ועדת המשנה לעניין מעמד האזרח הוותיק, כנסת 20, פרוטוקול מספר 10, 2017-03-06 10:05

טלי פלוסקוב: בוקר טוב.

טלי פלוסקוב: אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ועדת המשנה לעניין מעמד הקשיש.

טלי פלוסקוב: נחשפנו לכתבה בערוץ 2 של הכתבת יונה לייבזון, כתבה על קשישה שאמרה משפט שבעיני אומר הכול.

טלי פלוסקוב: היא אמרה: עדיף למות מאשר להמשיך לחיות כך לבד.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת כמה מכם לקחו חלק בוועדה הזאת כאשר נושא הדיון היה בדידותם של הקשישים.

טלי פלוסקוב: דנו בנושא הזה, דיברנו על זה אבל בסדר.

טלי פלוסקוב: דנו בנושא וכל המשרדים שהיו כאן נתנו לנו סקירה מצוינת ואמרו שהם עושים את זה ואת זה ואת זה ואני שוב אומרת ולצערי הרב על המשפט הזה אני חוזרת פעמים רבות שהדיווחים שאנחנו מקבלים כאן בוועדה ממשרדי הממשלה, לצערי הרב לא תמיד תואמים את המציאות בשטח.

טלי פלוסקוב: כשאנחנו מדברים עם האנשים, אנחנו שומעים משהו אחר מזה שאנחנו שומעים בוועדות.

טלי פלוסקוב: אני בין חברי הכנסת שלא יושבים רק בוועדות אלא גם מסתובבת בארץ, בכל המקומות שם גרים אנשים מבוגרים, במיוחד במקומות כמו הוסטלים, מקבצי דיור וכן הלאה, ואני רואה עם מה אנשים מתמודדים והיכן כן מטפלים בהם, ויש הרבה מקומות שמטפלים בהם טוב, והיכן לא מטפלים בהם ולשם אנחנו צריכים להגיע.

טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: תודה רבה שהגעת.

טלי פלוסקוב: למה אנחנו מדברים על תכנית אב לאומית.

טלי פלוסקוב: כל פעם עולים נושאים, גם כאן בוועדת המשנה וגם במליאת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, נושאים שקשורים לאזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: כל הזמן אנחנו סוגיות שצריך לטפל בהן אבל הסוגיות האלה מפוזרות בין המשרדים השונים של הממשלה.

טלי פלוסקוב: סוגיה אחת במשרד לשוויון חברתי, סוגיה אחרת במשרד הרווחה, סוגיה אחת במשרד הקליטה, סוגיה אחרת במשרד השיכון.

טלי פלוסקוב: הכול מפוזר.

טלי פלוסקוב: אין אף גוף שמרכז את כל הדברים האלה סביב הנושא הזה ולכן גם הטיפול בעיני הוא לא נכון.

טלי פלוסקוב: או שיש קשישים שמקבלים מענה מכמה גופים או שיש קשישים שלא מקבלים מענה מגוף כלשהו.

טלי פלוסקוב: לכן החלטנו ללכת על משהו הרבה יותר גדול, משהו שידע לאחד את כל הנושאים בהם אנחנו דנים גם כאן בכנסת וגם הנושאים שמועלים לאחרונה בתקשורת וכל המדינה מזדעזעת למשמע הסיפורים האלה.

טלי פלוסקוב: בעיני, טוב שמדברים על כך שתוחלת החיים עולה, טוב שמדברים על כך שיש לנו אנשים שחיים שנים רבות, אבל יש משהו שאנחנו לא לוקחים בחשבון והוא שהמדינה שלנו מזדקנת.

טלי פלוסקוב: מספר הקשישים הולך וגדל ואנחנו לא מוכנים לזה.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו נמשיך במדיניות שהייתה עד היום, אנחנו נגיע לקטסטרופה.

טלי פלוסקוב: אני אומרת מילה קשה אבל היא האמת.

טלי פלוסקוב: אני שומעת על תכנית שהחליטו לעשות במשרד הרווחה, אני שומעת על תכנית על הקמת ועדה שהקימו במשרד אחר, אבל רבותיי, ועדות, למדנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו החלטנו כאן יחד עם פרופסור בריק לשים על השולחן טיוטה ראשונה לתכנית אב לאומית לזקנה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נדבר על הנושאים האלה.

טלי פלוסקוב: אני כמובן מאוד מאוד רוצה לשמוע אתכם - המסמך הזה הוא ראשוני - אם יהיו נושאים שאתם חושבים להוסיף לכאן אותם.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שנחשפתם למסמך רק היום ובכל אופן אני אבקש מכם לעבור עליו.

טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שמכאן תצא בשורה.

טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים להגיש למשרד ראש הממשלה, ולא לאף אחד אחר, תכנית אב לאומית לזקנה כי זה הנושא שצריך להיות מטופל ברמה הכי גבוהה של המדינה.

טלי פלוסקוב: אלה היו הדברים שרציתי לומר לפני הדיון.

טלי פלוסקוב: כמובן אני אבקש מפרופסור בריק להציג לנו את המסמך, את הנושאים בהם אנחנו רוצים לטפל ואחר כך נפתח את הדיון.

טלי פלוסקוב: כל מי שירצה לדבר, אני מאוד אשמח ובבקשה, תירשמו אצל מנהלת הוועדה.

טלי פלוסקוב: אגב, המנהלת הקבועה של הוועדה ילדה, מזל טוב לה, והיום אנחנו בצוות המצומצם אבל מאוד מאוד מסור לנושאים בהם אנחנו מדברים.

<יצחק בריק: תודה רבה.

<יצחק בריק: אני מודה לכנסת שבחרה בי לתפקיד החשוב הזה, לייעץ לוועדה ואני רוצה לברך את חברת הכנסת טלי פלוסקוב ואת הוועדה על כך ששמה את הנושא הזה של תכנית אב לאומית בראש סדר העדיפויות שלה.

<יצחק בריק: אני שמח להיות לעזר בגיבוש התכנית הזאת.

<יצחק בריק: הפעם כפי ששמעתם מיושבת ראש הוועדה, הכוונה היא בסופו של דבר להציג תכנית לראש הממשלה.

<יצחק בריק: כלומר, להגיש מסמך שהוא יציג את הנתונים ואת העובדות אבל גם יציג רעיונות ודרכים איך להתמודד עם הבעיות וכמובן שבהמשך לזה יש צורך בעבודה יותר מפורטת ומעמיקה כדי לגבש את תכנית העבודה, כולל התקציב וכולל הדרכים ליישומה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין שהזמנו מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<יצחק בריק: נכון.

<יצחק בריק: במהלך הזה של העבודה להכנת תכנית אב, הזמנו סקר בין לאומי ממחלקת המחקר של הכנסת ואנחנו מקווים שנקבל את התוצאות בקרוב, כך שזה יעזור לנו ללמוד מה קרה במדינות אחרות בעולם.

<יצחק בריק: לגבי המסמך שמונח לפניכם שהוא מסמך רקע לדיון, במעמד טיוטה.

<יצחק בריק: אנחנו התייחסנו כאן לכמה מהנושאים המרכזיים אבל לא לכל הנושאים.

<יצחק בריק: למשל נושא הבדידות, אנחנו לא התייחסנו אליו באופן מפורט בתוך המסמך הזה.

<יצחק בריק: דווקא המקרה הזה מוכיח – לאור הפתיחה שלך – שהנה, אתמול דיברו על בדידות, שלשום דיברו על הסיעודיים בבתי אבות ושבועיים לפני כן דיברו על החולים הדמנטיים.

<יצחק בריק: זה רק מוכיח את הצורך בתכנית אב לאומית.

<יצחק בריק: אנחנו פירטנו כאן כמה נושאים מרכזיים ומה שחשוב לנו לשמוע מכם זה ההתייחסות לנושאים האלה כי הם יהוו את הבשר של תכנית האב.

<יצחק בריק: נגענו כאן בכמה נושאים שאנחנו חושבים שהם מרכזיים.

<יצחק בריק: אני אעבור על הדברים ממש בקיצור.

<יצחק בריק: אתם תוכלו לקרוא את המסמך הזה.

טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: טוב שאתם כאן כי התחושה שאני כאן לבד, היא לא טובה כאשר הנושא הוא כל כך חשוב.

יוסף ג'בארין: צודקת.

טלי פלוסקוב: פרופסור יצחק בריק הוא יועץ לוועדה שנבחר על ידי הכנסת והוא מטפל בכל הנושאים הקשורים לאזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: אני מנסה לא להשתמש במילה קשישים אלא יותר באזרחים ותיקים.

טלי פלוסקוב: הוא בעצם נותן לנו היום מסמך ראשוני לבניית תכנית אב לאומית לזקנה.

טלי פלוסקוב: אנחנו ניתן לו קודם כל להציג את הדברים ואחר כך אני כמובן אשמח להתייחסויות שלכם.

<יצחק בריק: הסעיף הראשון מתייחס לאותם הזקנים, האזרחים הוותיקים, שאפשר לומר שהם עצמאיים ובעלי יכולת מנטלית ופיזית.

<יצחק בריק: לשמחתנו הרבה הרוב הגדול של האזרחים הוותיקים הם אנשים במצב פיזי ומנטלי תקין לחלוטין.

