ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 308, 2016-12-12 11:45

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת חינוך תרבות והספורט של הכנסת השלישית במספר היום וה-308 מתחילת הקדנציה.

יעקב מרגי: הנושא תוצאות של מבחנים ישראליים ובינלאומיים בחינוך.

יעקב מרגי: בכוונה לקחנו הגדרה כוללנית כי שמענו על ה-TIMSS, פיז"ה, והמיצ"ב, בקיצור, כל פעם מציבים לנו מראה מול הפרצוף, ועוד פעם תלמידי ישראל, תלמידי ישראל, ואני התקוממתי בפעם האחרונה שהפנו אצבע לתלמידי ישראל.

יעקב מרגי: אני חושב שההערכה והמדידה היא לא לתלמידי ישראל.

יעקב מרגי: המדידה וההערכה היא למערכת החינוך ואין לי שום דבר כנגד כוחות ההוראה, אבל כן זו מערכת מדידה לכוחות ההוראה שמקומם נעדר מהדיון הזה.

יעקב מרגי: אני לא מוצא כאן לא את הארגונים הפרופסיונליים שמתעקשים שיקראו להם ככה והם לא נמצאים כאן.

יעקב מרגי: אני חושב שהגיע הזמן ואני חוזר על זה בכל דיון, לעיצוב פניה של מערכת החינוך במדינת ישראל.

יעקב מרגי: נמצאים אתנו משרד החינוך, כל הכבוד.

יעקב מרגי: אני אומר רבותי, לא ייתכן, המדינה מתקצבת ונותנת ושופכת תקציבים ומוסיפה תקציבים ולא מספיק, צריך עוד תקציב למערכת החינוך ואין מי שיבוא ויאמר או יבדוק מה התוצאות.

יעקב מרגי: מה התפוקות.

יעקב מרגי: אז אני שמתי סימני שאלה וסימני קריאה בפתח דבריי, לכן בסוף הדיון כנראה נצטרך לקרוא כאן קריאה, אבל מי שמציג לנו את הנתונים, ראמ"ה, רשות ארצית למדידה והערכה בחינוך.

יעקב מרגי: כשאני קורא את המסמכים אני לכאורה צריך להיות מעודד, מצד שני, מדינת ישראל כמדינה, כמערכת, בתוך המדידה אנחנו במצב של או עמידה במקום דרוך, או ירידה, לכן אני רוצה שתעשי לנו סדר בנתונים.

יעקב מרגי: כי אני מבין, אנחנו רגילים במציאות גם הפוליטית וגם התקשורתית במדינת ישראל, הכותרת יותר מעניינת מהתכלית, מהשורות למטה, ואני הכי אובייקטיבי לכן פתחתי בדברי תוכחה קשים בתחילה ואני אומר שיכול להיות שזה לא כצעקתה, תעשי לנו סדר בנתונים.

יעקב מרגי: לכן קודם כל אתן לך להציג את הנתונים ולאחר מכן אתן לחברי הכנסת לפתוח את הדיון ולשמוע את הנוגעים בדבר.

יעקב מרגי: בבקשה.

<חגית גליקמן: שלום רב, באמת בצפיפות די גדולה התפרסמו שלושה מחקרים גדולים על מערכת החינוך בישראל, אני מקבלת את דבריו של חבר הכנסת מרגי על הנושא שזה מערכת החינוך ולא התלמידים.

<חגית גליקמן: שלושה מחקרים גדולים, המיצ"ב, שהוא מערכת המבחנים הארצית שלנו, שמתואמת לתכנית הלימודים ומועברת בארבעה תחומי ליבה, מחקר בינלאומי, TIMSS, שעוסק - --

<קריאה: מיצ"ב זה ליסודי, נכון?

<חגית גליקמן: זה יסודי וחטיבת ביניים, תיכף אסביר.

<חגית גליקמן: המבחן הבינלאומי TIMSS, שעוסק במדעים ומתמטיקה בחטיבת הביניים ומחקר פיז"ה שמיועד לילדים בחטיבה העליונה בדרך כלל בכיתה י', מדובר על בני 15.

<חגית גליקמן: אני דווקא אתחיל מהסוף להתחלה ואנסה לעשות סדר בתמונה העולה על מערכת החינוך מתוך שלושת המחקרים האלה.

<חגית גליקמן: אז אני אתחיל דווקא ממחקר פיז"ה שהוא זה שהתפרסם האחרון ב- 6.12.

<חגית גליקמן: אני אומר מהו מחקר פיז"ה ומה אנחנו למדים מממצאיו.

<חגית גליקמן: מחקר פיז"ה הוא באמת המחקר הבינלאומי המקיף והחשוב ביותר בתחום החינוך, הוא נערך על ידי ארגון ה-OECD ארגון המדינות המפותחות אחת לשלוש, מיועד לבני 15.

<חגית גליקמן: זה כלומר החטיבה העליונה.

<חגית גליקמן: מחקר פיז"ה בניגוד ל-TIMSS ולמיצג לא עוסק בשליטה בתכנית לימודים מסוימת אלא מנסה להעריך באיזו מידה התלמידים מוכנים לחיים הבוגרים.

<חגית גליקמן: למה הכוונה?

<חגית גליקמן: רכשו כלי חשיבה כלליים והבנה באופן שמאפשר להם להתמודד טוב ובצורה יעילה עם הסביבה שלהם.

<חגית גליקמן: מחקר פיז"ה בודק אוריינות, כלומר את היכולת של תלמידים ליישם ידע וכישורים שהם רכשו בתחומים המרכזיים, קריאה, מתמטיקה, מדעים, דברים מהסוג הזה, אבל לקחת את הידע והכישורים שהם רכשו במהלך הלימודים שלהם בבתי הספר, ליישם אותו, לנתח להסיק ולהסביר בצורה יעילה את הדרכים שבהן הם ניגשים לבעיות, מפרשים אותן, ומוצאים להן פתרונות במגוון מצבים אפשר לחשוב על פי זה שהוא מחקר שחושב, בודק כיצד התלמידים מוכנים לחיים הבוגרים, קצת תואם את מחקר פי"ה שהיה לא מזמן בקרב בוגרים בני 16 עד 64.

<חגית גליקמן: אז כאמור, פיז"ה לא היה נועד לבדוק את מימוש תכנית לימודים מסוימת אלא כיצד תלמידים יודעים להשתמש בידע נצבר לאורך שנים בתחום דעת מסוים וליישמו.

<קריאה: זה גם בתחום ידע אחד, או שניים?

<חגית גליקמן: שלושה.

<חגית גליקמן: מדעים, קריאה ומתמטיקה, אבל לא בודקים האם הוא יודע תכנית לימודים מסוימת אלא האם על סמך כל הידע שהוא רכש במדעים האם הוא יכול לפתור בעיות שקשורות לחיי היום יום, במדעים.

<קריאה: ההיקש ב- - -

<חגית גליקמן: במחקר פיז"ה השתתפו 72 מדינות, אתם יכולים לאות את המפה.

<חגית גליקמן: בסך הכל היו שתי מדינות עם קושי מסוים, ולכן הנתונים מדווחים על 70 מדינות, שזה לא יהיה בלבול.

<חגית גליקמן: הוא נערך במרץ 2015, השתתפו כ-6,600 תלמידים מ-173 בתי ספר, מדגם מייצג של האוכלוסיה בישראל למעט בתי הספר בפיקוח חרדי בנים.

<חגית גליקמן: המבחן היה ממוחשב במלואו.

<חגית גליקמן: הנה ההישגים לאורך שנים במחקר פיז"ה, אנחנו יכולים לראות שבהשוואה ל-2006 יש שיפור.

יעקב מרגי: תתמקדי מה השיפור.

<חגית גליקמן: יש שיפור, מדינת ישראל מוגדרת כאחת המדינות שעשתה את השיפור הגדול ביותר, גם בשנת 2012 וגם בשנת 2015, עדיין.

<חגית גליקמן: כלומר, בין 2006 ל-2015 במהלך עשור, יש שיפור בהישגים של תלמידי ישראל.

<חגית גליקמן: בין 2012 ל-2015 אין שינוי מובהק.

יעקב מרגי: יש גם ירידה וסטטיות.

יעקב מרגי: או עמידה או אפילו ירידה.

<חגית גליקמן: בין 2012 ל- 2015, יציבות.

<חגית גליקמן: השינויים הקטנים הם שינויים שאינם מובהקים.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות אבל את המיקום היחסי של ישראל למרות העלייה שחלה בין השנים 2006 ל-2012 ונשתמרה ב-2015, אנחנו יכולים לראות שהמקום של ישראל במדרג המדינות הוא מקום נמוך.

<חגית גליקמן: הקו הצהוב זה הקו של ממוצע מדינות ה-OECD, הקו האדום זה הקו של ישראל ומה שתוחם בקו מקווקו זה מדינות שבעצם אין הבדל בין הציון הממוצע של ישראל לציון הממוצע במדינות אלה.

<חגית גליקמן: כאמור לאורך השנים הממוצע של ישראל נמוך מממוצע של ה-OECD, בפערים כמו 26 נקודות, 14, 20 נקודות, וככלל, גם אם אנחנו מסתכלים במיקום של מדינת ישראל במדרג המדינות אנחנו יכולים לראות שהמיקום לא השתנה במדרג.

<חגית גליקמן: למרות העלייה, העלייה המתונה בהישגים של תלמידי ישראל בעשור האחרון עדיין המיקום שלנו לא השתנה דרמטית.

<חגית גליקמן: צריך לזכור שמדובר כל פעם ביותר מדינות שמשתתפות, זאת אומרת שיש שינויים בין המדינות.

<חגית גליקמן: מה שמאפיין מאוד, ואנחנו תיכף נראה את זה גם ב-TIMSS, זה השונות הגדולה שיש בציונים של תלמידי ישראל.

<חגית גליקמן: אם אתם יכולים לראות את המדד, זה המדד שארגון ה-OECD בוחר לאמוד בו את השונות, הביזור של הציונים, אנחנו יכולים לראות שהפער בין הציונים של התלמידים המצטיינים ביותר לתלמידים המתקשים ביותר, בישראל הפער הזה כמעט הגדול ביותר במדינות ה-OECD.

יעקב מרגי: מי אמר שאנחנו לא מובילים בכלום?

<קריאה: באי השוויון אנחנו ממש אלופים.

יעקב מרגי: אני מקווה שהבנתם שזה בציניות.

<חגית גליקמן: אני אחזור, עליה לאורך השנים, התייצבות בשנים האחרונות, במחזור האחרון, פיזור מאוד גדול.

יעקב מרגי: לימדו אותי שבמעלה ההר אם אתה עומד, אתה רק חוזר אחורה.

<חגית גליקמן: אז אני אומרת, הממצא לגבי פיזור הציונים הגדול בישראל עקבי במחזורים השונים של מחקר פיז"ה, ובמחקרים בינלאומיים אחרים, אבל נורא חשוב, פיזור הציונים הוא לא רק בין דוברי עברית לדוברי ערבית.

<חגית גליקמן: הוא גם בתוך כל אחד ממגזרי השפה.

<חגית גליקמן: זה חשוב.

<חגית גליקמן: פיזור הציונים הגבוה מעיד על פערים באוכלוסייה והפערים העיקריים עולים כאשר משווים דוברי עברית עם דוברי ערבית וגם תלמידים מרקע חברתי כלכלי שונה.

<חגית גליקמן: הנה רק תמונה שמראה את המיקום של דוברי העברית בצבע תכלת ודוברי ערבית בצבע ירקרק במדרג המדינות.

<חגית גליקמן: אלה הפערים.

<חגית גליקמן: שימו לב שדוברי העברית בקריאה נמצאים במקומות גבוהים מאוד, כנ"ל גם במתמטיקה, מעל הממוצע של ה-OECD.

חנין זועבי: הכחול זה יהודים וערבים זה הירוק.

<חגית גליקמן: נכון.

<חגית גליקמן: ואילו דוברי הערבית נמצאים במקומות התחתונים במדרג המדינות.

יעקב מרגי: הגרף הקודם - - -

<חגית גליקמן: הראה את ישראל בלבד.

יעקב מרגי: מהגרף הקודם הסקתי מסקנה שזו תמונת המצב שתהיה גם ב - - - אם אנחנו מובילים שם בפערים זה וודאי שיהיה.

<חגית גליקמן: נכון.

<חגית גליקמן: אני רק מסבירה.

יוסף ג'בארין: חגית, לגבי הקריאה שאני רואה שיש שם פער הכי משמעותי, זה תלמידים יהודיים לגבי עברית ותלמידים ערבים לגבי ערבית.

<חגית גליקמן: זה קריאה בשפת האם.

<חגית גליקמן: אז כאמור פערי הישגים גדולים מאוד.

