים, ויהיה בקשר בממשק עם המשרד, שזה עוד כלי עבורנו כדי לאתר אנשים ולהביא אותם לטיפול.

<יואב בן ארצי: זו משימה מאוד משמעותית ואנחנו בעידן הזה מוכנים לה.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: חבר הכנסת אבו מערוף תסכם.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהנושא מאוד עקרוני וחשוב.

עבדאללה אבו מערוף: אם מה שאמר נציג הרווחה, שאכן כך יהיה שינוי, אנחנו נעקוב ונראה, אני בעד.

עבדאללה אבו מערוף: המבחן הוא במעשה, וזה מבורך.

עבדאללה אבו מערוף: הנושא אכן צריך המשך טיפול ומעקב, גם חודשי, גם יומי וגם שנתי.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אני רוצה לסכם את הדיון כך: אנחנו רצינו לבחון את הטיפול של הרשויות המקומיות בתחום הסמים וההתמכרויות לאור שיטת המצ'ינג.

תמר זנדברג: גילינו פערים, שהייתי אומרת שהם גם בלתי נסבלים והם גם בלתי מוסברים, בין רשויות מקומיות בטיפול בהתמכרויות.

תמר זנדברג: קודם כל הנתון הראשון שהציף לנו הממ”מ, שאני חושבת שהוא ממש קשה ביותר, שרק ב-29% מהרשויות המקומיות במדינת ישראל, כלומר רק ב-75 רשויות מתוך למעלה מ-250 רשויות יש בכלל תקן ייעודי לנפגעי סמים והתמכרויות.

תמר זנדברג: זה נתון שבעצם אומר ש-70% מתושבי המדינה לא מטופלים, אין להם.

תמר זנדברג: לא רק שאין טיפול, גם אין את כל אותם שירותים של איתור, שיקום, שראינו כאן בעבודת הוועדה עד כמה הם חשובים.

תמר זנדברג: יתר על כן, הטיפול שכן מפותח, ומדובר כאן בשירות שהוא בבסיסו קודם כל שירות קהילתי.

תמר זנדברג: כלומר, קודם כל, בראש ובראשונה, לפני המוסדות החוץ ביתיים, לפני הכל הוא קודם כל שירות שמתרחש בקהילה, כלומר בלשכות הרווחה של הרשויות המקומיות.

תמר זנדברג: זה הלחם והחמאה של שירות ההתמכרויות.

תמר זנדברג: אז גם אותם שירותים שכן קיימים, הם ספורדיים מאוד והם כמעט אקראיים על פני הארץ.

תמר זנדברג: רשויות שלוקחות על עצמן, בין אם הן חייבות כי אין ברירה, כי הן מזהות שיש הרב מכורים והן רוצות להעניק את השירות, בין אם יש מנהיגות פוליטית מקומית שלוקחת על עצמה באופן כמעט וולונטרי וכמעט הרואי אני אגיד, לאור המצב, ראש עיר שלוקח על עצמו להגיד "אני אטפל ואני אקרא אליי ואזמין אליי מכורים ונפגעי סמים והתמכרויות כדי לטפל בהם" הוא צריך מצד אחד לקבל מדלייה, מצד שני הוא צריך להיות כמעט משוגע.

תמר זנדברג: למה שייעשה את זה?

תמר זנדברג: הוא גם מזמין אליו מכורים מרשויות אחרות, הוא בעצם עלול, ואנחנו היום בעידן של מיתוג של ערים, איזו עיר רוצה להיות מזוהה עם הדבר הזה?

תמר זנדברג: למה שיעשה את זה?

תמר זנדברג: למה שלא ילך וישקיע בדברים יותר אטרקטיביים?

תמר זנדברג: אבל בסופו של דבר, כשאנחנו מסתכלים על זה מהצד השני, מאוכלוסיית המטופלים, מתקבלת תמונה שהיא לא שוויונית והטיפול מאוד מאוד שונה ומאוד מאוד משתנה ברחבי הארץ.