<יצחק בריק: רובם הגדול לא זקוק לעזרה אבל אנחנו נמצאים בעידן חדש לגמרי.

<יצחק בריק: היום הפורשים לגמלאות על פי הכללים הקיימים כיום, יש להם כעשרים שנות חיים בגמלאות והתקופה הזאת שהיא תקופה שלאחר תקופת העבודה מחייבת איזושהי התייחסות מבחינת האנשים הללו.

<יצחק בריק: אם נגבש תכנית נכונה, איך לא רק לסייע אלא איך להיעזר באנשים ולראות באוכלוסייה הזאת נכס ולא נטל, תהיה בכך תרומה גם לחברה וגם למשק וגם לחיסכון בהוצאה לאומית לבריאות ורווחה וגם להוצאה הפרטית.

<יצחק בריק: הנושא השני בו נגענו הוא הנושא של האינטגרציה והתיאום.

<יצחק בריק: לצערנו הרב השירותים לאזרחים הוותיקים במדינת ישראל מפוצלים בין משרדי ממשלה שונים כאשר כל אחד עוסק בתחום יותר ספציפי כמו משרד הבריאות, משרד הרווחה, המשרד לשוויון חברתי, המוסד לביטוח לאומי, משרד השיכון, משרד הקליטה.

<יצחק בריק: התוצאה היא שמצד אחד חוסר תיאום בין המשרדים שגורר כפילויות ובזבוז משאבים, ומצד שני גם מעמיד את האזרח שזקוק לשירותי המשרדים בפני מצב של בלבול לפעמים, של חוסר ידיעה ושל טרטור בין הגורמים השונים.

<יצחק בריק: בעבר היו כל מיני ניסיונות לפתור את הבעיה בצורה זאת או אחרת.

<יצחק בריק: גם כיום אני יודע שבמוסד לביטוח לאומי יש ניסיונות בנושא הזה.

<יצחק בריק: אפילו דיברנו על כך שהייתה הצעת חוק בכנסת לפני שנים לפתרון בעיית הכפילויות והפיצול והקמת רשות לזקן.

<יצחק בריק: כל הניסיונות הללו נכון לרגע זה עדיין לא צלחו וצריך לפתור את הבעיה גם ברמת המטה, דהיינו במשרדי הממשלה, וגם ברמת השטח.

<יצחק בריק: אנחנו סבורים שזה נושא שתכנית האב חייבת להתמודד אתו ולהציע פתרון.

<יצחק בריק: הנושא השלישי בו נגענו הוא כל התחום הכלכלי.

<יצחק בריק: ראשית, אנחנו יודעים שלא חשוב מה מצבם של האזרחים הוותיקים באיזה תחום, באיזו השכלה והיכן הם נמצאים, כמעט אצל כולם יש ירידה בהכנסה.

<יצחק בריק: הירידה בהכנסה, בין אלה שכן מקבלים פנסיה, פנסיה יותר גבוהה או יותר נמוכה, להוציא מיעוט קטן שאין לו בעיות כלכליות, רוב הפורשים חווים ירידה ברמת ההכנסה שלהם.

<יצחק בריק: הבעיה היא שכמחצית האזרחים הוותיקים, יש להם פנסיה ורבע או חמישית אפילו מהאזרחים הוותיקים חיים מתחת לקו העוני ואין להם מקורות הכנסה אחרים.

<יצחק בריק: לכן כל הבעיה של המצב הכלכלי של האוכלוסייה הזאת חייב לקבל טיפול יסודי.

<יצחק בריק: ועידת מדריד של האו"מ ב-2002 הייתה ועידה בה השתתפו כל המדינות בעולם וחתמו על תכנית עבודה ובין השאר חרטה על דגלה מיגור העוני אצל הזקנים.

<יצחק בריק: אני לא יודע אם נגיע למיגור העוני, אבל לפחות צריך להגיע לחיים בכבוד.

<יצחק בריק: אפילו לא למינימום קיום אלא לחיים בכבוד ולהסדרים בכל הנוגע לפנסיה שגם יהיה כיסוי פנסיוני אבל גם הכיסוי הפנסיוני הזה לא יישחק מסיבה זאת או אחרת.

טלי פלוסקוב: ברשותך, אני רוצה להוסיף כאן משהו מאוד מאוד חשוב.

טלי פלוסקוב: כשאנחנו מדברים על אנשים במצב כזה, צריך לקחת בחשבון לא את ההכנסות שלהם אלא מה ההכנסה הפנויה, מה נשאר להם ביד.

טלי פלוסקוב: האם מה שנשאר להם ביד זה מה שמספיק להם לחיות בכבוד.

טלי פלוסקוב: אחר כך אני ארחיב קצת אבל בעיני זה פרמטר מאוד מאוד חשוב.

<יצחק בריק: הנושא הרביעי שהנחנו על השולחן הוא הנושא של הבריאות והסיעוד.

<יצחק בריק: לא צריך להכביר מלים היום על הסיעוד בתחום האשפוזי.

<יצחק בריק: הסיעוד בתחום הקהילתי, לשמחתנו אפשר לומר שהתברכנו בחוק מתקדם, חוק הסיעוד, והוא בהחלט עוזר ומסייע אבל לא די.

<יצחק בריק: הסיוע שהוא נותן לדעתנו הוא לא מספיק.

<יצחק בריק: בתוך זה יש גם את כל הסוגיה של העובדים הזרים שמחייבת התייחסות וקביעת עמדה.

<יצחק בריק: היום מדובר על סדר גודל של כחמישים אלף עובדים זרים בסיעוד.

<יצחק בריק: אנחנו צריכים להתייחס גם לסוגיה הזאת.

<יצחק בריק: מה שנוגע לתחום הבריאותי, במסמך שהוצג לאחרונה במועצה לגריאטריה במשרד הבריאות, הצביע דוקטור שי בריל על מחסור מדהים במיטות בבתי החולים הכלליים ועל מחסור במיטות סיעודיות אשפוזיות, דבר שבעתיד ילך ויחריף.

<יצחק בריק: אנחנו מדברים היום, לפי הנתונים שהוצגו שם, על כ-6,500 מיטות אשפוז סיעודי שיחסרו עת נגיע לשנת 2025.

<יצחק בריק: מדובר על כך שיהיה צורך להקים עוד כ-25 מחלקות בבתי חולים כדי להתמודד עם הצרכים.

<יצחק בריק: אין ספק שגידול האוכלוסייה בשנים הבאות ייצור צרכים הולכים וגדלים בכל הנושא של מערכת הבריאות ומערכת הסיעוד.

<יצחק בריק: הנושא החמישי ששמנו כאן הוא הנושא של הדיור.

<יצחק בריק: יש אלפי זקנים.

<יצחק בריק: אני צריך להתרגל למונח הזה.

טלי פלוסקוב: אמרתי שאת המונח קשישים אנחנו מחליפים.

<יצחק בריק: אני דווקא לא רואה בזה ביטוי רע כי במסורת שלנו זקן הוא האיש המכובד ולזקנה יש כבוד.

יוסף ג'בארין: היום על גיל 68 להגיד זקנים, זה לא ממש נכון.

<יצחק בריק: ודאי שלא.

<יצחק בריק: יש לנו בעיה היום בעיקר לגבי אוכלוסייה רחבה של עולים, בעיקר אלה שהגיעו מברית המועצות לשעבר, שהיום הם בגילאים מאוד גבוהים ועדיין חסרי דיור.

<יצחק בריק: יש פתרונות דיור שבוצעו במדינה בעיקר באמצעות משרד השיכון וחברות השיכון, משרד הקליטה ואחרים אבל המחסור הוא עדיין גדול.

<יצחק בריק: גם מצב הדיור אצל חלק גדול מהאוכלוסייה הזאת הוא מצב שמחייב טיפול כי ממחקרים שנעשו על תנאי הדיור של האזרחים הוותיקים, מתברר שיש בעיות קשות ברטיבות, בתנאים פיזיים שבהחלט מחייבים טיפול.

<יצחק בריק: הנקודה האחרונה שמופיעה במסמך מתייחסת לכוח האדם.

<יצחק בריק: ברור שכל ההתפתחות העתידית, לא זו בלבד שהיא מחייבת התייחסות ברמת השירותים, בצדדים גם הפיזיים, גם הארגוניים וגם המינהליים, אבל היא תצטרך לקבל גם פתרון בנושא של כוח האדם.

<יצחק בריק: כבר היום יש מחסור ברופאים גריאטריים, כבר היום יש מחסור גדול באחיות, כבר היום יש מחסור במטפלות ובעתיד אנחנו צופים שהמחסור הזה ילך ויגדל באופן משמעותי.

<יצחק בריק: לכן צריך פתרון במסגרת תכנית אב.

<יצחק בריק: כל הרעיון הכללי, ובזה אני מסכם, הוא בכך שתהיה הסתכלות על כל הנושאים השונים של האוכלוסייה המבוגרת, הבעיות והצרכים והאתגרים השונים שיעמדו בפניהם, לראות אותם בראייה כוללת כדי לפתור את הבעיה ולהבטיח לאוכלוסייה הזאת הזדקנות בכבוד.

<יצחק בריק: לשים את הנושא הזה בסדר עדיפות גבוה בסדר העדיפות הלאומי.