יעקב מרגי: זה כמעט לא מדיד, אני אומר את זה בצער, זה כמעט לא מדיד מרוב שזה למטה.

יוסף ג'בארין: זה אין קריאה.

יעקב מרגי: טוב, אנחנו נשאל אחר כך את השאלות.

<חגית גליקמן: שיעור המצטיינים, זה גם מאוד חשוב, שיעור המצטיינים לאורך השנים במחקר פיז"ה עלה אצל דוברי העברית אך לא אצל דוברי הערבית.

<חגית גליקמן: זה מאוד מאפיין את ישראל, אנחנו נראה את זה גם תיכף ב-TIMSS.

חנין זועבי: מה, לא עקבתי אחרי המשפט האחרון.

<חגית גליקמן: אני אחזור גם על המשפט האחרון.

<חגית גליקמן: בסדר?

<חגית גליקמן: אחד המאפיינים את ישראל שעולים מהמבחנים הבינלאומיים, גם פיז"ה וגם TIMSS, זה שבישראל יש שכבה לא מבוטלת של מצטיינים, שרובם הגדול או המכריע הם דוברי העברית.

<חגית גליקמן: ולאורך השנים אתם יכולים לראות ששיעור המצטיינים בקרב דוברי העברית עלה.

<חגית גליקמן: בואו נסתכל למשל באוריינות קריאה.

<חגית גליקמן: הצבע הכחול זה שיעור המצטיינים בקרב דוברי העברית.

<חגית גליקמן: הקו הירוק בקרב דוברי הערבית, הבורדו זה כלל ישראל והצהוב זה בממוצע של מדינות ה-OECD.

יעקב מרגי: כשאת אומרת מצטיינים, תפרטי למה הכוונה.

<חגית גליקמן: פיז"ה וגם ה-TIMSS מחלקים את סולם הציונים לרמות הישג ובפיז"ה יש שבע רמות הישג, החל ממתקשים, מתחת לרמה 2 אלה המתקשים, ו-5, 6 הם המצטיינים.

<חגית גליקמן: לכל אחת מהרמה הזאת יש הסבר בדיוק מה כל ילד יכול לעשות, אני לא אכנס לזה.

יעקב מרגי: אני רוצה להבין.

יעקב מרגי: אני אקח מהקריאה ואסיק מסקנה.

יעקב מרגי: הקריאה המבחן הוא לדוברי עברית, בסדר?

<חגית גליקמן: כל אחד בשפה שלו.

יעקב מרגי: אם אני בודק ורואה שזה עומד על המצטיינים, 12% בסך הכל בשפת אם.

<חגית גליקמן: זה אוריינות קריאה.

יעקב מרגי: ברור, בסדר.

<חגית גליקמן: זה לא רק לדעת לקרוא.

<חגית גליקמן: אוריינות קריאה במובן הזה שאתה יודע להתמודד עם טקסטים חדשים ולדעת איזה טקסט רלבנטי, לקשר בין טקסטים שונים.

יעקב מרגי: אני חושב שתכלית הקריאה היא להגיע לזה.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות את העלייה לאורך השנים וההתייצבות.

<חגית גליקמן: אותו דבר, אנחנו יכולים לראות את הירידה בשיעור המתקשים.

<חגית גליקמן: כלומר, במקביל יש ירידה בשיעור המתקשים.

<חגית גליקמן: גם אצל דוברי ערבית הייתה ירידה בשיעור המתקשים אבל עדיין שיעור המתקשים גבוה מאוד.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות, באוריינות מתמטיקה, אנחנו יכולים לראות שמדובר במעל לחצי מהילדים דוברי הערבית מוגדרים כמתקשים, דהיינו מתחת לרמה 2 שאותה מגדיר ה-OECD כרמה מינימלית עבור תלמידים להיות מסוגלים להסתדר ולהשתלב טוב בחברה.

יוסף ג'בארין: יותר מ-50% מתחת לרמה המינימלית?

<חגית גליקמן: כן.

יעקב מרגי: כמעט 60%.

<חגית גליקמן: כאשר אנחנו מסתכלים על פערים מרקע חברתי כלכלי, אנחנו רואים כאמור, מה שאמרתי קודם, גם בקרב דוברי העברית וגם בקרב דוברי הערבית במידה פחותה בפיז"ה, אבל במידה גדולה יותר ב-TIMSS ובמיצ"ב, יש פערים בין תלמידים.

<חגית גליקמן: תלמידים שבאים מרקע חברתי כלכלי חלש, הישגיהם נמוכים באופן משמעותי מתלמידים שבאים מרקע חברתי כלכלי גבוה.

<חגית גליקמן: אז אני חוזרת לאורך עשור, שיפור בהישגי ישראל במחקר פיז"ה.

<חגית גליקמן: בהשוואה ל-2012 לא חל שינוי בכל התחומים.

<חגית גליקמן: בכל התחומים הממוצע בישראל נמוך מהממוצע של ה-OECD, פיזור הציונים גבוה, והגדול ביותר מכל מדינות ה-OECD.

<חגית גליקמן: שיעור המצטיינים דומה ל-OECD ואפילו לפעמים יותר, ושיעור המתקשים גדול בכל התחומים.

<חגית גליקמן: הישגי דוברי העברית גבוהים מהישגי דוברי הערבית וככל שהרקע החברתי כלכלי תרבותי גבוה יותר, כך ההישגים גבוהים יותר.

חנין זועבי: שיעור המצטיינים בכל התחומים גדול מהממוצע, את אומרת?

מירב בן ארי: לא, היא אומרת שזה אותו דבר כמו ה-OECD.

<חגית גליקמן: שיעור המצטיינים דומה לממוצע של ה-OECD.

<חגית גליקמן: גם כשמסתכלים, את יכולה גם להסתכל על תלמיד שמצטיין בכל התחומים.

<חגית גליקמן: תלמיד יכול להצטיין במדעים אבל לא קריאה ולהיפך, אבל שיעור המצטיינים שבכל התחומים דומה ל-OECD, ושיעור המתקשים בכל התחומים, מתקשים גם בקריאה גם במתמטיקה וגם במדעים גדול פי 1.5 מממוצע ה-OECD.

<קריאה: אבל היה שיפור בהישגים של כל המדינות, לא רק של ישראל.

<חגית גליקמן: לא כל כך.

<חגית גליקמן: מחקר TIMSS, נועד לתלמידי כיתה ח' והוא כן בודק כמו במיצב, ידע בתכנית וכישורים בתכנית לימודים.

<חגית גליקמן: במחקר TIMSS אנחנו מדברים על מתמטיקה ומדעים, מספרים, אלגברה, גיאומטריה, נתונים, לומדים ביולוגיה, כימיה, פיזיקה, מדעי כדור הארץ, פשוט להראות שמדובר בתכנית לימודים, בניגוד לפיז"ה, אוריינות.

<חגית גליקמן: נערך בישראל באפריל-מאי 2015, 5,500 תלמידים, 200 בתי ספר.

<חגית גליקמן: במחקר הזה לא השתתפו תלמידים חרדים.

<חגית גליקמן: אנחנו יכולים לראות את התמונה שעולה מ-1999 עד 2015.

<חגית גליקמן: ב-2011 הייתה קפיצה מאוד גדולה בהשוואה ל-2007 בהישגי ישראל.

<חגית גליקמן: מדינת ישראל הגיעה להישגים יפים, מקום שביעים במתמטיקה, מקום 13 במדעים, וההישגים האלה השתמרו.

<חגית גליקמן: חשוב מאוד לציין שההישגים האלה נשמרו, אין ירידה.

<חגית גליקמן: יש מגמת התייצבות.

<חגית גליקמן: אם אנחנו מסתכלים בין 1999 ל-2015 יש שיפור ניכר בהישגי ישראל, 45 נקודות במתמטיקה ו-39 נקודות במדעים.

<חגית גליקמן: זה המיקום של ישראל, הוא אמנם ירד אבל הסיבה לירידה, זאת אומרת הישגי ישראל לא ירדו אבל המיקום ירד.

<חגית גליקמן: למה המיקום ירד?

<חגית גליקמן: נוספו מדינות חזקות כמו אירלנד וקנדה שלא היו קודם, וחלק מהמדינות שהיו מעט פחות מאיתנו השתפרו קצת יותר ולכן המיקום ירד.

יעקב מרגי: אבל יש, כפי שאמרת, יש מדינות שמתחתינו והשתפרו.

<חגית גליקמן: נכון.

<קריאה: השתפרנו פחות מאחרים.

<חגית גליקמן: לא השתפרנו.

יעקב מרגי: עוז לתמורה מתי נכנסה?

<דסי הארי: עוז לתמורה סיימה את כניסתה בשנה זו.

יעקב מרגי: מתי היא התחילה להכנס?

<דסי הארי: לפני חמש שנים.

יעקב מרגי: אופק חדש?

<דסי הארי: אופק חדש התחילה להכנס - - -

<חגית גליקמן: ב-2008.

<דסי הארי: נכנסה בחינוך העל יסודי בתשע"ד.

<חגית גליקמן: מאוד חשוב לי להראות את שיעור המצטיינים.

<חגית גליקמן: זוכרים שגם בפיז"ה אמרנו שיש בישראל שכבה לא קטנה של מצטיינים.

<חגית גליקמן: אנחנו יכולים לראות את זה גם בTIMSS-, במתמטיקה ובמדעים.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות 13% מהתלמידים מצטיינים במתמטיקה ו-12% במדעים וזה כלל ישראל.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות שמבחינת המצטיינים אנחנו נמצאים במקום השמיני והתשיעי אחרי סינגפור, יפן ורוסיה.

יעקב מרגי: זה הולך ביחס ישר לפערים.

יעקב מרגי: מי שמבין בקריאת נתונים, זה ביחס ישר לפערים בחברה הישראלית.

<חגית גליקמן: נכון.

<חגית גליקמן: זו התמונה שעולה הן בפיז"ה והן ב-TIMSS.

<חגית גליקמן: 8% מצטיינים גם וגם.

<חגית גליקמן: אבל שיעור המתקשים גם הוא גבוה.

<חגית גליקמן: 16% מתקשים במתמטיקה ובמדעים.

<חגית גליקמן: שימו לב, שיעור המתקשים קטן יותר ב-TIMSS מאשר בפיז"ה.

<חגית גליקמן: למה?

<חגית גליקמן: כי מדובר בתכנית לימודית בבסיס ואוריינות היא קומה אחת מעל.

<חגית גליקמן: פיזור גדול כמו בפיז"ה, פערים בין דוברי עברית לדוברי ערבית.

<חגית גליקמן: שימו לב, דוברי עברית המצטיינים והמתקשים, אתם יכולים לראות שבין 2011 ל-2015 הייתה עלייה בין 2007 ל-2011 בשיעור המצטיינים גם במתמטיקה וגם במדעים, ושיעור המצטיינים עוד עלה אצל דוברי העברית אבל השתמר אצל דוברי הערבית גם כן.

<חגית גליקמן: מה שלא קרה כל כך במדעים אבל בכל זאת שיעור המצטיינים פה עדיין קיים, - - - מהתלמידים דוברי הערבית מצטיינים בTIMSS-, בפיז"ה, שזה קומה אחת מעל, אוריינות, שם אנחנו לא ראינו אחוזי מצטיינים.

<חגית גליקמן: פערים בין סוציו אקונומי, פערים גדולים, פה אפשר לראות שגם אצל דוברי הערבית יש פערים בין תלמידים מסוציו אקונומי נמוך בינוני וגבוה אצל דוברי הערבית.

<חגית גליקמן: מאוד חשוב להבין, TIMSS ומיצב שבנויים על תכנית לימודים, כאשר הם לוקחים שני ילדים בעלי אותו רקע חברתי כלכלי, דובר עברית ודובר ערבית, אין ביניהם פערים.

<חגית גליקמן: TIMSS ומיצב, תכנית לימודים ופיז"ה שמדובר באוריינות הפערים לא מצטמצמים.

<חגית גליקמן: כלומר יש עוד משהו שהוא מעבר לסוציו אקונומי.

יעקב מרגי: מעבר לתכנית הלימודים.

<חגית גליקמן: בדיוק.

<חגית גליקמן: אז אותו דבר, שיפור בהישגים, לא חל שיפור במחזור האחרון, הישגים של - - - ישראל במחקר TIMSS גבוהים מהישגי 39 המדינות וגם יש שיעור גבוה של מצטיינים אבל גם שיעור גבוה של מתקשים.

<חגית גליקמן: מיצב – חשוב לי להגיד לגבי המיצב.

<חגית גליקמן: גם מבחני המיצב במערכת החינוך, המבחנים הארציים שלנו, שנערים בכיתות ה' ובכיתות ח', בשפה- עברית או ערבית, מתמטיקה מדעים ב-ח' ואנגלית, הם נועדו לבדוק רמת שליטה בתכנית לימודים, כמו TIMSS.