תמר זנדברג: זה דבר שאנחנו קודם כל מצביעים עליו בדאגה, דבר שני אנחנו מבקשים ממשרד הרווחה להכין לנו, אם תוכל שבי, לוועדה, איזה שהוא מיפוי, איזו שהיא עבודת מטה ארצית על צורך לעומת מענה.

תמר זנדברג: זה נשמע לנו לא מתקבל על הדעת שהצורך יינתן לפי איפה שהוא מפותח ולא איפה שצריך אותו.

תמר זנדברג: אני יודעת שזה מורכב, אבל אתה מכיר את כל הרשויות, אתה מכיר את העבודה, ואנחנו רוצים שהדבר הזה ייעשה בצורה יזומה מצד המשרד הממשלתי ולא, איפה שמתפתח מענה, שם הוא יינתן.

תמר זנדברג: יש בזה משהו שהוא לא הגיוני.

תמר זנדברג: זה דבר אחד.

תמר זנדברג: דבר שני זה נושא אותן הועדות.

תמר זנדברג: שוב, זה תחום שהוא נכון לרווחה באופן כללי, המנדט שלנו זה ההתמכרויות, אבל עדיין עלתה כאן בעייתיות מאוד גדולה מהשטח.

תמר זנדברג: בעצם כבר אלה שכן מפתחים את המענה ונותנים את השירותים, הצורך שלהם לבצע את אותו מעקב פנימי, במיוחד בתחום הטיפול בהתמכרויות שזה היחס האישי בין המטפלים למטופלים, הוא הרבה פעמים חשוב מאוד, והצורך לעשות את אותו reaching out, ו"לספוג" את הנשירה מטיפול וכל הדברים האלה, לא היינו רוצים שאנשים פחות מחויבים מיואב ועדי מנתניה שיושבים כאן, פשוט יוותרו על המטופל וילכו לחפש מישהו אחר רק בגלל לחפש את אותה הועדה מתחת לפנס.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים שהטיפול יינתן למי שצריך אותו ולא רק למי שאפשר לתת אותו.

תמר זנדברג: לכן אנחנו מבקשים ממך לבחון במסגרת הרחבת השירות וההליכה החדשה שאתה מתאר אותה, הליכה לקראת מעבר לשיטה של תקנים במקום הועדות.

תמר זנדברג: הרי בסופו של דבר, מה זה הועדה, כמה הועדות זה תקן?

תמר זנדברג: 20 הועדות.

תמר זנדברג: את אמרת שיש לכם 20 הועדות, נכון?

תמר זנדברג: למה שלא יהיה להם תקן במקום זה?

תמר זנדברג: הם יודעים לעשות את העבודה המקצועית בשטח.

תמר זנדברג: יש לזה משמעות מה, תקציבית, משפטית?

<אהרון שבי: מה שציינו קודם לכן בהקשר הזה, זה אפילו לא בידי משרד הרווחה.

<אהרון שבי: משרד האוצר הוא המחליט בהקשר של מעברים מסוג זה.

<אהרון שבי: סביב כל ההועדות שציינתי קודם לכן, יש דיונים ואפילו דיונים מתקדמים.

<אהרון שבי: מה שאני אוכל לבוא ולאמר את מה ש- - -

תמר זנדברג: מעבר מהועדות לתקנים?

<אהרון שבי: כן.

<אהרון שבי: אמרתי.

<אהרון שבי: אמרתי בעקרו של דבר יש מעבר, אני אומר - אולי, נעשתה עבודה, תשתית ההכנה, ובעקרו של דבר אם אכן יתבצע מה שיתבצע, אנחנו הולכים לקבל 100 תקנים נוספים שימירו 2,000 הועדות או סדר גודל כזה.

<אהרון שבי: זה הכיוון.

<קריאה: באותו נושא, זה גם דבר חשוב לגבי התקנים, לגבי המדריכים.

תמר זנדברג: אני מגיעה לזה.

תמר זנדברג: זו הנקודה האחרונה.