<יצחק בריק: הדבר כבר הוכר בשעתו על ידי הממשלה ויש בסיס שאפשר ללכת ממנו.

<יצחק בריק: אני חושב שהמשרדים השונים צריכים להתלכד יחד כדי לתמוך בתכנית אב לאומית מהסוג הזה.

<יצחק בריק: מילה אחרונה.

<יצחק בריק: אני יודע, כפי שיושבת הראש הזכירה, שהמשרדים השונים מכינים תכניות אב כאלה ואחרות.

<יצחק בריק: הכוונה שלנו היא להשתלב ולשלב ולא לבוא במקום העבודה שנעשתה ונעשית ואנחנו באמת רוצים לחבר את הדברים.

<יצחק בריק: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה פרופסור בריק ועל העבודה שאתה עשית.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שלחצת גם בזמנים.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שלא באנו לכאן רק כדי לדבר אלא באנו לכאן כדי לעשות.

טלי פלוסקוב: זה משהו שאני מאוד אבקש לאפיין בו את הוועדה הזאת.

טלי פלוסקוב: יש לנו מטרה וכל ישיבה שאנחנו נבצע, אני רוצה להתקדם במטרה וזה מה שחשוב.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, במשפט אחד אני אומרת שאני רוצה שכל מי שנמצא כאן יבין שאנחנו לא באים לישיבות האלה רק להשמיע או לדבר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה תכנית פעולה, אני רוצה שתהיה תכנית שלא ישימו אותה כמו הרבה תכניות קודמות על המדף אלא שאנחנו נוכל עם התכנית הזאת לצאת לפעולה.

טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב.

טלי פלוסקוב: אני כנראה כן אתן לחברי הכנסת לומר כמה מלים.

יוסף ג'בארין: לפני כן.

יוסף ג'בארין: זאת התכנית.

יוסף ג'בארין: קווים כלליים לתכנית.

יוסף ג'בארין: מה בדיוק לוח הזמנים.

טלי פלוסקוב: בעיני התכנית צריכה להיות לפחות חוברת כי אנחנו צריכים להיכנס לעומק.

טלי פלוסקוב: לקחנו כאן כותרות של נושאים שאנחנו חושבים שצריכים להיות בתוך התכנית.

טלי פלוסקוב: יש כאן אנשים שיכול להיות שיוסיפו לנו עוד נושאים למסמך הזה.

טלי פלוסקוב: עם הזמן אנחנו נתחיל להיכנס לעומק הנושאים.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, נרחיב.

טלי פלוסקוב: אם לדוגמה יש נושא של דיור, בטח יהיה כאן נציג של משרד השיכון שיציג לנו מה התכנית, איך הוא רואה ומה הוא רואה בתכנית אב.

טלי פלוסקוב: כל תכנית אב, לאחר התכנית, צריך לתרגם לכסף.

טלי פלוסקוב: בלי כסף, תישאר תכנית.

יוסף ג'בארין: הרעיון הוא קודם כל לנהל דיון על התכנית, לגבש אותה ואחר כך להתחיל ליישם אותה?

טלי פלוסקוב: בוודאי.

טלי פלוסקוב: אמרתי בתחילת הדיון – לא היית - שאנחנו רוצים את התכנית הזאת הכוללת לשים על השולחן של ראש הממשלה.

יוסף ג'בארין: בשם הוועדה?

טלי פלוסקוב: בשם הוועדה.

טלי פלוסקוב: משרד ראש הממשלה, לביצוע.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שבגלל שלאחרונה עולים נושאים מאוד כואבים שקשורים לאנשים מבוגרים, אני כן מקווה שאנחנו נמצא אוזן קשבת שם.

טלי פלוסקוב: לכן אני מאוד רוצה שהמסמך יהיה מקצועי ולכן אני רוצה שיהיו כאן שותפים מכל משרדי הממשלה, שלא יהיה מצב שברגע שאנחנו נצא עם משהו, משרד כלשהי יגיד שלא התייעצו אתו.

טלי פלוסקוב: לא רוצה מצב כזה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שתהיו שותפים וזה מה שאני גם מבקשת.

טלי פלוסקוב: נכון כפי שפרופסור בריק ציין, אני יודעת שמכינים תכנית במשרד הרווחה, אז הוא יהיה חלק מהתכנית הלאומית.

טלי פלוסקוב: נכון שמכינים תכנית במשרד הבריאות, כמובן סיעוד וכן הלאה, אז התכנית הזאת תהיה חלק מתכנית האב.

יוסף ג'בארין: יש גם את המשרד לשוויון חברתי.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: זה לא טוב שמאחרים לדיון, כי הדברים האלה נאמרו בתחילת הדיון אבל לא חשוב.

טלי פלוסקוב: המטרה היא לאחד את כל העבודה שקשורה באזרחים ותיקים בכל משרדי הממשלה, בשיתוף פעולה עם כולם.

טלי פלוסקוב: להכין מסמך שיגיד הנה, זה מה שאנחנו כמדינה הולכים לעשות כדי לא להגיע לקטסטרופה הבאה.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו באמת נמשיך להתנהג כמו שהתנהגנו עד היום, בהחלט אנחנו נגיע לשם.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס בכמה מלים או שניתן למשרדים?

עבדאללה אבו מערוף: שיתייחסו הם.

עבדאללה אבו מערוף: אני אומר כללית מה דעתי על מה שנקרא תכנית לאומית.

עבדאללה אבו מערוף: נשמע אותם ואת הדעה שלהם.

עבדאללה אבו מערוף: הדעה שלהם חשובה לנו מאוד.

יוסף ג'בארין: התפיסה המערכתית שכבוד היושבת ראש מצביעה עליה, לדעתי היא מאוד חשובה.

יוסף ג'בארין: אחת הבעיות בה אנחנו נתקלים כמעט בכל נושא שבא לדיון כאן ובעיקר בחינוך, בתחומים החברתיים והרווחתיים, זה משום שאתה מוצא אחריויות שונות.

יוסף ג'בארין: אמרתי, יש את המשרד לשוויון חברתי, יש את משרד הבריאות, יש את משרד העבודה והרווחה, בטח גם משרד האוצר.

יוסף ג'בארין: אני תוהה באיזו מידה הדוח הסופי שיוצג הוא יהיה דוח מטעם הוועדה או שנוכל להגיע למצב שמשרדי הממשלה שותפים ולא רק להשתתף בדיוני הוועדה אלא יצא מסמך כזה בו המשרדים יופיעו כמי שנתנו את התמיכה והחסות.

יוסף ג'בארין: אם נגיע למצב כזה, מצוין.

יוסף ג'בארין: זה יהיה אימוץ רשמי של המסקנות וזה יקל גם על עבודת היישום לאחר מכן.

יוסף ג'בארין: זאת סוגיה ראשונה.

יוסף ג'בארין: סוגיה שנייה.

יוסף ג'בארין: אני מניח שהמסמך יכלול גם מיפוי של המצב הקיים.

<יצחק בריק: ודאי.

יוסף ג'בארין: מבחינת שכבת הגיל, הדרישות וכולי.

טלי פלוסקוב: הזמנו מסמך ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

טלי פלוסקוב: הבטיחו לנו שזה יהיה מוכן בזמן הפגרה ונקבל אותו ביום הראשון של המושב.

טלי פלוסקוב: אז כבר נקבע תאריכים להמשך העבודה.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: אנחנו מתייחסים אולי לציבור שהרבה ממנו לא הצליח להגיע למצב שיש לו פנסיה ממנה הוא יוכל לחיות בכבוד, אולי דור שלם, אלה שתחום העבודה לא היה מספיק מוסדר, אני מניח שיש גם עולים במצב הזה, אבל העניין הוא לא רק כספי.

יוסף ג'בארין: אני חושב שכאשר חושבים על מסגרות תומכות בשכבת הגיל הזאת, זה יכול לעשות את השינוי.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, התמיכה היא לא באמצעות כסף שיועבר אלא באמצעות פעילויות ותמיכות.

יוסף ג'בארין: אני אסיים ואומר שאני מאוד נפעם ממה שקורה בציבור הערבי בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: עד לפני כמה שנים הייתה סטיגמה מאוד שלילית על מה פתאום לשלוח אותם לבתי אבות או למסגרות כאלה, אבל אני רואה את השינוי שמתחולל באופן די טוב בשנים האחרונות.

יוסף ג'בארין: זה הפך לחלק מהפעילות החברתית המאוד מקובלת אבל הצרכים עדיין מאוד גדולים והתקציבים יחסית מצומצמים.

יוסף ג'בארין: אחת הבעיות בה אני נתקל ואני שומע אותה כל הזמן – משרדי הממשלה יכולים להעיר על כך - היא לגבי העברת תקציבים ממשרדי ממשלה דרך הרשות המקומית עבור השירותים הללו.

יוסף ג'בארין: אני עדיין מקבל הרבה תלונות שכנראה במעברים הללו יש כסף שלא מגיע.

יוסף ג'בארין: זה מזכיר לי את הדיונים שהיו לנו בענייני חינוך, עד שהגענו למצב שכספים בחינוך היום – למשל בבתי הספר התיכוניים – מועברים ישירות ואין את הדרך האמצעית שאז אולי חלק מהכסף נעלם במחוזות לא כל כך ברורים.