<חגית גליקמן: לא כמו פיז"ה.

<חגית גליקמן: זו תמונת המצב.

<חגית גליקמן: למעלה, כיתה ה' ולמטה כיתה ח'.

<חגית גליקמן: אתם רואים, עברית, ערבית מתמטיקה אנגלית.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות, ושאלת על אופק חדש.

<חגית גליקמן: בוא נסתכל בגרף העליון, אופק חדש נכנס בשנת 2009 תשס"ח, ופחות או יותר הוטמע עד 2012, 2013.

<חגית גליקמן: ביסודי אני מדברת.

<חגית גליקמן: ורואים את העלייה, ובאמת את ההשפעה, כך אני מפרשת, של אופק חדש.

<חגית גליקמן: אבל ההשפעה הזאת היא לא אינסופית.

<חגית גליקמן: היא נשתמרה והשתפרה במערכת אבל בשלב מסוים התשומות של אופק חדש מוצו, והמערכת פחות או יותר נשמרה.

<חגית גליקמן: לא היה שינוי בהישגים, יש יציבות בהישגים מאז.

<חגית גליקמן: גם בכיתות ח' אנחנו רואים עליות, קצת פחות מסודרות.

<חגית גליקמן: במדעים אנחנו רואים עלייה בין השנים 2008 ל-2013 ויציבות אחר כך.

<חגית גליקמן: אני רוצה להראות עברית, עברית בכיתה ח'.

<חגית גליקמן: אפשר להראות שבשנה האחרונה, אני רוצה לפני שנראה את עברית, אני רוצה להזכיר שמיצב האחרון שהתפרסם התייחס לשנת 2016, תשע"ו.

<חגית גליקמן: שני המחקרים הבינלאומיים שציינתי קודם, מ-2015, תשע"ה, שנה לפני.

<חגית גליקמן: אז כשאנחנו מסתכלים על הגרף הזה, בעצם השנה שמושווית ל-TIMSS היא השנה הזו ולא השנה האחרונה.

<חגית גליקמן: אנחנו יכולים לראות למשל בעברית שבשנת תשע"ו, 2016, אנחנו רואים עלייה ניכרת לראשונה אחרי הרבה שנים של יציבות שבהן לא היה שינוי של ממש בהישגים.

<חגית גליקמן: זה קרה גם בפיקוח הממלכתי וגם בפיקוח הממלכתי דתי ובכל שלוש קבוצות הרגע החברתי כלכלי.

<חגית גליקמן: אותו דבר אנחנו יכולים לראות גם באנגלית וגם אצל דוברי הערבית שהייתה עלייה.

<חגית גליקמן: בכל המבחנים לפי המיצב ובכל השנים אנחנו ראינו פערים ניכרים בהישגים של תלמידים מרמות שונות של רקע חברתי כלכלי, ככל שהרקע גבוה יותר ההישגים גבוהים יותר.

<חגית גליקמן: את הפערים האלה ראינו גם עד שנת 2015, תשע"ה.

<חגית גליקמן: בתשע"ו, 2016 ראינו לראשונה מגמה כללית של צמצום פערים.

<חגית גליקמן: זו פעם ראשונה, צריך לקחת את זה בזהירות, - - -

יעקב מרגי: צימצום מינורי.

<חגית גליקמן: צימצום, ראינו בהכל, וצריך להמשיך ולראות שזה ממשיך ומתקיים במערכת, מוטמע ומתחזק.

<חגית גליקמן: אבל זה צמצום טוב במובן הזה שהיו עליות בהישגים של תלמידים מרקע חברתי כלכלי חלש ולא ירידות של תלמידים מרקע חברתי כלכלי חזק.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות אצל דוברי העברית צמצום של 10 נקודות.

<חגית גליקמן: בתשע"ה, 2015, תשע"ו, 2016, כנ"ל.

מירב בן ארי: הגבוה בינוני נמוך זה המעמד סוציו אקונומי?

<חגית גליקמן: כן.

<חגית גליקמן: את יכולה לראות בעברית ח', את רואה את הצמצום של 16 נקודות, זה מה שהראיתי קודם.

<חגית גליקמן: את רואה עליה תלולה יותר של התלמידים מסוציו אקונומי נמוך.

חנין זועבי: זה דוברי עברית?

<חגית גליקמן: כן.

<חגית גליקמן: דוברי עברית כרגע.

יעקב מרגי: יכול להיות שהסממנים הדיפרנציאליים - - -

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות גם במדעים.

<חגית גליקמן: אם ראינו פתיחת פערים גם בTIMSS- וגם במיצב בכיתה ח' עד לשנת תשע"ה כולל, אנחנו בתשע"ו מתחילים לראות צמצום פערים.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות גם בין דוברי ערבית לדוברי עברית ואתם יכולים לראות גם במדעים מטע וטכנולוגיה ח' וגם באנגלית ה', תמונה דומה לא רק בסוציו אקונומי, בין מגזרים שונים, החינוך הממלכתי לעומת החינוך הממלכתי דתי, צמצום של 17 נקודות באנגלית ה', לראשונה.

<חגית גליקמן: כנ"ל לגבי צמצום במדעים מדע וטכנולוגיה לגבי ח'.

<חגית גליקמן: אתם יכולים לראות גם במגזר הבדואי בדרום, אבל תראו את הנקודה האחרונה.

<חגית גליקמן: נמשיך לעקוב אחרי ההתקדמות, לראות שזו לא תופעה חולפת, שזו מגמה ושאנחנו יודעים להסביר אותה ושאנחנו יודעים לדעת מה גרם לעלייה בהישגים של המגזר הבדואי בדרום ולזהות מה גרם לכך ולחזק את זה.

חנין זועבי: איך זה לא השפיע על ממצאי פיז"ה?

<חגית גליקמן: זה 2015 כיתה י'.

<חגית גליקמן: אני מדברת על מגזר הבדואי בדרום ה' ו-ח' ב-2016.

<חגית גליקמן: מסתכלים על מערכת החינוך כולה.

<חגית גליקמן: אז בואו ננסה לסכם את התובנות.

<חגית גליקמן: לאורך עשור שנים שיפור ניכר בהישגי תלמידי ישראל במבחני המיצב וה-TIMSS, ושיפור מתון יותר במבחני פיז"ה.

<חגית גליקמן: יודגש: מיצב ו-TIMSS בודקים שליטה בתכנית לימודים, ידע ומיומנות.

<חגית גליקמן: פיז"ה בודק אוריינות.

<חגית גליקמן: פיזור ההישגים, הציונים בישראל הוא הגדול ביותר.

<חגית גליקמן: יש שיעור גבוה של תלמידים מצטיינים, זה מכל המחקרים.

<חגית גליקמן: שיעור גבוה של תלמידים מתקשים.

<חגית גליקמן: פערים גדולים בהישגים בין תלמידים מרקע חברתי כלכלי שונה, פערים בין תלמידים דוברי עברית לדוברי ערבית.

<חגית גליקמן: כאשר מדובר בתכנית לימודים, הפערים בין דוברי עברית לדוברי ערבית מוסברים באמצעות רקע חברתי כלכלי, בפיז"ה לא.

<חגית גליקמן: במיצב, תשע"ו, לראשונה נראתה תמונה, מגמה של צמצום פערים בין תלמידים מקבוצות אוכלוסייה שונות, רקע חברתי שונה, בדוברי עברית בין פיקוח ממלכתי וממלכתי דתי ובבדואים בדרום.

<חגית גליקמן: יש להמשיך ולעקוב בשנים הבאות על מנת לוודא שמדובר במגמה מתמשכת.

<חגית גליקמן: תודה רבה.

יעקב מרגי: אין ספק שפרשת את המפה על השולחן וגם את המראה אל מול פנינו על מערכת החינוך במדינת ישראל, אין ספק שגם לא נחדש כלום אם נאמר שכולנו מבינים שכמה שנשפוך עוד כסף, נשנה פה, נשנה שם, התמונה לא תשתנה בגדול, צריך לשנות את השיטה.

יעקב מרגי: אין ספק שהמגמות החיוביות האלה, לא כדרכה של מדינת ישראל, הפוך, צריך לקחת את המגמות האלה לראות מה קרה שם ולהעצים אותם ואין ספק שתמונת המצב שעולה מהדו"ח מה שראינו כאן שאילו פני החברה הישראלית, הפערים בחברה הישראלית, היינו מצמצמים פערים היינו במקום טוב יותר למעלה, כי איפה שיש חתך סוציו אקונומי גבוה אנחנו רואים ששיעור המצטיינים מגיעים למקום טוב יחסית בעולם.

יעקב מרגי: תארו לכם שהיינו מצמצמים את הפערים מלמטה למעלה כמה היינו מככבים במפה הזאת, אבל המסקנה היא קשה מאוד.

יעקב מרגי: לא ניתן לחיות עם מצב של פערים כזה גדול בחברה הישראלית והשאלה הנשאלת אם יש תכנית ויש הגדרת יעדים להתמודד עם הנתונים האלה.

יעקב מרגי: אבל לפני התשובה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל ביקש ממני לדבר כיון שהוא יוצא להצבעה.

מיקי רוזנטל: ממש בקצרה, ואני מתנצל שאני צריך לצאת לוועדת כספים.

מיקי רוזנטל: התגובה של משרד החינוך או של שר החינוך, אני לא רוצה להגיד, היא מינורית מדי לאור הקטסטרופה שמתרחשת פה.

מיקי רוזנטל: שר החינוך התייחס אמר שזה היה בתקופת קודמו המבחן, וגם כאן הדברים מוצגים שיש שיפור ואכן יש שיפור.

מיקי רוזנטל: אבל השיפור הוא כאין וכאפס לעומת 12 מיליארד שקל שאנחנו שפכנו משנת 2007 עד עכשיו בתוך מערכת החינוך.

מיקי רוזנטל: 12 מיליארד שקל שמנו בדבר הזה, והתפוקה היא אפסית לעומת מה שהיה צריך לתת.

מיקי רוזנטל: המשמעות היא שלושה דברים: אחד שיש לנו את הכסף במקומות הלא נכונים, שניים – ששרי חינוך פה מתנהלים על פי גחמות ולא על פי תכנית רצינית לשיפור המצב, ושלוש – מה עושים עכשיו?

מיקי רוזנטל: זאת השאלה הכי חשובה לדעתי.

מיקי רוזנטל: אני חושב שאם משרד החינוך לא יקבל החלטה חד משמעית, שני דברים הכרחיים: אחד – שיפור רמת ההוראה והמורה במדינת ישראל, נקודה.

מיקי רוזנטל: לא כל אחד יכול להתקבל לסמינר להוראה, והמצב היום הוא שזה לא רק העניין של הגמול למורים, זה עניין גם של איך משרד החינוך מעמיד את מעמד המורה, איך הוא נאבק על מעמד המורה.

מיקי רוזנטל: הוא בדרך כלל משפיל את המורים כל היום במקום לרומם את מעמדם, ואז לצערי אנשים טובים לא רוצים את זה.

מיקי רוזנטל: גם בסינגפור וגם בפינלנד, שתי מדינות שמצטיינות, גם במבחנים הבינלאומיים, כל אחד בדרכו, יש להם מכנה משותף אחד, וזה שהמורה במדינות האלה זה אחד המקצועות הכי יוקרתיים שיש ובפינלנד זה אחד לעשרה מתקבל למכללה ובסינגפור זה אחד לעשרים.

מיקי רוזנטל: על כל עשרים אנשים שרוצים להתקבל למכללה, רק אחד מתקבל, וצריך לעשות את הדבר הזה אם אנחנו רוצים שיפורים לטווח ארוך.

מיקי רוזנטל: זה דבר ראשון.

מיקי רוזנטל: הדבר השני והמיידי, שגם אותו עושים באיזו מריחה, אני יודע שעושים רפורמה במכללות עכשיו, זה כאין וכאפס לעומת מה שצריך.

מיקי רוזנטל: הדבר השני ההכרחי זה תקצוב דיפרנציאלי אמיתי, לא למשוך את השמיכה הזאת קצת לפה וקצת לפה אלא להגיד 'המורים הטובים הולכים למקומות החלשים' אנחנו עושים עכשיו מאמץ לאומי לצמצם את הפערים.

מיקי רוזנטל: אנחנו נותנים מאמץ מדיד, אנחנו רוצים לצמצם את הפער הזה ב-5% כל שנה.

מיקי רוזנטל: אם לא נעשה את זה, לא עשינו כלום, אבל כלום.

מיקי רוזנטל: שפכנו את הכסף לחינם ולא יצא מזה דבר.