תמר זנדברג: אז לגבי ההועדות, באמת באמצעותך, אנחנו מצרפים את עמדת הוועדה, שמענו כאן את המצוקה הזאת, היא מצוקה שלא סביר להעמיס אותה על אנשי המקצוע בשטח, במקום שיטפלו באנשים הם צריכים להקיש מספרי תעודות זהות ולהתמודד עם דיווח ידני ועם בירוקרטיה שאחר כך חוזרת, בטח ובטח ברשות חלשה, שאין לה את יכולת המשחק הזאת, אני כבר לא מדברת על רשות שנמצאת בחשב מלווה שפשוט אין לה, לא יכולה מחודש לחודש להזיז כסף כי חשב מלווה מסתכל על כל סעיף, ואין.

תמר זנדברג: זה שחור ולבן.

תמר זנדברג: זה דבר שני.

תמר זנדברג: אז צרף את קולנו כוועדה לדיון בנושא הזה.

תמר זנדברג: אני לא רואה משמעות תקציבית, אם אתה אומר שזה היינו הך.

תמר זנדברג: כלומר אין פה 20 הועדות שווה תקן.

<קריאה: לא, יש - - - גם תנאים סוציאליים נאותים.

תמר זנדברג: אני בטוחה שיש.

תמר זנדברג: אנחנו בעד שעובדים יקבלו תנאים סוציאליים.

תמר זנדברג: גם אותה עובדת שנקלטת על סמך הועדות, היא מקבלת את התנאים הסוציאליים.

<קריאה: לא את הכל.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: אז מדינת ישראל תוריד כנף באיזה מטוס, איזה קישוט, ובאמת, הפערים, אתמול אישרו כאן 180 מיליון שקל למטוס.

תמר זנדברג: כמה הועדות/תקנים זה היה יכול להיות?

תמר זנדברג: הדבר האחרון זה נושא המדריכים.

תמר זנדברג: כל הכבוד לרשות שלקחה את זה על עצמה, ובאמת ברשויות שדחפו ורצו את זה, אבל המדריכים האלה זה אנשי מקצוע מבחינתנו, גם אם זה לא תקן, גם אם זה לא הועדה, זה אנשי מקצוע שהתרומה שלהם בשטח מול המכורים, הרבה מהם אנחנו רואים אותם, מכורים לשעבר.

<קריאה: רובם מכורים נקיים, אנשים מדהימים שעושים עבודה, הם בגובה העיניים.

תמר זנדברג: עושים עבודה שבאמת באה מהמקום שהוא העוזר ביותר.

תמר זנדברג: הוא החיבור האמיתי.

<קריאה: כל מי שעוסק בתחום יודע את זה.

תמר זנדברג: לגמרי.

תמר זנדברג: ואנחנו גם ראינו את זה חזור וראה כאן בוועדה וגם בסיורים שלנו וכל הביקורים שהיינו בהם, ולכן היכולת של משרד הרווחה לפתח מענה, אני מדברת תקציבית, שהוא ייעודי לזה, שהוא ייחודי לאותם מדריכים, כמו שיש תקן וכמו שיש הועדה, יש תקציב למדריך שזה ה-, מכאן מתחילה העבודה, כי זה מדריך שהוא מגיע מהמקום הזה, מיועד למקום הזה, מחזיר לקהילה.

תמר זנדברג: באמת אין גאווה יותר גדולה מזו למכור או מכורה נקיה שאחר כך חוזר ומציל נפשות.

<יואב בן ארצי: גם תקציב וגם אופק תפקודי.

תמר זנדברג: אוקיי.

<חגי ברוש: דרך אגב, מדריכים אין רק ברווחה.

<חגי ברוש: יש גם במשרד הבריאות, יש בעוד מערכות.

<חגי ברוש: הכניסה שלנו לסיפור הזה זה מתוך זה שאנחנו מחפשים פה איזה שהוא - - -

תמר זנדברג: בסדר, הדיון שלנו התמקד ברווחה בגלל המצ'ינג, בגלל ששם זה דבר שהוא מקובל.

תמר זנדברג: כמו שאתה יודע חגי, אנחנו משתדלים בוועדה הזו להסתכל פרוסות-פרוסות וכל פעם לגעת בנתח אחד, והיום הוקדש לזה.

תמר זנדברג: אני רוצה מאוד להודות לכולכם על ההשתתפות ועל התרומה.

תמר זנדברג: תודה ל-ממ”מ על הנייר.