יוסף ג'בארין: השאלה אם נוכל להגיע למצב כזה שכספים שמיועדים לתחומי הרווחה, נוכל להבטיח שיגיעו ליעדם במסגרת כלשהי שלא בהכרח דרך הרשות המקומית.

יוסף ג'בארין: ואם זה עובר דרך הרשות המקומית, איך נבטיח שהכסף מגיע לייעודו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שזאת נקודה מאוד חשובה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שלא יכול להיות אחרת אם לא אתן את רשות הדיבור הראשונה לגברת אורנה בר, מנהלת קרן סיעוד במוסד לביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: תאמרי לנו איך את רואה את מה שאנחנו אמרנו.

טלי פלוסקוב: האם הפתענו אותך?

<אורנה בר: איך קרה שאני הראשונה?

עבדאללה אבו מערוף: עד שאין תכנית לאומית, אתם הכתובת.

<אורנה בר: ראשית, אני מברכת את פרופסור בריק, אני מברכת על הרעיון ואני מאוד בעד.

<אורנה בר: אני חוזרת ומדגישה את מה שנאמר קודם על ידי חברי הכנסת, השותפות היא בסיס לכל העניין הזה.

<אורנה בר: בנייה של תכנית יכולה להיות מצוינת כאשר השותפים הם שותפים מלאים לחשיבה שנעשית בתוך התכנית הזאת.

<אורנה בר: היו לנו ניסיונות לבניית תכניות וברגע שהשותפות לא הייתה מבסיסה, העסק הזה נפל.

<אורנה בר: אני יודעת, פרופסור בריק, שאתה מסוגל לעשות את זה ולכן אני מדגישה את העניין הזה.

<אורנה בר: אני רוצה להוסיף לתוך כל הרשימה שנמצאת כאן עוד שני נושאים.

<אורנה בר: נושא הסיעוד, אני אמנם לא מייצגת כאן את אגף הסיעוד אבל אני כן חלק מהמוסד לביטוח לאומי, יש שם חשיבה בסל שירותי סיעוד לפתוח את הסל ולהכניס מרכיבים נוספים וזה במסגרת אותו תקציב קיים, כדי להכניס עוד נושאים נוספים שיסייעו לזקן ולמשפחתו בהתמודדות עם הסיעוד.

<אורנה בר: זאת נקודה אחת שצריך להתייחס אליה בתוך בניית התכנית.

<אורנה בר: הדבר השני הוא המשפחה.

<אורנה בר: יש לנו איקס זקנים, לידם יש פי שניים אם לא פי שלושה בני משפחה מטפלים שבסוף זה מגיע למשק גם בצורת ימי עבודה, גם בצורת עומס ונטל, קופות חולים וכל מה שמסביב.

<אורנה בר: זה נושא שלא נכנס כאן וחשוב שהוא יקבל סעיף נפרד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שגלית קצת איחרה, אבל אני חושבת שלגלית מבורך שמטפלת בכל הנושא של אזרחים ותיקים במשרד הרווחה, יש מה לומר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה, גלית, שתאמרי קודם כל באופן כללי מה את חושבת על עצם עבודה על תכנית אב.

טלי פלוסקוב: אני גם יודעת שמשרד הרווחה עושה ועובד היום על איזושהי תכנית.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא באים במקומכם.

טלי פלוסקוב: אנחנו באנו לעבוד ביחד.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים כאן על תכנית כוללת ולכן אם התכנית שמכין משרד הרווחה תוכל להיות חלק מתכנית האב הלאומית שאנחנו עובדים עליה, זה יהיה מצוין.

טלי פלוסקוב: כפי אני כבר הספקתי להכיר בעבודה משותפת אתך גלית ועם כל הצוות הנפלא שלך, אני מאמינה שאפשר לעשות את זה ביחד.

טלי פלוסקוב: אני לגמרי מסכימה עם אורנה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני כאן כדי לעבוד יחד.

טלי פלוסקוב: חד משמעית.

טלי פלוסקוב: אני ופרופסור בריק דיברנו על זה בפגישות המוקדמות כמה פעמים.

טלי פלוסקוב: אנחנו כאן כדי לאחד את כולם סביב שולחן הוועדה, סביב שולחן עבודה ולא מול המצלמות אלא מה שנקרא פגישות עבודה כדי לחשוב איך אנחנו מכינים מסמך הכי נכון והכי מקצועי.

טלי פלוסקוב: בלעדיכם זה לא יהיה מקצועי.

טלי פלוסקוב: לכן אני צריכה אתכם כשותפים ומבקשת אתכם להיות שותפים שלנו בהכנת התכנית.

טלי פלוסקוב: גלית, אני מאוד אשמח לשמוע את התייחסותך.

<גלית מבורך: בוקר טוב.

<גלית מבורך: תודה רבה.

<גלית מבורך: אני מאוד שמחה ומודה לך על שהרמת את הכפפה יחד עם פרופסור בריק.

<גלית מבורך: אני חושבת שהיינו צריכים מזמן לשבת ולחשוב על הדבר הזה וטוב שכך.

<גלית מבורך: אני חושבת שבלי שותפות של כל המשרדים – ואנחנו מכינים תכנית ויש לנו תכנית ברורה וסדורה – לא תהיה היערכות לזקנה.

<גלית מבורך: בתחושה שלי בעבודה עם המשרדים, המשרדים בשלים לעבודה משותפת.

<גלית מבורך: כולנו במקום שאומרים שצריך תכנית אב, כל אחד מהמקומות והאספקטים שלו, אבל אני חושבת שהקרקע כן פורייה.

<גלית מבורך: אני אומר שני דברים.

<גלית מבורך: ראשית, אני מקווה שלא מקרי ששכחת להכניס כאן פרק על רווחה, תעסוקה, ואולי אמרת משהו בהתחלה כי חסרה איזושהי התייחסות לאוכלוסייה לה אנחנו קוראים רווחה, לכל תחום התעסוקה.

טלי פלוסקוב: נכס ולא נטל.

<גלית מבורך: לגמרי.

<גלית מבורך: הייתי מייחדת פרק לעניין המוסדי, כי אם מדברים על תכנית אב, צריכה להיות קהילה ומוסדות.

<גלית מבורך: אני אומר משהו ואני אשים אותו כאן וצריך לחשוב עליו.

<גלית מבורך: מנכ"ל משרד הרווחה, לפני כמה שנים, ניסה להוביל עבודה משותפת ואפשר יהיה להעביר אותה.

<גלית מבורך: זה נפל כי המחשבה שלנו היא שאם אין תמיכה של הממשלה באור ירוק לדבר הזה, המסמך הכי טוב שנגיש, לא יהיה לו המשך.

<גלית מבורך: אני אמרתי לך במקום נפרד שאני חושבת שהמודל שנכון להיעזר בו הוא המודל של התכנית הלאומית לילדים בסיכון.

<גלית מבורך: זאת אומרת, הממשלה הכריזה שהיערכות לזקנה הוא אחד מהנושאים שלה.

<גלית מבורך: זאת אומרת, צריך לתת ברכת דרך מלמעלה עם הבנה שנצטרך כאן משאבים.

<גלית מבורך: בריק ציין בעיה בכוח אדם בתחום הבריאות, יגידו עוד מעט חבריי מהשלטון המקומי שמערכת הרווחה מבחינת כוח אדם בשלטון המקומי קורסת.

<גלית מבורך: אין כוח אדם להתמודד עם הנושאים שמגיעים.

<גלית מבורך: יש מחלקות שבכלל אין בהן כוח אדם.

<גלית מבורך: המצב הוא מאוד מאוד קשה.

<גלית מבורך: רשויות חזקות מממנות מהתקציב שלהן עובדים, מחלקות אחרות, בעיקר בפריפריה, אין בהן עובדי זקנה.

<גלית מבורך: נבנה את התכנית הכי יפה להתמודדות עם הזקנה, אבל אין כוח אדם.

<גלית מבורך: המשרד לשוויון חברתי מוביל תכניות והוא צריך עובדים.

<גלית מבורך: כלומר, צריך להסתכל על זה רחב יותר.

<גלית מבורך: אנחנו נשתף פעולה עם כל מה שיידרש מאתנו.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: מבקש חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף להתייחס.

טלי פלוסקוב: כנראה שניתן מדי פעם גם לחברי הכנסת להתייחס כי אנחנו פועלים בכמה ועדות בו זמנית.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכבוד יושבת הראש.

עבדאללה אבו מערוף: תודה על הדיון החשוב ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: אני רציתי קודם לשמוע את אנשי המקצוע.

עבדאללה אבו מערוף: אני כאן כאיש מקצוע ולא רק כפוליטיקאי.

עבדאללה אבו מערוף: הנושא מוכר לי טוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: הוא מוכר טוב מאוד לכל אזרח, במיוחד שאנחנו דנים בזה הרבה פעמים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וכך עשיתי גם בפרקטיקה שלי כאזרח, כרופא בקהילה.

עבדאללה אבו מערוף: העניין ברור ואין עליו ויכוח.

עבדאללה אבו מערוף: לכן רציתי לשמוע את אנשי המקצוע.

עבדאללה אבו מערוף: שמעתי את ביטוח לאומי ואת משרד הרווחה שחייבים לתת לנו את הראיה הנכונה שלהם ולא רק המקצועית.