מיקי רוזנטל: העניין הזה הוא אתגר לאומי כי המשמעות היא לא רק ש-50% מתלמידי ישראל אין להם בגרות, לא רק שאנחנו מדשדשים במבחנים הבינלאומיים, המשמעות שזה על התל"ג שלנו, על כושר ההשתכרות של האנשים, על הרווחה פה, על הוצאות המדינה, על כל תחום מחיינו הוא דרמטי ואנחנו צריכים עכשיו לעצור, ולהגיד, לא נחכה למבחן הבא.

מיקי רוזנטל: אנחנו כבר יודעים מה יהיה במבחן הבא.

מיקי רוזנטל: אולי יהיה שיפורון או שיפורצ'יק, אולי אחרים ישתפרו יותר מאיתנו, צריכים מהפיכה.

מיקי רוזנטל: מהפיכה בחינוך ולא לשים עוד תחבושת ועוד פלסטר ועוד תחבושת ולקוות שיהיה טוב.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין בבקשה.

יוסף ג'בארין: תודה כבוד היושב ראש על הדיון.

יוסף ג'בארין: אפשר לדעת מי בדיוק ממשרד החינוך נמצא כאן?

יעקב מרגי: אני אקריא לך, נעמי כץ ממפמ"ר מתמטיקה הוזמנה, נרשמה.

יעקב מרגי: לימור קשת, מנהלת אגף מדעים, ואם תרצה את הרשימה היא מולך.

יעקב מרגי: אתה כל פעם פותח ב'מי נמצא פה'.

יעקב מרגי: משרד החינוך פה דבר, תשאל.

יוסף ג'בארין: אתה יודע למה אני פותח.

מירב בן ארי: אבל הם פה, אלה האנשים הכי רלבנטיים.

יוסף ג'בארין: האמת שאני יודע גם למה אתה מתרגש מהשאלה שלי כי אנחנו שוב ושוב נמצאים ממול העובדה שנציגים בכירים, לא מנכ"לית, השר כמובן שלא, השר חוץ מלבוא לשעה ורבע בשנה, להציג את התכנית וזהו.

יוסף ג'בארין: המנכ"לית לא נמצאת, אנשים שאמורים בהחלט להתייחס לנושאים הכי חשובים כיום במערכת החינוך בישראל - - -

יעקב מרגי: אז הנה, איתגרת אותי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם ומשרד החינוך יקח את זה איתו.

יעקב מרגי: השאלה היא מה משרד החינוך עושה כדי לצמצם את הפערים ולהופיע במקום טוב יותר במבחנים הבאים לכן אל מול אתגרי המחר והתכנית הזאת אנחנו נדרוש שגם השר וגם המנכ"לית יבואו לכאן עם התכניות גם בקטע של התקצוב הדיפרנציאלי, גם בהתמודדות בפערים ובמגזר הערבי ובכלל שיפור, תכנית ממש, תכנית עבודה להתמודד עם הנתונים שהוצגו בפנינו.

יעקב מרגי: זה בסיכום.

מירב בן ארי: חייבים לומר שיש פה את ה- - - שהן נשות המקצוע.

יוסף ג'בארין: אלה נשות המקצוע אבל מה עם סדר העדיפויות ומה עם התקציבים.

יוסף ג'בארין: מפמ"ר לא מחליטה על חלוקת תקציבים.

יוסף ג'בארין: היא מתפקדת בתקציב שיש לה.

יעקב מרגי: קדימה, חברים.

יוסף ג'בארין: אם אתם שואלים אותי, חבריי במשרד החינוך, האם אנחנו מודעים לתכנית שיכולה לענות על המצב הקטסטרופלי שהוצג כאן מראמ"ה, אני אומר לכם, אין לכם תכנית.

יוסף ג'בארין: מבחינת אי השוויון, אנחנו אלופים.

מירב בן ארי: המצב לא כזה קטסטרופלי.

יוסף ג'בארין: מבחינת אי שוויון לפחות.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: אי שוויון ופערים.

יוסף ג'בארין: אנחנו צריכים להתבייש בכך.

יוסף ג'בארין: אנחנו כחברי ועדת החינוך צריכים להתבייש בכך.

יוסף ג'בארין: זו תמונת המצב.

יוסף ג'בארין: את ראית באוריינות בקריאה, ראית את הפער בין דוברי העברית לדוברי הערבית.

יוסף ג'בארין: אנשים מצטיינים למעלה וזה פשוט כאילו שאנחנו חיים בשני עולמות שונים, שתי מערכות שונות.

יוסף ג'בארין: דיבר ראש הממשלה נתניהו על מדינה בתוך מדינה אבל בהקשר השלילי, זה מדינה בתוך מדינה.

יוסף ג'בארין: אין לי שום הסבר אחר למה שקורה כאן וכשאני שואל את עצמי האם יש לכם תשובות לדברים הללו, אני אומר לכם שאין לכם תשובות.

יוסף ג'בארין: אני מכיר טוב מאוד את התכניות, בעיקר את התכנית לתקצוב דיפרנציאלי.

יוסף ג'בארין: קודם כל היא כל כך מצומצמת עד לחטיבת הביניים, תכנית חומש, כל מה שיועבר בה לתלמידים הערבים זה בקושי יגיע לחצי מיליארד שקל לחמש שנים בביצוע מלא, אם זה באמת יתבצע.

יוסף ג'בארין: היא בכלל לא מגיעה לחטיבה העליונה, וזו נקודה מאוד משמעותית, כשאנחנו יודעים שבחטיבה העליונה הפערים מההשקעות של משרד החינוך ורשויות מקומיות ועמותות וכדומה יכולים להגיע לתשע פעמים יותר.

יוסף ג'בארין: אז כשהפערים הללו קיימים, מישהו יכול להתפלא שאנחנו אלופים בפערים?

יוסף ג'בארין: זו פשוט תוצאה מתבקשת לצערי, מהפערים שקיימים בהשקעה במשרד החינוך.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שהיה מחקר לא מזמן, של בנק ישראל יחד עם האוניברסיטה העברית, אנשים מאוד מכובדים ששמו לנגד עיניהם את צמצום אי השוויון.

יוסף ג'בארין: והם המליצו על השקעה של לפחות 5 מיליארד שקל במערכת החינוך הערבית, כי הם אמרו במפורש שמערכת החינוך הערבית כיום היא חלק מהבעיה, לא רק בתחום החינוך אבל גם בתחום התעסוקה והביטוח הכלכלי וכולי.

יוסף ג'בארין: ולכן כשאתם מדברים על מקסימום חצי מיליארד שקל בתיקצוב הדיפרנציאלי לחמש שנים זה כלום.

יוסף ג'בארין: זה לא יכול להציל את המערכת.

יוסף ג'בארין: צריך פשוט לשים תכנית שבאמת יכולה להעלות ברמה של מה שמתבקש.

יוסף ג'בארין: בנק ישראל ממליץ על חמישה מילארדים.

יוסף ג'בארין: אתם מדברים על עשירית מזה.

יוסף ג'בארין: עשירית מזה לא תציל אותנו מהמצב הזה.

יוסף ג'בארין: התגאיתם, כל הזמן אומרים לנו 'תראה מה שקורה בלבנון, תראה מה שקורה בבחריין, בירדן, אם זה לא מוצא חן בעיניכם תלכו לגור שם' וכדומה.

יעקב מרגי: מי שלח אותך לשם?

יוסף ג'בארין: לצערי אני שומע את זה כל הזמן בכנסת.

יוסף ג'בארין: דוד ביטן לא חסך את זה גם לפני יומיים בראיון שהיינו ביחד ברדיו.

יוסף ג'בארין: מדינות ערביות, תראו את התוצאות, הממוצע שם הרבה יותר טוב מהממוצע של התלמידים הערביים בישראל.

יוסף ג'בארין: לכן אם זה לא השקעה ואם זה לא סדר עדיפויות ואם זה לא אפלייה, אני לא יודע מה זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מירב בן ארי בבקשה.

מירב בן ארי: תודה אדוני היושב ראש.

מירב בן ארי: יש לי התייחסות, הדברים שמטרידים הם בעיני זה שתקציב של משרד החינוך כל שנה הולך וגדל, ובשנים האחרונות הוא בכלל הוכפל, ועדיין מה שמטריד אותי ועברתי על כל המצגת שלך, זה שאין שינוי כזה משמעותי.

מירב בן ארי: אני לא אומרת שיש הידרדרות אבל אין כזה שינוי.

מירב בן ארי: יחסית להשקעה, אין פה, איך זה נקרא אצלנו, אנחנו מתעסקים בזה הרבה בעניינים כלכליים.

מירב בן ארי: האם יש באמת החזר על ההשקעה ולפי מה שזה נראה כאן, בעיקר ההתחלה, כשהתחלת עם פיז"ה ועם ה-TIMSS, אין כזה שינוי.

מירב בן ארי: אני לא רואה כאן קטסטרופה, אבל אני לא רואה כאן שום שינוי ויחסית להחזר עבור השקעה לא נראה לי שזה מגיע למקום נכון.

מירב בן ארי: אני רוצה להוסיף עוד שני דברים: אחד- העניין שהמצטיינים נשארים מצטיינים, זה משהו שאנחנו שמים לב שזה לא משתנה, אז אולי כדאי באמת בעניין הזה, כי מה שקורה כאן ועקבתי אחרי כל הטבלאות, זה שהמתקשים לא משתנים, להיפך, הם יותר מתקשים.

מירב בן ארי: אבל המצטיינים שומרים על קו אחיד.

מירב בן ארי: נראה לי שאם אנחנו עושים איזו שהיא תכנית בהמשך לזה צריך להתחיל לשים את מרכז הכובד על המתקשים כי המצטיינים נראה לי יסתדרו גם בלעדיכם עם תכניות להצטיינות בבתי הספר.

מירב בן ארי: עוד דבר שרציתי לומר על הדיפרנציאציה, שאין ספק שביסודי יש תהליך כבר לפחות לדעתי שנתיים, של חינוך דיפרנציאלי, כבר בכנס שדרות לפני שנה וחצי ראינו.

מירב בן ארי: ואז באו ואמרו שבאמת הדגש בתכנית הזאת היא לשים את זה בחטיבה העליונה.

מירב בן ארי: זאת אומרת במשך השנים האחרונות השקעתם הרבה ביסודי, בסוף חבר'ה מגיעים לחטיבה העליונה ואנחנו עדיין נותנים לרשויות החזקות לחזק את החזקים ולחלשים אנחנו לא נותנים.

מירב בן ארי: אני יודעת לפי מה שהבנתי שזה הדגש במשרד החינוך.

מירב בן ארי: אם יש משהו אחר אז תגידו, אבל כשישבנו כאן עם השר והמנכ"לית שזה היה - - - אמרו שהדגש הוא עכשיו על החטיבה העליונה, זאת אומרת שביסודי הם - - -.

מירב בן ארי: משפט אחרון, קודם כל כל הכבוד על העבודה, ועל הנתונים, באמת מאוד מעניין.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך - - -

יעקב מרגי: עשית לנו סדר.

יעקב מרגי: קול ברמה נשמע, וגם נהי בכי תמרורים.

מירב בן ארי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר זה לגבי המגזר הערבי.

מירב בן ארי: הרי אם אנחנו באנו ושמנו כאן את החינוך הדיפרנציאלי, אם שמנו כסף מוכוון למגזר הערבי חייבת להיות כאן תכנית אופרטיבית.

מירב בן ארי: כי מבחינתי המצטיינים בסדר, השיפור סביר, אבל בסוף השוליים נשארו בשוליים.

מירב בן ארי: אני צריכה ללכת, אני מתנצלת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: תחילה אני מצטרף לבקשתו או לתקוותו שהייתה של חברי יוסף ג'בארין.

יעקב מרגי: אתה מזלזל בהבטחה שלי.

מסעוד גנאים: לא, לא מזלזל.

מסעוד גנאים: אני רוצה שתבטיח עוד דבר.

מסעוד גנאים: אנחנו כחברי כנסת מהמשותפת, בוועדת החינוך, אנחנו נבקש עוד כמה ימים דיון מיוחד בקשר לפערים בין החינוך הערבי ליהודי.

מסעוד גנאים: אני מקווה שתתמוך בנו וגם שתתמוך בזה שכל הנוכחים, האנשים מכובדים, אנחנו מכבדים אותם, יש להם סמכות, וזה לא אומר אם אנחנו רוצים את המנכ"לית שאנחנו ממעיטים מערך הנוכחים, בכלל לא.

יעקב מרגי: לימד אותי פעם אדם חכם, הוא היה ראש רשות, כל פעם הייתי מנדנד לו.

יעקב מרגי: אמר לי תקשיב, "אני אלמד אותך כלל בעסקים.

יעקב מרגי: מה שתקבל מפקיד האשראי יותר ממה שתקבל ממנהל הבנק".

יעקב מרגי: אל תעלה לקומה שלישית.

מסעוד גנאים: עניין של חשיבות הנושא.