עבדאללה אבו מערוף: פתרון.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכבד את עבודתו המקצועית של פרופסור בריק לתכנית לאומית אבל אני חולק על התכנית הזאת כתכנית לאומית.

עבדאללה אבו מערוף: זה יישאר מפוזר בין המשרדים ואנחנו נחזור לעניין הסלקטיבי לאזרח הוותיק.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו מחטיאים את המטרה.

עבדאללה אבו מערוף: אם נדבר באופן מקצועי, גם כאנשי מקצוע, גם מבחינת לתת את המענה הנכון והטוב למה שאנחנו רוצים ולא רק כפוליטיקאים, צריך להיות משרד מיוחד לעניין הזה.

עבדאללה אבו מערוף: יש את המשרד לשוויון חברתי ואזרחים ותיקים, ומה הוא עושה?

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע.

עבדאללה אבו מערוף: תכנית לאומית גדולה מאוד, תכנית מבורכת מאוד וטובה מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, זה מה שצריך, אבל צריך להיות מרוכז במשרד הרווחה, בביטוח הלאומי, במשרד לאזרחים ותיקים, במשרד הבריאות וזה יחטיא את המטרה.

עבדאללה אבו מערוף: חייב להיות משרד שראש הממשלה אחראי עליו.

עבדאללה אבו מערוף: חייב להיות גם משרד האוצר כי מדובר בכסף אבל לא רק בכסף.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שאם נעשה את זה באופן מדעי נכון, אנחנו דווקא נרוויח כחברה, כממשלה, כמשרד הבריאות, אם נשים תכנית נכונה והמשרד יהיה אחראי על כל השירותים האלה, גם טיפולי שיניים, גם שירות סיעודי, ויש אפשרות.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אפרט עכשיו אבל יש אפשרות.

עבדאללה אבו מערוף: לא כולם צריכים שירות סיעודי ולא כולם צריכים השגחה.

עבדאללה אבו מערוף: יש אזרחים ותיקים מעל גיל שבעים שממשיכים לעבוד.

עבדאללה אבו מערוף: יש סוגים שאפשר להיות במצב וין-וין עם משרד אחראי.

עבדאללה אבו מערוף: אני כמובן לא מדבר עכשיו על חוק ביטוח סיעודי כללי שחייב להיות.

עבדאללה אבו מערוף: היו הרבה הצעות כמו להעלות מס בריאות ב-0.5 אחוז.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן שלא כל אזרח ותיק אחרי גיל 67 ואחרי גיל 70 צריך את הטיפול הזה או את השירות הזה, את תשומת הלב הזאת, ולא רק מבחינה רפואית אלא גם מבחינה חברתית, שתהיה לו מסגרת לחיות בה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, תכנית לאומית זה טוב מאוד אבל היא צריכה לחנות בכתובת ולא לפזר אותה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן צריך לעצור, לפקוח עיניים טוב, לחשוב טוב, ושהממשלה אחראית ואם משרד האוצר – לא רק משרד הרווחה, משרד הבריאות וביטוח לאומי – יהיה בתמונה.

עבדאללה אבו מערוף: אם אכן רוצים שהתכנית לא תישאר על הנייר, כך צריך להיות.

עבדאללה אבו מערוף: נביא סטטיסטיקות ממרכז המחקר וכל מיני מחקרים, אבל זה עוד עשר שנים לא יהיה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, צריך להיות משרד שאכן יתחיל לקחת על עצמו את הדבר הנכון הזה, משרד מיוחד, וכל השירותים יהיו בו, כמובן הוא יהיה משרד רב תחומי בו יהיו רופאים, אנשי ביטוח לאומי, רווחה וכל מה שצריך לתת מענה.

עבדאללה אבו מערוף: אם אנחנו נעשה תכנית לאומית ונפזר אותה בין המשרדים, נישאר באותו מצב ובעוד עשר שנים, עשרים שנים, הסיעודיים יהיו לא רק שלושים אלף אלא יותר.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר עכשיו על קצבאות ומה צריך להיות גובה הקצבאות של הביטוח הלאומי.

עבדאללה אבו מערוף: בן אדם קשיש שמגיע לגיל 67 מקבל 1,700 שקלים.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שמדינה שיש לה כיוון סוציאלי, הייתי רוצה שיהיו בתי אבות, שם נמצאים האנשים הסיעודיים במסגרת מיוחדת חינם.

עבדאללה אבו מערוף: היו זמנים כאלה בברית המועצות.

עבדאללה אבו מערוף: זה היה.

עבדאללה אבו מערוף: התייחסו לאזרח ותיק בכבוד ואפשרו לו לחיות בכבוד.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא רוצים יותר אלא רק לחיות בכבוד.

עבדאללה אבו מערוף: הוא לא צריך להיות מיליונר שיש לו עודף כסף אבל לחיות בכבוד במיוחד אם זה חולה סיעודי שצריך טיפול סיעודי.

עבדאללה אבו מערוף: לכן גם צריך להיות חוק ביטוח סיעודי לכולם כמו שצריך וכיום הוא לא עובד בצורה נכונה.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שההמלצה שלנו תהיה להקמת משרד רב תחומי בו תהיה התכנית הזאת כי אחרת אני חושב שהיא לא תצא לפועל.

עבדאללה אבו מערוף: משרד האוצר חייב לתת כסף.

עבדאללה אבו מערוף: כל עוד אין משרד, לא תהיה התקדמות.

עבדאללה אבו מערוף: אותו משרד ירכז דרך הביטוח הלאומי, דרך משרד הרווחה את כל העניינים האלה.

עבדאללה אבו מערוף: יש סקר כמה יש אזרחים ותיקים, כמה אנשים אחרי גיל שבעים, כמה אנשים זקוקים לטיפול סיעודי, כמה אנשים זקוקים לטיפול חברתי ולמסגרת חברתית, כמה אנשים רוצים לעבוד ולעזור לאחרים ואפילו בהתנדבות.

עבדאללה אבו מערוף: אני בטוח שנמצא לפחות עשרה אחוזים מהאנשים האלו, האזרחים הוותיקים, שאין להם מסגרת והם רוצים לתרום.

עבדאללה אבו מערוף: זה אמור גם לגבי החברה הערבית בה יש אנשים כאלה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן רציתי לדבר אחרי שאני שומע את המשרדים כי אולי יש איזושהי הצעה אבל זאת הצעתי וכך אני חושב שצריך לעשות.

עבדאללה אבו מערוף: אני מציע שהוועדה תמליץ כך לממשלה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: יש דברים שאני מסכימה אתך ויש דברים שאני פחות מסכימה.

טלי פלוסקוב: לגבי המשרד, אני חושבת שאתה צודק במאתיים אחוזים.

טלי פלוסקוב: גם אני חושבת שצריך להיות משרד שיאחד תחת כנפיו את כל הנושא של הקשישים.

טלי פלוסקוב: אבל אם אני אמתין עד שיהיה משרד, למשרד הזה אחר כך ייקח עוד חמש שנים להכין תכנית פעולה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להכין תכנית פעולה כבר עכשיו בתיאום עם כל המשרדים האלה.

טלי פלוסקוב: התכנית תהיה מקובלת גם עליהם, גם על משרד ראש הממשלה, גם על משרד האוצר ואחת מדרישות התכנית בעיני צריכה להיות הקמת משרד שמטפל בנושא.

עבדאללה אבו מערוף: מקובל.

טלי פלוסקוב: אני שיניתי קצת את סדר הדברים שלך אבל אם אנחנו לא נעשה עכשיו שום דבר ולא נוכיח את הצורך בהקמת המשרד, הוא לא יקום.

עבדאללה אבו מערוף: נכון.

טלי פלוסקוב: לכן אני אומרת שאנחנו עכשיו צריכים במסמך הזה, בעבודה המשותפת עם כל הגופים האלה להגיד, חבר'ה, זה המצב היום.

טלי פלוסקוב: אם נעשה 1, 2, 3, 4 – לאן אנחנו יכולים להגיע.

טלי פלוסקוב: אם נצליח לשכנע אותם שלאן שאנחנו רוצים להגיע, זה המצב האידיאלי, המקובל, הטוב לקשישים וכן הלאה.

עבדאללה אבו מערוף: תתחילו.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

טלי פלוסקוב: צריך להתחיל.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו ממשיכים למרות שמאה אחוזים אני בעד זה שיהיה משרד שיטפל בזה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמשיך לשמוע את המשרדים הרלוונטיים.

טלי פלוסקוב: נמצאת אתנו ברכי דליצקי מהמשרד לשוויון חברתי.

טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח לשמוע מה דעתכם בנושא.

<ברכי דליצקי: אני אתחיל בדיוק באותה נקודה ששניכם סיימתם בה.

<ברכי דליצקי: אין לי ספק שיהיה נכון שיהיו במשרד כל הסמכויות שאמורות לטפל בנושא של אזרחים ותיקים.

<ברכי דליצקי: ממשלת ישראל כבר הקימה משרד כזה וקוראים לו המשרד לענייני גמלאים, המשרד לאזרחים ותיקים, היום בדמותו הוא המשרד לשוויון חברתי.

<ברכי דליצקי: אבל הסמכויות שמפוזרות בין כל המשרדים כיום מקשות על העשייה שלנו.

<ברכי דליצקי: זה ברמה של התייחסות לרעיון הקמת משרד מרכזי שמטפל בנושא של אזרחים ותיקים.

<ברכי דליצקי: ממעבר על המסמך, אני מצטרפת ליוזמה הברוכה.

<ברכי דליצקי: אנחנו נשמח לקחת חלק.

<ברכי דליצקי: יתרה מזאת, נשמח לתכלל את האירוע.

<ברכי דליצקי: ממעבר על המסמך אני יכולה לומר שהמשרד היום למעשה מטפל במרבית הנושאים שעולים כאן.

<ברכי דליצקי: דוגמה טובה לעבודה ממשלתית משותפת שנערכה בתוך המשרד, קמה במשרד ועדה שהקים אותה השר אורי אורבך זכרונו לברכה, ועדה שתכללה את כל נושא התעסוקה, גם בריק היה שותף ורבים מהמשרדים הממשלתיים שיושבים כאן.

<ברכי דליצקי: ולראיה, כעבור שנתיים יש תוצרים של אותו תהליך.

<ברכי דליצקי: היום יש פרויקט שהוקם באמצעות המשרד שקוראים לו דרוש ניסיון שמקדם את כל נושא תעסוקת אזרחים ותיקים, שמקדם את נושא התודעה כלפי אזרחים ותיקים, אנחנו עובדים בשילוב עם משרד הרווחה ואני מקווה שהוא יצטרף אלינו עכשיו, עם משרד הכלכלה, עם המועצה הלאומית, עם מעו"ף, עם כל הגורמים שנמצאים בתוך המרחב הממשלתי שמוכנים לבוא אתנו לשיח ובשיתוף פעולה על מנת לקדם את נושא התעסוקה.

<ברכי דליצקי: רק לקחתי דוגמה אחת קטנה.

<ברכי דליצקי: אני יכולה לומר שבמקביל אנחנו נמצאים מול משרד השיכון בשיתוף פעולה בכל הנושא של דיור.

<ברכי דליצקי: לאחרונה היה שיח מולם, הוקמה שם ועדה משותפת למשרדים ממשלתיים רבים שעוסקת בנושא של דיור לאזרחים ותיקים כאשר המחשבה היא למצוא פתרונות לאזרחים ותיקים במעמד הביניים שכיום יש להם בעיה.

<ברכי דליצקי: חסר לי, ואולי החמצתי במעבר על המסמך, מה שאורנה ציינה, כל הנושא של מטפל עיקרי.

<ברכי דליצקי: נושא של בדידות, לא ראיתי אלא אם כן זה מופיע.

טלי פלוסקוב: זה מה שבעצם אמר פרופסור בריק, שאין נושא בדידות במסמך.

טלי פלוסקוב: אמרנו שנוסיף את זה.

<ברכי דליצקי: סליחה, אני נכנסתי באיחור.

<ברכי דליצקי: אני מתנצלת.

<ברכי דליצקי: אסכם ואומר שהמשרד רואה את עצמו מוביל את הנושא הזה.

<ברכי דליצקי: אני אשמח מאוד לקחת חלק ואשמח מאוד לתכלל את העשייה.

טלי פלוסקוב: טוב מאוד לשמוע.

טלי פלוסקוב: בינתיים אני אופטימית.

טלי פלוסקוב: ככל שאני שומעת את הדוברים כאן, אני יותר אופטימית.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר שוב ואני אומרת לכולם שאני מאמינה שנצטרך, כתוצאה של המסמך הזה, גם לעשות לא מעט עבודה בנושא של שינוי חקיקה.

טלי פלוסקוב: האם זאת תהיה חקיקה פרטית, האם זאת תהיה חקיקה ממשלתית, נדע עם הזמן אבל בטוח שנצטרך לעשות דברים.

טלי פלוסקוב: הצטרפה אלינו חברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שפניתי לכמה חברי כנסת וביקשתי מהם לבוא לדיון בוועדה כי אני רואה אותם מאוד פעילים בנושא של אזרחים ותיקים, גם בדיונים במליאה וגם בדיונים בוועדות.

טלי פלוסקוב: לכן אני רוצה להגיד תודה ליעל שנענית להזמנתי ובטח תרצי גם להתייחס.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע נותנים לכל משרד שמטפל בנושא הקשישים להתייחס.

טלי פלוסקוב: הבעיה הגדולה של נושא הזקנה היא שהנושא הזה פשוט מפוזר בין כל משרדי הממשלה.

טלי פלוסקוב: עבדאללה העלה סוגיה שאני לגמי מסכימה אתה, שצריך להיות משרד אחד שמטפל בכל הנושאים של זקנה.

יעל גרמן: היה.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: היה.

יוסף ג'בארין: במשרד לשוויון חברתי יש את הנושא הזה של זקנה.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: שוב, אני מאוד מעריכה את העבודה שהוא עושה ואני יודעת אבל המשרד הזה מטפל בהמון נושאים.

טלי פלוסקוב: בעיני יש כאן הרבה נושאים שבעיני הם גדולים ומצריכים התייחסות ענקית ולא של שלושים אחוזים מהמשרד ולא חמישים אחוזים מהמשרד אלא מאתיים אחוזים מהמשרד.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו מדברים על איחוד.

טלי פלוסקוב: נמשיך עם משרדי הממשלה ואחר כך שוב נחזור לחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: נמצא כאן כלכלן בכיר של משרד הבריאות, מר רני פלוטניק.

טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח לשמוע את דעתכם בנושא.

טלי פלוסקוב: גם דוקטור ברקמן נמצא כאן.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לכל אלה שהגיעו כי זה מחמם את הלב לראות את האנשים ואת המשרדים שבאמת רואים את החשיבות של הנושא.

<רני פלוטניק: תודה רבה.

<רני פלוטניק: תודה רבה על היוזמה המבורכת.

<רני פלוטניק: אנחנו מברכים על הצרכים שהועלו כאן.

<רני פלוטניק: אנחנו מברכים על הצורך למסד את שיתוף הפעולה בין המשרדים כדי להביא שירות יותר טוב לאזרחים.

<רני פלוטניק: ספציפית בקשר לנושאים השונים שעלו בנושא הבריאות.

<רני פלוטניק: משרד הבריאות כן פועל להוספת מיטות במערכת.

<רני פלוטניק: בשנים 2017 עד 2021 אנחנו מתכננים להוסיף לפחות 1,200 מיטות אשפוז כללי, 750 מיטות אשפוז גריאטרי ו-150 מיטות אשפוז פסיכיאטרי.

<רני פלוטניק: אני אומר לפחות כי אולי נצליח להוסיף קצת יותר.

יעל גרמן: אפשר לראות את זה במספרים בתקציב?

יעל גרמן: איפה בתקציב אנחנו רואים את הכוונות הטובות האלה?

<רני פלוטניק: בגין תוספת של מיטות אשפוז כללי בשנים 2017, 2018 ו-2019 יוקצו 240 מיליון שקלים הרשאה להתחייב.

יעל גרמן: כמה מיטות יכולות להיות ב-240 מיליון שקלים?

<רני פלוטניק: זה כנגד ה-1,200 מיטות.

<רני פלוטניק: הוקצה.

<רני פלוטניק: זה במסגרת הסיכום בין משרד הבריאות ומשרד האוצר.

<רני פלוטניק: הוקצו 240 מיליון שקלים בגין ה-1,200 מיטות.

<רני פלוטניק: הוקצו מיטות ולא רק ברזלים אלא גם תקנים.

יעל גרמן: אני אשמח לאחר מכן לומר כמה מיטות יאפשרו 240 מיליון שקלים.

<רני פלוטניק: לצורך תוספת המיטות הגריאטריות הוקצו 210 מיליון שקלים בשנים 2017, 2018 ו-2019.

<קריאה: 210 מיליון שקלים ל-750 מיטות כולל כל ההוצאות?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכולם מסכימים עם זה שאלה סכומים לא מעודדים למספר המיטות עליו אתה מדבר.

<רני פלוטניק: בנושא של הצורך שיעלה בסופו של דבר במסמך, בתכנית שלנו, אנחנו נשמח שהיחידות שלנו יהיו מעורבות בקביעת התחזית של כמה מיטות באמת נדרשות כי בנושא הזה של הצורך במיטות, יש הרבה מאוד גורמים שיכולים להביא הרבה מאוד תחשיבים ומספרים.

<רני פלוטניק: יש אצלנו כמה יחידות כמו מינהל רפואה, מינהל תכנון אסטרטגי וכלכלי, שהן בעצם אמונות על תכנון ארוך טווח בכל הנושא של המיטות.

<רני פלוטניק: אנחנו נשמח לתת את האימפוט שלנו כאן במסמך הסופי.

<רני פלוטניק: אנחנו כן נערכים מבחינת כוח אדם, החל מהבסיס.

<רני פלוטניק: בהסכם האחרון הסכמנו להגדיל את מספר הסטודנטים לרפואה מ-800 ל-900 ואולי אף ל-950 בשנים הקרובות, בהדרגה.

<רני פלוטניק: בקשר לתחלואה אליה התייחסת במסמך.

<רני פלוטניק: יש לנו תכניות גם בנושא הזה.