מסעוד גנאים: כבוד היושב ראש, משנת 2010 נדמה לי, מי שהמציא את מבחני הפיז"ה הוא גרמני אנדראס שלייכר, הייתה לו הצהרה בקשר לישראל שישראל היא המדינה שיש בה הכי הרבה פערים.

מסעוד גנאים: אני חושב שהכלל או ההשוואה היא כך: ככל שהפער גדול בישראל בין התלמידים היהודים והערביים במיוחד והאחרים, ככל שהמעמד של ישראל יהיה נחות יותר במבחנים האלה בהשוואה לעולם.

מסעוד גנאים: אני חושב שאת הכלל הזה נכון, לכן אם רוצים שישראל תתקדם יותר בסולם של ה- - - בעולם, אם הם רוצים, לא יודע, הם צריכים לעשות צדק ושוויון חינוכי עם שאר התלמידים.

מסעוד גנאים: במיוחד התלמידים הערביים.

יעקב מרגי: לצערי הרב הם רוצים את המקום השמיני הזה, לאותם מצטיינים להביא אותם למקום שני שלישי או ראשון אבל הלוואי והייתי משוכנע ואומר לך שהם, הרי הפערים זועקים לשמיים שנים רבות.

יעקב מרגי: בהתחלה אמרו לנו 'אל תבכו' בסך הכל לא רצינו, עשרים שנה אחרי זה שכבר לא נופיע בסטטיסטיקות, בדו"חות, אבל כנראה יש מי שנהנה מזה או שמעדיף לדחוף את הטובים קדימה.

יעקב מרגי: אני אישית יש לי הצעת חוק שמתייחסת רק למחוננים, להעצים אותם, אבל זה לא אומר שצריך להשאיר את השאר מאחור.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: תודה אדוני היושב ראש.

חנין זועבי: אני מודאגת לא רק מהנתונים ולא רק מהפער אלא מהאדישות כלפי הפער.

חנין זועבי: אני לא הייתי כל כך מודאגת אם היו מציגים לנו גם את הפערים האלה אבל גם גישה רצינית מטעם משרד החינוך שאנחנו כל כך מודאגים, אנחנו לא יכולים לסבול את הדבר הזה, אנחנו מכירים באי צדק, מכירים, זה לא רק עניין של מקצועיות, זה עניין של מדיניות, של כוונות.

חנין זועבי: זו הדאגה הראשונה.

חנין זועבי: הדאגה השניה, אני לא פוטרת את המפמ"רים שיושבות כאן, אני חושבת שמפמ"רית שרואה את הפער הזה במתמטיקה צריכה לדפוק על השולחן להגיד "אני לא מוכנה להמשיך עם פערים כאלה", זו כן אחריות של מפמ"רים, חוץ מהאחריות של משרד החינוך.

חנין זועבי: מה שיותר מדאיג, ועכשיו אתה נותן לי גיבוי כי אמרת את זה, אני היססתי להגיד את זה אבל עכשיו אתה אמרת את זה אז אני ממשיכה בקו שלך.

חנין זועבי: אני חושבת שחשוב למדיניות, כמו שאמר נתניהו, להוציא ערבים וחרדים, המצב שלנו בסדר.

חנין זועבי: כלומר הדאגה היא לא רק על מצטיינים אלא על המגזר המצטיין.

חנין זועבי: אם שם הדברים הולכים בדרך הנכונה, אנחנו יכולים להעלים עין.

חנין זועבי: אני אגיד יותר מזה, אם ה-OECD לא היה מפרסם את התוצאות האלה ולא הייתה פדיחה בינלאומית, אז גם האדישות הייתה יותר גדולה.

חנין זועבי: לכן אני חושבת שצריכים שלושה דברים: הכרזה על מצב חירום זה דבר מתבקש, זה לא הגזמה.

חנין זועבי: אני באמת כל הזמן - - -

יעקב מרגי: נראה לי שזו ההכרזה היחידה שתתמכי בה.

חנין זועבי: לא, יש כמה.

חנין זועבי: מלחמה בפשיעה אני אתמוך, הכרזה נגד אי צדק, קול צעקה.

חנין זועבי: אני ידעתי שיש פערים, האמת, כל פעם מצליחים לזעזע אותנו מחדש.

חנין זועבי: אני יודעת שיש פערים אבל זה לא פערים, תמיד הפערים הם בתחום הנורמלי, יש הגיון אפילו בפערים.

חנין זועבי: רוב הזמן יש הגיון בפערים, אבל אתה נותן לי את זה אותה מערכת חינוך ואתה אומר לי היהודים שם והערבים למטה, אז אי אפשר להוציא את ה, אני לא יודעת איך לתאר את זה, את הרוע.

חנין זועבי: אי אפשר לא לחשוב על רוע, כאשר יש לך אותה מערכת, אותה מדיניות ואתה מעלה מגזר ואתה מוריד מגזר.

חנין זועבי: יש סלידה, לא רק גזענות, אפילו חוסר הגינות אנושית בסיסית.

חנין זועבי: אני רוצה להמשיך גם בנקודה של התקציב ותכנית חירום להקטנת פערים.

חנין זועבי: אני חושבת שיש גם לבקר את עצמנו איך אנחנו לא מזעזעים את המדינה שממשיכה במדיניות הזאת, אולי כי אנחנו יותר מדי שקטים.

חנין זועבי: אני מאלה שאומרים שאנחנו יותר מדי שקטים.

חנין זועבי: אבל המורה הערבי, הם הרי אחראים על חלק גדול מהתוצאות, לא פוטרים אתכם, אבל במגזר הערבי יש לנו שתי בעיות אדוני היושב ראש, וזו נקודה אחרונה מאוד חשובה.

חנין זועבי: יש לנו מורים או over qualified, או under qualified.

חנין זועבי: over qualified כי אין אפשרות תעסוקה, אתה מביא מורים עם תואר שני ותואר שלישי אז הם מתוסכלים, הם מוכשרים אבל מתוסכלים, הם לא נותנים מה שהם צריכים לתת, או ממכללות שאף אחד לא מפקח עליהן, שבוגרים בסיטונאות כאשר אולי אחד מתוך 30 יכול ללמד כמורה.

חנין זועבי: אתה שומע על טעויות של מורים בכתיב, לא יודעים לכתוב, אז לא פלא שיש לנו תוצאות כאלה.

חנין זועבי: אין תכנית חירום להכשרת מורים ערבים, לחשיבה מחדש איך מכשירים מורים ערביים, אנחנו נמשיך עם זה אבל אני מקווה שלפחות אנחנו הערבים לא נמשיך עם השקט ועם אי העשייה, ואפילו אי המרדנות שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אמרתי, צייצתי איך שהתפרסמו, ואמרתי בוקר טוב פיז"ה, אולי נעשה פיז"ה למורי ישראל.

יעקב מרגי: צייצתי בטוויטר.

יעקב מרגי: רבותי, גם כוחות הוראה צריכים להימדד, ואני לא נוגע בקודש הקודשים.

יעקב מרגי: אני יודע שיש כמה קודש קודשים במדינת ישראל שאסור לגעת בהם.

יעקב מרגי: יש לנו מלוא הערכה לשליחות בהוראה, עם כל הכבוד, ואמרו כאן, אנחנו שופכים תקציבים, מפנים משאבים, עושים רפורמות.

יעקב מרגי: מישהו מדד אותם?

יעקב מרגי: בצדק.

יעקב מרגי: בוא נבחן את האוריינות של מורי ישראל.

יעקב מרגי: בואו נבחן את המיומנויות.

יעקב מרגי: זו לא בושה.

יעקב מרגי: אני לא נגד מורי ישראל אבל יש פה רעה חולה שצריך לטפל בה.

יעקב מרגי: אני לוקח את הקטע הזה של הקושי בשפה הערבית.

יעקב מרגי: החברה הערבית צועקת על כך, מנהיגי הציבור צועקים, משרד החינוך יודע, שהוראת הערבית, לא עברית, הערבית שזו השפה הלאומית שלהם, שפת האם שלהם, אנחנו לוקים בחסר בהוראת הערבית.

יעקב מרגי: איך אתם רוצים שזה לא יהיה בתחתית הגרף?

יעקב מרגי: איך משרד החינוך חושב להתמודד, ואני רוצה לשמוע תשובות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לא אקבל תשובות היום פה, אני אזמין לכאן את השר ואת המנכ"לית לקבל תשובות כי לא ייתכן, אם אנחנו יודעים שיש קושי בהוראת השפה הערבית, השפה שנבחנים עליה, מדברים איתה בבית, ויודעים, אני לא המצאתי את הגלגל, אני רק כאורח התוודעתי לקושי הזה.

יעקב מרגי: מה, משרד החינוך צריך להביא אותו עד לבאר ולהגיד לו גם לשתות?

יעקב מרגי: באמת באמת כל הדברים הטובים בדו"חות זו שמחת עניים.

יעקב מרגי: שמחת עניים, כל עוד הפערים בחברה הישראלית, אם יש איום אסטרטגי על החברה בישראל זה רק הפערים.

יעקב מרגי: שלא ימכרו לנו, לא הצוללות ולא המל"לים למיניהם, זה האיום האסטרטגי המוביל על החברה בישראל.

יעקב מרגי: הפערים.

יעקב מרגי: זה לא יימשך, בסוף זה יתפוצץ והשאלה היא איך ומתי.

יעקב מרגי: לאור הצגת הנתונים כאן, אנחנו נצטרך לשמוע.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לעשות את זה, עובדה, לקומץ הקטן, אלה שלמעלה, אנחנו מביאים אותם לקידמת הבמה הבינלאומית.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לעשות את זה, ואנחנו צריכים לעשות את זה, אין שום סיבה.

יעקב מרגי: כנראה שלא רוצים לעשות את זה כי כנראה יותר קל ללכת ולהתמקד - - - ועוד שאלה שנשאלת, ואני חושב שזה לשולחן הוועדה הזאת.

יעקב מרגי: אם אני נמדד במתמטיקה, מדעים ושפה, למה אני לא אשים את הדגש שם?

יעקב מרגי: מקדשים את הפרה הקדושה הזאת שנקראת מבחני הבגרות, בואו נשנה את מבחני הבגרות, בואו ניתן את מירב תשומת הלב לשם.

יעקב מרגי: הרי בכל עסק קטן אדם שואל את עצמו במה כדאי להשקיע.

יעקב מרגי: הפערים, רבותי, זה איום על החברה בישראל.

יעקב מרגי: נמרוד דותן בבקשה.

<נמרוד דותן: שלום לכולם.

<נמרוד דותן: אני סמנכ"ל החינוך של עמותת "חינוך לפסגות" אל חלקכם באמת הצטרפו חניכים שלנו לפני שבועיים.

<נמרוד דותן: אני אגיד שאנחנו עמותה שמפעילה תכנית למצוינות בפריפריה החברתית גיאוגרפית ביחד עם משרד החינוך, זה חשוב לציין בהתחלה.

<נמרוד דותן: אני לא אדבר על הפערים כי נראה לי שהתמונה מאוד ברורה והיא קשה.

<נמרוד דותן: אני אגיד שני דברים שחשוב לשים אותם בדיון, אחד זה התקצוב הדיפרנציאלי שהתחיל, והוא התחיל יחסית בקטן, אמנם לא בעוצמות שלדעתי צריך להיות, אבל התקצוב היום נותן שעות ושעות זה חלק מהפתרון.

<נמרוד דותן: כי הילד לא נמצא רק בבית הספר, הוא נמצא 24 שעות בקהילה שהוא חי בה ולשים רק שעות על מערכת החינוך שזה פתרון מעולה, זה חלק מהמענה, צריך להסתכל על התמונה הכוללת וצריך לתקצב תוכניות תוספתיות באמצעות התקצוב הדיפרנציאלי ולא רק שעות הוראה, להסתכל על ה-24 שעות של הילד.

יעקב מרגי: אני אגלה לך סוד, בתכניות בקרה, הובלנו פה מאבק של התל"נים, זוכרים?

יעקב מרגי: דיון ראשון, דיון שני, באחד המוסדות המבוקרים לא רק שהתל"ן עם ההורים לא הופנו לשעות, גם מה שהמדינה נתנה לתל"ן לא מומש לכן אני כופר בקטע של שעות.

יעקב מרגי: לתת שעות ולא לבקר ולא לפקח, עם כל הכבוד והרצון שלי לתת למנהל בית הספר עצמאות ולמפקחת בית הספר עצמאות, עם כל הרצון שלי, בהיעדר בקרה ופיקוח חבל על המשאבים האלה.

<נמרוד דותן: מסכים לכל מילה.

<נמרוד דותן: הנושא השני שהוא חשוב, חברת הכנסת בן ארי יצאה וחבל, זה נכון שהמצטיינים כביכול, אנחנו רואים את הפערים, רואים שהם גבוהים, ויש מתאם ישיר בין סוציו אקונומי לילדים שהם יותר מצטיינים.