<רני פלוטניק: כפי שאתם בטח יודעים, הנושא של אורח חיים בריא ותזונה בריאה מאוד חשוב לשר ולמנכ"ל שלנו.

<רני פלוטניק: בנושא של בני ה-65 פלוס או 70 פלוס, נצטרך לראות, יש גם יוזמה לגבי הרחבת טיפולי השיניים במסגרת הציבורית גם לאוכלוסיית האזרחים הוותיקים.

טלי פלוסקוב: כבר מזמן אנחנו שומעים על התכנית הזאת.

טלי פלוסקוב: איפה זה נמצא?

<רני פלוטניק: זה נמצא בעבודת מטה.

טלי פלוסקוב: מתי?

טלי פלוסקוב: הערכה שלכם.

<רני פלוטניק: מתי זה יקרה?

<רני פלוטניק: זה תלוי בהסכמות אליהן נצליח להגיע עם הגופים.

עבדאללה אבו מערוף: בעזרת השם.

טלי פלוסקוב: יש כבר עלות תקציבית לדבר הזה?

<רני פלוטניק: יש מספר אומדנים.

<רני פלוטניק: עדיין אין מספר סופי.

<רני פלוטניק: אנחנו עובדים על הטיוב של האומדנים כדי שבאמת נוכל להגיע ולהכליל כמה שיותר אנשים וכמה שיותר טיפולים במסגרת.

<רני פלוטניק: אנחנו לא רוצים להגיע עם סכום מנופח ובסופו של דבר לא הכול ילך לשירותים למבוטחים.

<רני פלוטניק: המטרה היא שבאמת המבוטחים ייהנו מכמה שיותר שירותים.

טלי פלוסקוב: זה נכון, אבל שוב, אני מגיעה כאן עם נקודה שהיא מאוד חשובה בעיני.

טלי פלוסקוב: בעיני הרעיון, היוזמה היא כמובן מאוד מאוד מבורכת, אני פשוט מכירה כל כך הרבה אנשים שלא יכולים להרשות לעצמם לטפל בשיניים.

טלי פלוסקוב: מה לעשות, שיניים זה אורח חיים נורמלי.

טלי פלוסקוב: התכנית הזאת, אנחנו שומעים עליה לפחות כבר שנתיים.

טלי פלוסקוב: האם שנתיים לא מספיקות כדי לדעת כמה זה עולה ולהתחיל להתקדם מול האוצר?

טלי פלוסקוב: אני רוצה קצת יותר פרטים.

טלי פלוסקוב: כמה?

טלי פלוסקוב: כמה זמן?

טלי פלוסקוב: כמה זמן אתם מעריכים ייקח לכם עד שהתכנית הזאת תיכנס?

טלי פלוסקוב: יש אנשים שממתינים לתכנית הזאת והם בני 82 ואני לא יודעת אם הם יזכו לראות אותה בחיים שלהם.

טלי פלוסקוב: תנו לי פחות או יותר הערכה מתי אתם מרגישים שתוכלו לצאת עם התכנית הזאת.

טלי פלוסקוב: שוב אני אומרת שאני מאוד מברכת על היוזמה, אבל לדבר זה כלום.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שזה יקרה.

טלי פלוסקוב: מתי?

<רני פלוטניק: אם זה בסדר מבחינתך, אני אחזור אליך עם תשובה יותר טובה.

טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח.

<רני פלוטניק: כמובן, איך אפשר בלי לדבר על נושא הרפורמה בסיעוד, נושא שמאוד חשוב לשר.

<רני פלוטניק: ברפורמה בסיעוד במיוחד אנחנו רואים צורך עליון בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה, עם המוסד לביטוח לאומי.

<רני פלוטניק: רואים את זה אפילו בתמחורים שהתבצעו עבור הרפורמה.

<רני פלוטניק: רוב הכספים שביקשנו עבור הרפורמה הם בכלל לא עבור מוסדות אשפוז אלא הם עבור הרחבה.

<רני פלוטניק: ,

טלי פלוסקוב: כמה צריכה לעלות הרפורמה?

טלי פלוסקוב: בטח כאן יש לכם אומדן.

טלי פלוסקוב: יש לכם אומדן לגבי הרפורמה בסיעוד?

<רני פלוטניק: יש.

<רני פלוטניק: האומדן עליו דיברנו לפני שנה היה 2.5 מיליארד שקלים.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שהשר ליצמן רוצה לקיים את הרפורמה שלו בסיעוד באמצעות העלאת מס בריאות.

טלי פלוסקוב: האם זה יספיק?

טלי פלוסקוב: או בכמה אנחנו צריכים להעלות את מס הבריאות?

יעל גרמן: השאלה בכמה יעלו.

יעל גרמן: האם יעלו ב-0,3 או ב-0,5 אחוז.

טלי פלוסקוב: בכמה אנחנו צריכים להעלות את מס הבריאות?

עבדאללה אבו מערוף: על זה דיברנו כמה פעמים בוועדה.

עבדאללה אבו מערוף: גם בוועדת הכספים דיברנו על כך.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא מקבלים תשובות ולכן אנחנו חוזרים על אותן שאלות.

יעל גרמן: אפשר לדעת כמה זה 0,1 אחוז במס בריאות?

יעל גרמן: כמה זה שווה?

יעל גרמן: כמה מאות מיליונים.

יעל גרמן: יש נוסחה ידועה.

<רני פלוטניק: אין לי את החישוב ואני לא רוצה להטעות.

<רני פלוטניק: אין לי את המספר הזה בשלוף ואני לא רוצה להטעות אתכם.

טלי פלוסקוב: אתם לא יודעים מה הסכום הכולל שנכנס לקופת המדינה ממס בריאות?

<רני פלוטניק: זה אנחנו כן יודעים.

<רני פלוטניק: אומדן הגבייה העדכני של ביטוח לאומי למס בריאות בשנת 2017 עומד על בסביבות ה-23 מיליארד שקלים.

טלי פלוסקוב: יעל, אני חושבת שקיבלת תשובה.

יעל גרמן: 230 מיליון שקלים.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אם יש 23 מיליארד, אנחנו יודעים היכן אנחנו נמצאים.

<קריאה: אבל לא הכול הולך לבריאות.

טלי פלוסקוב: ברור.

טלי פלוסקוב: אבל אם אנחנו אומרים שאנחנו צריכים להעלות את המס הזה כדי לממן את הרפורמה בסיעוד, אנחנו יכולים כמובן לחשב בכמה אנחנו צריכים להגדיל את מס הבריאות.

<קריאה: צריך גם לזכור שהמבוטחים בביטוח סיעודי לא יצטרכו לעשות ביטוח סיעודי דרך קופות החולים והסכום הזה ייחסך להם.

<קריאה: זה רק עניין של הסברה.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: ברור.

טלי פלוסקוב: אני מסכימה אתך.

טלי פלוסקוב: אני לא חושבת שמישהו מתנגד להעלאת המס כי כולם יודעים שהכסף הזה יחזור בצורה אחרת.

<קריאה: חוץ מהאוצר.

עבדאללה אבו מערוף: בתנאי שהכסף אכן יחזור לסיעוד.

עבדאללה אבו מערוף: זאת המטרה.

טלי פלוסקוב: נכון.

עבדאללה אבו מערוף: יהיה צבוע לשם.

טלי פלוסקוב: ניתן למשרד הבריאות לסיים.

<רני פלוטניק: הרפורמה בסיעוד במובן הזה היא משתלבת מאוד טוב בתכנית הזאת שאתם מדברים עליה בגלל שהיא תצריך שיתוף פעולה של כמה גורמים, של כמה משרדים.

<רני פלוטניק: אנחנו מדברים על הנושא הזה של הרחבת הכיסוי בקהילה לסיעודי, אנחנו מדברים על הנושא של להעביר את האשפוז הסיעודי לאחריות קופות החולים, לאחריות הביטוחית של קופות החולים.

<רני פלוטניק: בעצם היום יש מצב שבו יש בשרשרת הטיפול כמה גורמים מבטחים אחראיים לטיפול.

טלי פלוסקוב: קופות חולים, במקום חברות פרטיות?

<רני פלוטניק: לא.

<רני פלוטניק: היום הגורם המבטח בתחום האשפוז הסיעודי הוא המדינה.

טלי פלוסקוב: אתה מדבר על ביטוח.

<רני פלוטניק: כן.

<רני פלוטניק: הגורם המבטח הוא המדינה.

<רני פלוטניק: אנחנו פועלים להעביר את התחום הזה לקופות החולים בשביל באמת ליצור רצף טיפול טוב יותר ולייצר מערך תמריצים נכון יותר.

<רני פלוטניק: עוד נושא שאנחנו נעבוד עליו עם המוסד לביטוח לאומי זה בניית איזשהו מערך תמריצים למניעת הידרדרות תפקודית של הקשישים הסיעודיים.

טלי פלוסקוב: תן דוגמה.

<רני פלוטניק: איך שאנחנו רואים את זה, אם קופות החולים ייתנו טיפול רפואי ממוקד טוב יותר לאוכלוסייה הזאת, יכול להיות שההידרדרות התפקודית של חלקם תתעכב או בכלל תימנע.

<רני פלוטניק: לכן הסכומים שהמוסד לביטוח לאומי יצטרך לשלם במסגרת חוק סיעוד, הם לא ירדו אבל הם לא יעלו כמו שהם היו צריכים לעלות.