<נמרוד דותן: הצטיינות יש בכל מקום.

<נמרוד דותן: בכל מקום, אנחנו עובדים היום בחברה הערבית והבדואית, אנחנו עובדים עם הדתי והממלכתי, ממש בכל הקשת הישראלית.

יעקב מרגי: וכשאתה מודד בגרפים וטבלאות, בעומק הפערים זה נבלע, זה כמעט לא מוחשי בגרף.

יעקב מרגי: נכון שכל מקרה לגופו וכל אדם הוא עולם, אין לנו אלא מה שעינינו רואות בגרפים.

<נמרוד דותן: נכון אבל ההשקעה באוכלוסייה המצטיינת בכל אחת מהקהילות היא תהיה הקטר שימשוך את כל הקהילות האלה קדימה.

חנין זועבי: לא בהכרח, לא נכון.

<נמרוד דותן: תראו, היום במדינת ישראל יש פי 6 תכניות לאוכלוסיות מתקשות, והתוצאות אנחנו רואים אותן בהתאמה.

חנין זועבי: אם הפער גדל היא לא מושכת כלום.

<נמרוד דותן: אני מדבר על תכנית שלוקחת, כדוגמת התכנית שלנו, ויש עוד תכניות, שלוקחת את הילדים המצטיינים יחסית לקהילות שהם עובדים בהן, אני הולך עכשיו לצורך העניין, פתחנו בשגב שלום לפני שנה מרכז, ואנחנו עובדים עם האוכלוסיה המקומית שלהם.

<נמרוד דותן: אנחנו לא במדדי המצטיינים של משרד החינוך.

<נמרוד דותן: ואז אנחנו מושכים.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: הכל יחסי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אני מצטער, הייתי בנשיאות.

מאיר כהן: נדמה לי ששלוש פעמים בנשיאות ביקשו ואמרתי שזה מתקיים עכשיו כי היו שלוש הצעות לסדר.

יעקב מרגי: חבל שאמרת שמתקיים.

יעקב מרגי: כדי שיהיה עוד דיון.

מאיר כהן: אני רוצה ברשותכם להתייחס קצת ואתה אמרת את זה וטוב שנמרוד ציין את זה.

מאיר כהן: תראו, יש קצת אחיזת עיניים, לא, זה מושג שלא הוגן כלפיכם כי אתם עושים עבודה מצויינת אבל אני מכיר את התיזה שאומרת בכל דבר יש מצטיינים ובכל מקום יש מצטיינים ובכל מקצוע יש מצטיינים.

מאיר כהן: ביקרתי בבית ספר שאמרו "אנחנו מאתרים את כל התלמידים המצטיינים בבית הספר בספורט" זה חשוב, וזה נהדר וזה עושה אקלים בית ספרי יוצא מן הכלל.

מאיר כהן: אבל מבחינתי המדד הוא כזה, כשאני בודק בתי ספר לרפואה, כמה מהם באים מהפריפריה, וכמה לא באים, וכמה באים מהמגזר הערבי פה בארץ, כי אגב, הייתי בערוער, יש עכשיו בזמן נתון 100 סטודנטים מערוער שלומדים רפואה בחוץ לארץ.

מאיר כהן: מערוער, הקטנה, בנגב.

מאיר כהן: כל השדרה של הרופאים הבאה בסורוקה תהיה מערוער.

מאיר כהן: אני מנסה לבדוק למה בבתי ספר לרפואה יש אחוז קטן מאוד של חבר'ה שבאים מהפריפריה.

מאיר כהן: אני הולך לצבא, למה ביחידות התקשוב, הכי הכי, יש 2%-3% שבאים מהפריפריה.

מאיר כהן: זאת אומרת, שאלת הפערים מטיחים אותה בנו במלוא חומרתה.

מאיר כהן: מצד שני באתי ואמרתי שזו תולדה של מערכת שהיא מערכת אחוזת תזזית.

מאיר כהן: מערכת החינוך הישראלית היא אחוזת תזזית.

מאיר כהן: היא מערכת שלובשת ופושטת צורה בערך כל שנתיים.

מאיר כהן: אין שגרה במערכת הזאת.

מאיר כהן: אם הייתה שגרה שבאה ואומרת "אנחנו מחזקים את המצויינות בכל מצב, בכל מקום, עם כסף ועם שעות, וביחד עם זה אנחנו עוטפים את כל זה בערכים", אגב, מה שמדאיג אותי, אני מלמד פעם בשבוע אזרחות בבית ספר, כל שבוע אני בוחר לי בית ספר תיכון, ואתם מוזמנים לעשות את זה, זה מסע מרתק.

מאיר כהן: האוניברסיטאות שלנו מלאות בסטודנטים בחמש יחידות פיזיקה, בסופו של יום, בקצה התהליך.

מאיר כהן: אבל מה שאני נתקל שם, בשאלות המהותיות של החיים שלנו הן הרבה יותר משמעותיות.

מאיר כהן: שאלת הגזענות הרבה יותר מטרידה אותי מאשר 9 או 8 בפיזיקה, כי את השאלה מה זה ימני ומה זה שמאלני, אני מקבל בכל בתי הספר, כולל בבתי ספר חזקים.

מאיר כהן: שמאלני זה אוהב ערבים, ימני זה שונא ערבים.

מאיר כהן: אז אנחנו יושבים כאן ומתעסקים עם פיז"ה ועם TIMSS, אבל אנחנו הולכים לאבדון כי זה עוד פעם, מצד אחד הפערים, אדוני, הם ברורים ולא נעשה די לצמצום הפערים, וצריך מאוד להזהר מכל מיני תופעות של קבוצות שמחזקות מצטיינים, אני בכדי לצמצם פערים ידעתי שאני מביא את פרופסור שלמה אבא ואומר לו "אדוני, אתה ראש חוג באוניברסיטה, בוא תהיה מורה בבית ספר".

מאיר כהן: צריך לשלם לך פי שניים, שילמתי פי שניים.

מאיר כהן: ואחרי שנתיים 40 חבר'ה עברו פיזיקה 5 יחידות.

מאיר כהן: להביא את דוקטור גוסלסקי, להגיד לה "גבירתי את מגישה באוניברסיטה, ראש החוג לכימיה, תהיי מורה בבית הספר".

מאיר כהן: בשביל לצמצם פערים צריכים כסף.

מאיר כהן: כמובן שגם בית ספר ומנהלים משוגעים ומורים טובים, יש לנו בשפע.

מאיר כהן: אין לנו כסף לצמצם פערים.

מאיר כהן: יש לנו כסף במדינה, אבל זה לא בעדיפות.

מאיר כהן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דודי, אני יודע מה משרד החינוך - - - מבחינת תקצוב דיפרנציאלי, אני מצפה ל-2017-2018, לאור הנתונים, אם יש תכנית מיוחדת, כן או לא.

<דודי מזרחי: לא להתייחס לכל השאלות וההיבטים שעלו כאן?

יעקב מרגי: אנחנו יודעים מה, אל תגיד לי "עשיתי עשיתי עשיתי" כי קיבלתי את האנליזה.

<דודי מזרחי: לא, דבר אחד שאני חושב שחשוב לציין, ברשותך, הסקירה של חגית הייתה מקיפה, היבט אחד שהיא לא התייחסה אליו, וראמ"ה לא עושים עליו את הבקרה, זה הנושא של הבגרויות, שדיברה קודם חברת הכנסת על - - -השקעה בחינוך, אני אתן עוד פרמטרים שגלויים לכולם ואנחנו מודדים את עצמנו לגופם, המיצ"ב, המבחנים הבינלאומיים, - - - בתי הספר כפי שמשתקף במיצ"ב וגם בגרויות ובמשך חמש-שש השנים האחרונות, לצד הגידול המשמעותי בהשקעה בחינוך רואים שיפור עקבי הדרגתי, קו מגמה ברור בבגרויות, זה ניכר בכל המגזרים, זו נקודה נוספת שמשלימה למה שראינו.

יעקב מרגי: אני אענה לך, תקשיב.

יעקב מרגי: אתה מכיר שבסוף בסוף בסוף לא קונים איתו במכולת כלום?

יעקב מרגי: מכיר את הפתגם הזה?

יעקב מרגי: כשאתה מציב, שם את עגל הזהב, וקורא לו "בגרויות", אחוז הזכאות לבגרות, אז גם המורים, גם מערכות יודעות להסתודד ולהגיע לאיזה - - - אתה יודע מה, בתוך עמי אני יושב.

יעקב מרגי: אל תראה שאני שחור/לבן, בתוך עמי, בתוך מערכת החינוך הממלכתית אני קיים.

יעקב מרגי: לא ממלכתית דתית, הממלכתית אני קיים.

יעקב מרגי: וכולנו יודעים לצודד את האבן, להביא אותה למצב הזה.

יעקב מרגי: לכן דווקא אני נשען על המיצ"ב, דווקא נשען על פיז"ה ו-TIMSS כי זה מתרגם לי באמת.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אם לא זה, שים את זה, ואם תשים רק את התכלית של אחוז זכאות לבגרות, בוא נראה כמה אתה פורט עם זה באקדמיה.

יעקב מרגי: לכן דודי, זה לא שם.

יעקב מרגי: לכן בכוונה הגבלתי אותך, זה נשמע כאילו אני אגרסיבי, אני רוצה לדעת, אנחנו מקיימים פה 308 דיונים מתחילת הקדנציה.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: לא רוצה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת לאור הנתונים האלה, הפערים האלה הם קשים.

יעקב מרגי: זו לא נקודת אזהרה, זה תמרור אדום, רמזור אדום בפרצוף שלנו שמוטח.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם היית פה בשלב שהציגו את האוכלוסיה הערבית למטה בתחתית, עוד מעט לא ימדדו אותה.

יעקב מרגי: עוד מעט יפסיקו למדוד אותה.

יעקב מרגי: במיקרונים, עוד מעט זה לא מדיד.

יעקב מרגי: לאן רוצים ללכת?

יעקב מרגי: השאלה אם יש התמודדות, אם יש תכנית, ב-2017-2018, אתם ישבתם על התקציב, אתה בקיא, אם יש ב-2017 התמודדות עם הפערים בחינוך.

יעקב מרגי: שאלה פשוטה.

<דודי מזרחי: התשובה היא כן.

<דודי מזרחי: בוודאי.

יעקב מרגי: איך?

<דודי מזרחי: התכנית שלנו, תכנית של משרד החינוך להתמודד עם פערים בחינוך מתחילה החל מגן הילדים ועד החטיבה העליונה.

<דודי מזרחי: היא באה לידי ביטוי בתקציב 2017-2018.

<דודי מזרחי: צריך להגיד ולהגיד ביושר שמשרד החינוך זיהה נכון לשנת הלימודים תשע"ה שהייתה בעיה קשה בתקציב משרד החינוך ובמנגנוני התקצוב, שהובילו בין היתר - - -

יעקב מרגי: ועשיתם שינוי.

יעקב מרגי: ורואים שינוי.

יעקב מרגי: ואתה יודע מה, אני לא מדען, לא חקרתי את זה, אני לוקח את השינויים שהוצגו בדו"ח ראמ"ה, בעקבות התקצוב הדיפרנציאלי ביסודי.

יעקב מרגי: ראינו את השינויים, זה הופיע.

יעקב מרגי: אבל פערים בחברה בישראל.

<דודי מזרחי: ברשותך תן לי דקה אני מבטיח להתייחס, ואם לא, אני אשלים.

<דודי מזרחי: גם חבריי נמצאים כאן ויוכלו להתייחס מההיבט הפדגוגי.

יעקב מרגי: אני חייב לעבור אליהם, תהיה ממוקד לשאלה שלי.

<דודי מזרחי: אני עונה.

<דודי מזרחי: ב-2017 ממשיכים את התקצוב הדיפרנציאלי ביסודי וחטיבת ביניים יחד עם תכנית "מרום" שמלווה ומעצימה את בית הספר מבחינה פדגוגית וניהולית, זה ממשיך ב-2017-2018, ב-2018, וביישום מלא של התכנית.

<דודי מזרחי: נתוני המיצ"ב שראמ"ה הציגו כללו יישום חלקי ביותר של התכנית, כ-33%, ממש התחלה, ראשוני, ואנחנו צופים שבהמשך, בחינוך היסודי ובחטיבת הביניים - - -

מאיר כהן: מישהו במשרד מנסה לחשוב מחוץ לקופסה?

מאיר כהן: כי הרי התנועה הזאת כל הזמן הולכת, לא משנה מה נעשה הפערים האלה נשמרים ואף מחריפים.

מאיר כהן: אז מישהו לא שואל את עצמו - - -

יעקב מרגי: לא, לא היית פה מאיר, בגרפים האחרונים ראינו שלדוגמה במגזר הבדואי הייתה מגמה של עלייה בשנים הנמדדות האלה.

יעקב מרגי: השאלה אם מישהו לוקח את זה ובודק מה היה שם כדי להעצים את זה לכלל המגזר הערבי.

יעקב מרגי: אבל הפערים עדיין גדולים.

<דודי מזרחי: יש תכנית ייעודית למגזר הערבי בהיקף של 188 - - -

מאיר כהן: נכון שהמגזר הבדואי והערבים חשובים מאוד, אבל אנחנו רואים חברה, פערים הוליכם ומעמיקים בכלל.

מאיר כהן: בין הפריפריה לבין המרכז.

מאיר כהן: בין בתי ספר פריפריאליים לבין בתי ספר, זה שאצל הבדואים כן יש עלייה כי הם הצליחו להשיג כמה מורים טובים ובמחוז דרום החליטו לתת יותר שעות סל, בסדר.

מאיר כהן: אבל איזו חשיבה לאומית - - -

<דודי מזרחי: יש חשיבה.

<דודי מזרחי: יש את הרצף בשעות ההוראה שזה החלק הארי של התקצוב ביסודי וחטיבות ביניים, אנחנו מתקדמים ביישום ביסודי וחטיבות ביניים.

<דודי מזרחי: בגני הילדים יש מענה דיפרנציאלי על כל הרצף, כל החלשים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: משהו מיוחד ב-2017-2018.

יעקב מרגי: לא המשך מגמה.

<דודי מזרחי: בשנת 2017 אנחנו נכנסים בהיקף מלא לתכנית "אתגרים" למגזר הערבי.

<דודי מזרחי: בהיקף של כ-188 מיליון שקל בבסיס התקציב שיש שם שני אלמנטים מרכזיים: 130 מיליון שקל לחינוך בלתי פורמלי במגזר הערבי והבדואי ועוד 58 מיליון שקל בבסיס התקציב אך ורק לנושא הזה של העצמת המורים והמנהלים.

<דודי מזרחי: זה לגבי המגזר הערבי.

<דודי מזרחי: מעבר לזה בתקציב יש 155 מיליון שקל - - -

מאיר כהן: סליחה, זה מעניין.

מאיר כהן: זה הרבה כסף, אני חייב להודות.

מאיר כהן: 58 מ ליון שקלים יש שם חוזים אישיים למנהלים ולמורים טובים?

<דודי מזרחי: יש שם שורה של היבטים, חוזים אישיים נמשכים במתכונת שאושרה לפני כשנה, שאנחנו מאשרים חוזים אישיים מתמרצים למורים בכל האזורים שבהם מנהל מחוז מצביע על כך שהוא לא מצליח לאתר מורים איכותיים והישוב נמצא בעדיפות, זה רכיב שהיה קיים ונשאר.

<דודי מזרחי: אני חושב שאפשר לחשוב על דרכים להעצים את זה עוד יותר, זה נושא מורכב, אני אשמח לקחת חלק בדיון ולהרחיב את זה.

<דודי מזרחי: מעבר לזה יש לנו 155 מיליון שקל בהצעת התקציב לשנת 2017 לצמצום פערים בפריפריה, זה בא לידי ביטוי בשורה של היבטים, גם בתכנית צפון שחלק לא מבוטל ממנה, אגב גם - - -

יוסף ג'בארין: איך אתה מצמצם פערים ב-170 מיליון?

יעקב מרגי: הוא אומר מה שיש.

<דודי מזרחי: זה תוספתי, לבסיס.

<דודי מזרחי: יש הבדל, תכניות החומש, אחת הלקונות שאנחנו לפחות זיהינו זה שבעבר תפיסת הפתרון הייתה בואו נעשה תכנית חומש ייעודית שיוצאת מהקופסה הרגילה של אפיקי התקצוב וההתנהלות של המשרד, ואז או שתכנית החומש נעלמת - - -

מאיר כהן: זה סכום יפה מאוד.

מאיר כהן: סכום שאפשר לעשות איתו הרבה.

יוסף ג'בארין: 170 מיליון סכום יפה?

יוסף ג'בארין: בנק ישראל המליץ על 5 מיליארד בחמש שנים.

יעקב מרגי: דודי, סכם.

<דודי מזרחי: זה נועד בעיקר לחינוך בלתי פורמלי ופעילויות חינוכיות בפריפריה, כאשר אחד האתגרים המרכזיים ביותר שעומדים בפנינו זה הנושא של החטיבה העליונה, התייחסו לזה חברי הכנסת.

<דודי מזרחי: כפי שאנחנו רואים את זה, מבחינת התקצוב של המשרד, בעוד שנתיים נהיה במצב טוב בגני הילדים, חינוך יסודי וחטיבות ביניים.

<דודי מזרחי: האתגר שעומד לפנינו זה הנושא של תקצוב דיפרנציאלי בחטיבה העליונה.

<דודי מזרחי: יושב בימים אלה צוות של משרד האוצר ומשרד החינוך בהחלטת הממשלה שבה אושר התקציב הוגדר היעד שעד סוף חודש מרץ צריכים להציג תכנית ושר החינוך ושר האוצר עובדים על כך, וזה באמת ישלים את התמונה כדי שלפחות מבחינת המדינה, לא רק בהיבט של התכניות החינוכיות, גם בהיבט של התקצוב, התקצוב יהיה - - -

מאיר כהן: התקצוב הזה לוקח חבר'ה כמו נמרוד, על העבודה הטובה שהם עושים?

<דודי מזרחי: אנחנו מתקצבים אותה, מה זה אנחנו, מדינת ישראל מתקצבת אותנו וזה רכיב משלים, בוודאי.

יעקב מרגי: דודי תודה.

יעקב מרגי: תשומת הלב פה במבחנים האלה זה מתמטיקה, מדעים ושפה.

יעקב מרגי: אז תבחרו לכם מי - - - בואו נתחיל במתמטיקה, קל.

<נרית נעמי כץ: אני אתחיל.

<נרית נעמי כץ: מפמ"ר מתמטיקה.

יעקב מרגי: אל תספרי לי על החמש יחידות, לא מעניין אותי.

יעקב מרגי: ספרי לי עכשיו איך - - -מתמטיקה, אם יש לכם תכנית להתמודדות עם הפערים.

יעקב מרגי: אני כרגע הולך רק על הפערים.

<נרית נעמי כץ: אני רוצה לדבר על דיון שהיה פה, דיון המורים.

<נרית נעמי כץ: זיהינו את הבעיה הזו, אני מסכימה שבתוך המערכת יש מורים שאצלנו לצערי הרב, למשל, לא יודעים מתמטיקה.

<נרית נעמי כץ: יצאנו בתכנית הרחבת הסמכה, זאת אומרת לקיחה של המורים הקיימים במערכת והוצאה שלהם לאוניברסיטאות.

<נרית נעמי כץ: זאת אומרת, אנחנו מממנים תוכניות שהאוניברסיטאות מלמדות אותם יום בשבוע במשך שנתיים, שישה סימסטרים, על מנת שיידעו את החומר.

<נרית נעמי כץ: התכנית הזאת היא לכל המגזרים, יש תכנית לחרדים ובאופן כללי לכל האוניברסיטאות, מורים בכל המגזרים.

מאיר כהן: במה הם נמדדים?

מאיר כהן: משקיעים הרבה כסף, במה הם נמדדים?

מאיר כהן: מורה שסיים תכנית כזאת אחרי שנתיים, העביר עשרה חבר'ה מתוך 20.

מאיר כהן: אתם דורשים ממנו להעביר 20 מתוך 20?

<נרית נעמי כץ: אני אגיד משהו.

<נרית נעמי כץ: המטרה של התכנית הזאת הייתה ללמד מתמטיקה.

<נרית נעמי כץ: זאת אומרת זיהינו שיש מורים בתוך המערכת שלא יודעים מתמטיקה.

<נרית נעמי כץ: ברגע שהם ידעו מתמטיקה אנחנו נוכל לבדוק את השלב הבא.

<נרית נעמי כץ: אבל אם מורה למתמטיקה לא יודע מתמטיקה, אז אין לנו מה לבוא אליו בדרישות, אנחנו לא יודעים אם הילדים שלו לא הצליחו.

מאיר כהן: אתם לא חושבים על השלב הבא.

<נרית נעמי כץ: לא, ודאי.

<נרית נעמי כץ: יש תהליך הערכה מאוד מאוד מדוייק לתכנית הזאת לבדוק אותם, עוד לפני שהם נכנסו, לבדוק מה קרה עוד לפני הכניסה שלהם למערכת, אנחנו יודעים שהם מגישים לבגרויות, הם מלמדים ברמות הגבוהות, אנחנו יודעים שהם לא יודעים את החומר ואנחנו בעצם עושים סקירה דרך כל הדרך לראות אם יש שינוי.

מאיר כהן: בבוואריה מגיע מורה למתמטיקה למנהל בית הספר.

מאיר כהן: בדקתי.

מאיר כהן: יש מבדק של משרד החינוך הבווארי, אני 30 שנה קיבלתי מורים למתמטיקה, על סמך מה?

מאיר כהן: המלצה שהביאו ממקום אחר.

מאיר כהן: כלומר, אם אני לא הייתי יוצר כלים, כמנהל בית ספר, לבדוק את המורה, בעצם יש כאן מוביליות של מורים - - -

יעקב מרגי: מאיר, אני למדתי בתיכון ישראלי, למדתי בתיכון מקיף, ממלכתי, של מדינת ישראל שהמורה למתמטיקה כמעט ולא דיבר עברית.

יעקב מרגי: איך ציפו ממני, אני בכיתה ט', י', י"א, להגיע להישגים?

יעקב מרגי: כל הכיתה התקשתה בגלל זה.

מאיר כהן: אגב, בעיות במתמטיקה הן תלויות שפה.

<נרית נעמי כץ: בשני המובנים.

<נרית נעמי כץ: לגמרי.

<נרית נעמי כץ: אבל אני שוב אומרת, הזיהוי פה היה שהמורים האלה קיימים לנו בתוך המערכת, אנחנו לא נוכל להוציא אותם ולכן בעצם - - -

חנין זועבי: אבל אם לא להגדיל את האוכלוסיה הזאת של מורים שלא יודעים ללמד, איך את לא מגדילה אותם, מלבד לעשות גם מבחנים עם קריטריונים לקבלה של מורים, איזה שהוא דבר.

חנין זועבי: את עכשיו מתעמתת עם בעיה קיימת אבל הבעיה הזאת הולכת וגדלה כאשר את לא קובעת קריטריונים.

<נרית נעמי כץ: אני מסכימה איתך, אני חושבת שהבעיה קיימת אבל אני רוצה להגיד שאצלנו בתחום המתמטיקה, עשינו שני דברים, שלושה דברים עיקריים.

<נרית נעמי כץ: הדבר הראשון הוא באמת הרחבת הסמכה, זאת אומרת שיפור של המורים בתוך המערכת מתוך הבנה שאלה המורים שקיימים במערכת ואנחנו צריכים לשפר אותם.

<נרית נעמי כץ: השלב השני הוא מה שאנחנו עושים במכללות.

<נרית נעמי כץ: הפיכה של המתמטיקה מדו חוגי לחד חוגי.

<נרית נעמי כץ: זאת אומרת, עד היום מתמטיקה נלמדה במערכת כדו חוגי.

<נרית נעמי כץ: זאת אומרת מתמטיקה לצד היסטוריה, מתמטיקה לצד אזרחות, מה שנתן מעט מדי שעות במכללה ללמד מתמטיקה.

<נרית נעמי כץ: המעבר הזה קורה עכשיו, מתמטיקה הופכת להיות חד חוגית במכללות ואני בטוחה שתוספת הידע המשמעותית שהם ילמדו בזמן שהתפנה להם, יביא לנו מורים יותר טובים במערכת.

<נרית נעמי כץ: אני רוצה להגיד שיש לנו עוד תכנית שקורית במקביל.

<נרית נעמי כץ: קוראים לה "מהייטק להוראה", זאת אומרת, המוסבים, אנחנו עושים תכניות משמעותיות, מלווים אותם - - -

יעקב מרגי: עם 5,000 שקל בשנה הראשונה השניה והשלישית.

יעקב מרגי: דנו בזה, בואי, זה לא מספיק.

יעקב מרגי: זה לא התפקיד שלך אבל זה לא מספיק.

יעקב מרגי: אי אפשר להביא מורה איכותי מהייטק להוראה ב-5,000 שקל בשנים הראשונות, בתקווה שלא טעו לו בתלוש גם.

<נרית נעמי כץ: אני רוצה להגיד רגע לגבי העניין הזה, יש תהליך של הכרה בוותק, התהליך של ההכרה בוותק מעלה משמעותית את השכר שלהם.

יעקב מרגי: ברור, לכן הדגשתי בשנים הראשונות.

<נרית נעמי כץ: אבל ההכרה בוותק היא כבר החל מהשנה הראשונה, והדבר הנוסף, מלגות בתוך האוניברסיטאות.

<נרית נעמי כץ: סטודנטים שסיימו תואר ראשון, לקראת סיום תואר ראשון שלהם, לתת להם מילגה על מנת שיעשו תעודת הוראה ואז שיצטרפו.

<נרית נעמי כץ: אני באמת מאמינה שאם יבואו מורים יותר איכותיים למערכת, וזה נכון לכל קבוצה שהיא באוכלוסייה, אנחנו נגיע למצב טוב יותר משמעותית.

חנין זועבי: אין יבואו יותר טובים.

חנין זועבי: אתם ממיינים וקולטים את הטובים.

חנין זועבי: לא יבואו יותר טובים, מי שרוצה להתפרנס הוא ירצה לעבוד בתור מורה, אתם צריכים למיין.

<דסי בארי: אני מנהלת את החינוך העל יסודי, רציתי להגיד לחבר הכנסת שחשש שאולי משרד החינוך לא שלח נציגים, אני מנהלת את כל החינוך העל יסודי, שני המבחנים שהציגה חגית, גם ה-TIMSS וגם הפיז"ה נמצאים תחת אחריותי, שני חבריי יושבים פה, הם שני מנהלי אגפים בכירים.

יוסף ג'בארין: אבל את מחליטה לגבי תכניות חומש ותקציבים?

יעקב מרגי: בואי אני אסביר אותו, במילים עדינות.

יעקב מרגי: כל הכבוד לך ולו ולה ולה, בסוף מי שמחלק את העוגה ואת המשאבים ושם את הדגשים לצערי הרב, הלוואי והייתי חושב שגם אתם עושים את זה.

<דסי בארי: אוקיי.

<דסי בארי: באנו לדבר על דברים שהם כן בסמכותנו.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: רק רציתי להבהיר כי הוא מתעקש שהצמרת תהיה כאן.

<דסי בארי: דבר נוסף שאני רוצה להעיר את תשומת לב כולנו, זה ברור אבל חשוב לומר שהפערים שמשתקפים מתוך המבחנים הבינלאומיים הם פערים קיימים בתוך מערכת החינוך לא רק כתוצאה אלא גם כנקודת כניסה.

<דסי בארי: יש בחברה הישראלית פערים מאוד גדולים שמערכת החינוך אמורה להתמודד איתם, אנחנו אמורים להביא אותם להישגים, אבל חשוב שנזכור שאנחנו מערכת - - -

מאיר כהן: אני לא מסכים איתך.

מאיר כהן: כשילד נכשל בבגרות המנהל בבית הספר תיכון אומר "איי, אם היית יודע מאיפה קיבלתי אותו, מהחטיבה".

מאיר כהן: והמנהל של החטיבה אומר, ובסוף מגיעים להורים שלו.

<דסי בארי: אני מנסה להגיד משהו אחר, אחריות מלאה, ואני רוצה להגיד משהו אחר על המשרד.

<דסי בארי: באומץ המשרד בוחר, מערכת החינוך הישראלית בוחרת באומץ וזה מה שאני מנסה לומר, ולא כמו חלק מחברותיה בעולם, להישאר מערכת שכוללת את כלל התלמידים ולא מייצרת סלקציה ולא מסלילה, זה לא אומר שהתוצאות האלה - - - אבל אנחנו עדיין מתעקשים להיות במקום הזה שכולם מתחנכים ביחד.

<דסי בארי: יש לזה גם את ההיבט החשוב הזה.

<דסי בארי: יש מדינות, יש בגרמניה מערכת מסלילה.

<דסי בארי: אני רוצה לספר שבשנת 2014 באמת כפי שהזכיר היושב ראש, הכנסנו לחטיבות הביניים את "אופק חדש" עם הרבה מאוד משאבים שאנחנו מקווים, שב-2016 התחלנו לראות צמצום פערים בעקבותיהם ועוד נמשיך ונראה.

<דסי בארי: ב-2017, השנה, אנחנו מסיימים את הכנסת כלל בתי הספר, החטיבות העליונות ל"עוז לתמורה" עם שוב, סל שלם של משאבים, מתוך תקווה שהיא תייצר צמצום פערים.

<דסי בארי: ב-2015 הכנסנו לכל בתי הספר במגזר הערבי מת"ליות, מאבחנות תפקודי למידה, שזה גם ברוב בתי הספר היהודיים היום אבל הקפדנו ב-2015 לתת פרישה רחבה לכלל בתי הספר מתוך הבנה שאנחנו צריכים לתת מענה ייעודי לאותם פערים שמתגלים שם.

<דסי בארי: אנחנו בשנה הבאה עוד מרחיבים בצורה משמעותית את היקף משרתן של אותן מת"ליות על מנת שגם תאבחנה, והן גם מנחות את צוות המורים לטיפול בפערים וצמצומם.

<דסי בארי: אני רוצה להגיד שיש תכנית שנבנתה במתמטיקה, לצמצום פערים, היא נקראת מיצוי מצוינות.

<דסי בארי: אחרי בחינה מצאנו שהאוכלוסיה הנחלשת בבתי הספר דוברי העברית יודעים להינות מהתכנית ולמרות שיש תכנית מותאמת למגזר הערבי איך שהוא ראינו שהיא משפיעה פחות בתוך האוכלוסיה החלשה.

<דסי בארי: אז עשינו מאמץ, הוא עוד לא הביא את הפרי, אנחנו עכשיו מנסים לשפר אותו.

חנין זועבי: זה משפט מאוד חשוב, מה שאת אמרת מאוד חשוב, לכן התוצאה של יותר שעות ויותר תקציב עם צוות של מורים שהוא לא מוכשר תביא 30% מהתפוקה.

חנין זועבי: 20% מהתפוקה.

<דסי בארי: אני רק רוצה להגיד שבניתוח שלנו בבתי הספר הערביים הבנים הערביים מצליחים פחות ואנחנו עכשיו נכנסים לתכנית ייעודית לבנים דוברי ערבית.

חנין זועבי: ייעודית במה?

<דסי בארי: כוללת.

<דסי בארי: אני מדברת על גנרית.

<דסי בארי: - - - כדי לעקוף את בעיית המורים המייצרים מענים לא תואמים.

<משה זעפרני: אני מנהל אגף ספרות, בכל השפות.

<משה זעפרני: אנחנו זיהינו תכניות מאוד מוצלחות.

<משה זעפרני: יש כמה תכניות שניסינו אותן בעברית שהביאו לתוצאות הטובות בחינוך היהודי, אנחנו מחילים את כולה על החינוך הערבי כדי לשפר את הנושא.

יעקב מרגי: עם התאמות?

<משה זעפרני: בוודאי שעם התאמות.

<משה זעפרני: יש עכשיו קבוצה שמשתלמת בדיוק בתכניות האלה של מורים בחינוך הערבי כדי להביא לשיפור משמעותי.

<משה זעפרני: העיקרון של התכניות בשפה יהיה השפה כבסיס ללמידה של כל מקצועות הלמידה.

<משה זעפרני: יש לנו גם איזה שהוא מיזם שהתלמידים לומדים גם לבקר את השפה.

מאיר כהן: סליחה שאני מפריע לך.

מאיר כהן: אני הייתי ברהט בסיור, תלמידי כיתות ז' ברהט לא מדברים עברית.

<משה זעפרני: אני דיברתי על ערבית.

מאיר כהן: אני שואל האם בבתי ספר ערביים, תסביר לנו, בשפה הערבית, ההשתלמות היא ללמוד מה, היסטוריה בשפה הערבית?

<משה זעפרני: לא, אנחנו מדברים על משלבים שונים של השפה שיביאו לשיפור של ההבנה.

<משה זעפרני: אתה עצמך העלית שחלק מהכישלון במתמטיקה הוא בגלל שלא מבינים את השאלה.

<משה זעפרני: התכנית הזאת אמורה לטפל בבעיות כאלה, לתאם בין ה- - - כשפת אם.

<משה זעפרני: דיברתי על שפת אם.

<משה זעפרני: במקביל, אם אתה שואל על עברית, יש תכנית של עברית על הרצף שזה לא המקום לדבר עליה כי היא לא נבחנת כאן.

<משה זעפרני: אבל גם אני אציין את זה.

<משה זעפרני: משום שאנחנו רוצים שתלמידים יצליחו בכל שלבי הלימוד שלהם אז אנחנו מגבירים גם את הנושא של העברית בקרב התלמידים הערביים.

<משה זעפרני: אחת הבעיות שאנחנו זיהינו מעבר להכשרת המורים שאנחנו מטפלים בזה, היא שהתלמידים נבחנו במיחשוב שאין להם בבית וגם את זה אנחנו מנסים לפתור כדי שהאוריינות הדיגיטלית שלהם תשתפר וזה יביא לשיפורים בלמידה שלהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מועצת התלמידים.

<ראשיד פתחי: אני נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<ראשיד פתחי: אני רק רוצה להגיד משפט, איך אנחנו ממתינים לתוצאה אחרת אם אנחנו לא משנים את הדרך?

<ראשיד פתחי: אם עכשיו הבאתי תקציב של מיליארד שקל לחדר אחד, עשיתי שולחן מזהב, יש אותו מורה שצועק על התלמיד ואומר לו "תקרא" ואני חזרתי הביתה וסתם למדתי את השיעור בעל פה וחזרתי והתחלתי להגיד.

<ראשיד פתחי: הייתי בכיתה ג' ומורה לעברית צעק עלי, לא הייתי לומד עברית כדי לדבר, הייתי לומד עברית כדי שלא יצעק עלי.

<ראשיד פתחי: חזרתי הביתה ושמרתי את זה בראש ועד היום אני שומר את השיעור הזה.

<ראשיד פתחי: חלבה היא מאכל מתוק, אני עד היום יכול לדבר את זה, הייתי לפני כיתה ג' לומד עברית בבית, כדי שאבא ילך ללהבות הבשן איפה החברים שלו אני יכול לדבר איתם.

<ראשיד פתחי: אחרי כיתה ג' עד כיתה ט', שעדיין לא הייתי במועצות, הייתי לומד עברית רק כדי להצליח במבחן וכדי שהמורה לא יצעק עלי וכדי שלא יתקשר לאבא שלי ויגידו לו "תשמע, ראשיד לא יודע עברית".

<ראשיד פתחי: ואני לא ידעתי עברית ולא יכולתי לדבר אם לא השתתפתי במועצות התלמידים והתחלתי לדבר.

<ראשיד פתחי: הייתי שומר את כל ה שיעורים בעל פה, ואם הוא שאל אותי איפה המילה "חלבה" בשיעור, אני לא הייתי יודע.

<ראשיד פתחי: זאת הבעיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון, אנשי המשרד וראמ"ה, הוועדה אומרת בפה מלא שמבחני הפיז"ה TIMSS והמיצב לא מודדת רק את תלמידי ישראל אלא מודדת גם את מורי ישראל וכוחות ההוראה ואת מערכת החינוך במדינת ישראל.

יעקב מרגי: הועדה רואה בחומרה את תמונת המצב של מערכת החינוך בקשיי השפה ואוריינות הקריאה.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את מצב הפערים בחינוך שמקבלים ביטוי הן במבחני הפיז"ה, ה-TIMSS והמיצב, הפערים בחינוך העולים מהדו"חות מצריכים תכנית חירום של משרד החינוך לצמצום פערים ניכר ורציני.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להכין תכנית להתמודדות עם הפערים בחינוך, הוועדה תזמין את מנכ"לית משרד החינוך להציג את התכנית להתמודדות עם הפערים בתקציב בוועדת החינוך ל-2017-2018, הדיון יתקיים תוך 60 יום מהיום.

יעקב מרגי: לכן להעביר את המסר.

יעקב מרגי: בבקשה, מה רצית לפני שאני נועל?

<בני פרץ: פעיל חברתי וגם עברתי את זה עם ילדיי.

<בני פרץ: תשים לב אדוני היושב ראש, אתה לא פעם ראשונה כיו"ר ועדת החינוך, גם בקדנציה הקודמת ואתה שם לב שזה חוזר על עצמו.

<בני פרץ: מתמטיקה, אנגלית, גיאומטריה, כל הדברים האלה לא רק מגיל קטן אלא פשוט זו תעשייה של מורות ומורים שעובדים, מכשילים כדי לקבל שיעורי עזר, אחד זורק לשני וזה קורה, עברתי את זה וחשפתי את זה, את המורה של הילדים.

<בני פרץ: זה ביזנס.

יעקב מרגי: זו מחשבה קונספירטיבית.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.