<רני פלוטניק: אנחנו בוחנים את האפשרות האם אפשר יהיה להסתכל על זה מנקודת מבט מערכתית וחלק מהחיסכון הזה, מהכספים שבמסגרת חוק סיעוד, אפשר אולי להעביר לקופות החולים כחלק ממערך התמריצים.

<רני פלוטניק: אבל זאת סוגיה שאנחנו צריכים לדבר עליה עם המוסד לביטוח לאומי ולהגיע להסכמות.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא קשור.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא למוסד לביטוח לאומי.

עבדאללה אבו מערוף: אם אתה מתכוון למנוע הידרדרות, זה עניין רפואי ועניין של מניעה.

עבדאללה אבו מערוף: צריכים להיות המשאבים בקופות החולים כדי למנוע ולכך צריך שיקום טוב והשגחה יותר טובה, טיפול ומניעה.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא קשור לביטוח הלאומי.

עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, אתם מחטיאים את המטרה.

עבדאללה אבו מערוף: אתה רוצה למנוע הידרדרות של מצב מסוים ולתת איכות חיים.

<רני פלוטניק: נכון.

עבדאללה אבו מערוף: למה ביטוח לאומי קשור לזה?

עבדאללה אבו מערוף: זה עניין טיפולי רפואי ושם אתם צריכים להשקיע בשיקום ובמניעה.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא חושב שביטוח לאומי נמצא כאן.

עבדאללה אבו מערוף: הכסף יישאר בביטוח לאומי ולא יעבור לקופות החולים, עם כל הכבוד.

<רני פלוטניק: אני מבין.

<רני פלוטניק: במובן הזה אנחנו מדברים על כך שאם תיקח את התקציב של חוק סיעוד, אתה תראה עלייה משמעותית בכל שנה בסכומים שביטוח לאומי משלם במסגרת חוק סיעוד.

<רני פלוטניק: זה קורה בגלל שהאוכלוסייה הנזקקת היא גם גדלה וגם מידרדרת תפקודית.

<רני פלוטניק: היא מידרדרת תפקודית מכל מיני סיבות.

עבדאללה אבו מערוף: את ההידרדרות הזאת צריך למנוע.

<רני פלוטניק: נכון.

עבדאללה אבו מערוף: לא לתת יותר כסף כי ביטוח לאומי ייקח כסף ולא ימנע את ההידרדרות.

<רני פלוטניק: אני לא מעוניין לקחת כסף מהמוסד לביטוח לאומי, כסף שהוא צריך.

<רני פלוטניק: אני מעוניין לייצר מערכת תמריצים.

<רני פלוטניק: בסופו של דבר הדלק של כל המערכות האלה הוא כסף.

<רני פלוטניק: נניח במסגרת חוק סיעוד הייתה צפויה להיות עלייה של 300 או 400 מיליון שקלים בשנה, וקופות החולים באמצעות טיפול נכון חסכו מאה מיליון שקלים מתוך העלייה הזאת, אז אולי חלק מהחיסכון יוכל להגיע אליהן וזה יתמרץ אותן למנוע את ההידרדרות התפקודית.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שאני אומר.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר.

עבדאללה אבו מערוף: לשם כך אתם הרגולטור והן הזרוע שלכם, הזרוע המבצעת.

עבדאללה אבו מערוף: אז בבקשה, תהיה רגולציה ויהיה פיקוח.

עבדאללה אבו מערוף: על זה אין ויכוח.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר משפט אחד לפני שאנחנו ממשיכים וכאן אני פונה גם לחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לכם מה מטרת הדיון.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא באנו לכאן כדי לכבות שריפות.

טלי פלוסקוב: אנחנו באנו לכאן כדי לבנות תכנית ולכן בואו לא נבזבז את הזמן על נקודות כאלה ואחרות אלא אני רוצה לשמוע את משרדי הממשלה שנותנים את ההתייחסות לתכנית אב.

יעל גרמן: אני חייבת לצאת לדיון אחר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יעל גרמן: קודם כל, אני מברכת.

יעל גרמן: כמו שאת אמרת כרגע, בזמן שאנחנו מדברים על המצוקה בבתי האבות ואנחנו שומעים ורואים דברים שמזעזעים אותנו, כאן את יושבת ואת אומרת בואו נעשה פסק זמן, נשב ונחשוב בשקט ונחשוב לטווח ארוך ונכין איזושהי תכנית שלא תכבה את השריפה העכשווית אלא באמת אולי יראו את האור בעוד שנה או בעוד שנתיים אבל לפחות זה יהיה משהו יסודי.

יעל גרמן: על כך אני מברכת.

יעל גרמן: אני חושבת שזו הדרך לפתור בעיות.

יעל גרמן: אני רק חושבת שכדי שאת כיושבת ראש הוועדה תבקשי מהכנסת, ממרכז המחקר והמידע, שיהיה לידך עוזר מחקר.

טלי פלוסקוב: נא להכיר, פרופסור בריק, יועץ לוועדה.

יעל גרמן: יופי.

יעל גרמן: אני יודעת שהוא יועץ ואני יודעת את תפקידו.

יעל גרמן: אני מתכוונת ליועץ כלכלי.

טלי פלוסקוב: נמצאת גם נציגת מרכז המידע והמחקר של הכנסת שמלווה אותנו.

יעל גרמן: נהדר.

יעל גרמן: אני מתכוונת ליועץ כלכלי.

יעל גרמן: יושב כאן משרד הבריאות והם אומרים ש-230 מיליון שקלים זה ל-1,200 מיטות – אני לא זוכרת את המספר המדויק – בואו נראה, שמישהו יוכל לבדוק את זה כי אף אחד מאתנו חברי הכנסת, וגם לא שאר הנוכחים, לא יכול באמת לדעת אם זה המון כסף או שזאת טיפה בים או שזה בדיוק מה שצריך.

יעל גרמן: אני חושבת שאת צריכה שיהיה לנו יועץ כלכלי מעבר ליועצים המאוד מקצועיים ובעלי הניסיון.

טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ידידי היקר חבר הכנסת אלי אלאלוף שחזר עכשיו מאתיופיה.

אלי אלאלוף: אני חוצפן.

אלי אלאלוף: אני בסערת רגשות ואני חייב להגיד לכם כמה מלים.

אלי אלאלוף: חברים, נחתנו הבוקר ארבעה חברי כנסת – אברהם נגוסה, מאיר כהן, חיליק בר ואני.

אלי אלאלוף: חיליק בר המשיך למוסקבה למשימה נוספת.

אלי אלאלוף: היינו ארבעה ימים באתיופיה.

אלי אלאלוף: סליחה על הרגשנות, אבל לא הפסקתי לבכות ואני לא מפסיק לבכות.

אלי אלאלוף: אנחנו פגענו, פוגעים וממשיכים לפגוע במה שנקרא לא יהודי אתיופיה אלא יהדות אתיופיה.

אלי אלאלוף: מי שמכיר אותי, יש כאן אנשים שיודעים שיש לי עבר ציוני ולא רק עבר אלא אני מקווה גם עתיד, יש יהדות באתיופיה שבשבילה המושגים בארץ הם אחרים.

אלי אלאלוף: אף אחד לא יעז לדבר על חיסול קהילת פס בה יש אולי מאה יהודים אבל מדברים על חיסול קהילה, חיסול התופעה, חיסול יהדות אתיופיה למרות שהיום רשומים ברישום של הקהילה, בתנאים נוראיים, 15 אלף יהודים.

אלי אלאלוף: למה לחסל אותה?

אלי אלאלוף: כאילו אין להם זכות קיום שם.

אלי אלאלוף: הם יהודים מדהימים.

אלי אלאלוף: מתפללים.

אלי אלאלוף: השתתפנו בשתי תפילות בגונדר ובאדיס אבבה.

אלי אלאלוף: מתפללים טוב יותר ממני, עם רגש יהודי מטורף, עם ידע.

אלי אלאלוף: אתם צריכים לראות, אנשים שסגרו להם את בית הספר היהודי, סגרו להם את השירות הרפואי, הם מתים, אין מקום בבית הקברות היהודי, סגרו להם כל תמיכה של יהדות העולם וכשמדברים עליהם זה רק במושג של עלייה של יהודי אם הוא טוב או לא טוב.

אלי אלאלוף: המדינה הזאת התחזקה בין היתר בזכות אנשים שבאו להזדהות עם המדינה גם כשלא היו יהודים.

אלי אלאלוף: עליהם אפילו עושים כתבות.

אלי אלאלוף: יהדות ברית המועצות, תארו לכם איך הייתה נראית המדינה בלעדיה.

אלי אלאלוף: מה, כולם יהודים?

אלי אלאלוף: כולם רוצים להרגיש טוב אתנו.

אלי אלאלוף: אנחנו כאן עם הקהילה הזאת.

אלי אלאלוף: סליחה שאני התפרצתי לדיון שלך.

אלי אלאלוף: אני אוהב את הדיון הזה אבל אני עושה זאת מפני שאני חושב שאנחנו חייבים לשנות את המושגים שלנו כשמדברים על הקהילה הזאת.

אלי אלאלוף: חברי מאיר כהן וחיליק בר, בוודאי נגוסה, אולי נגוסה כבר התרגל להיות "אתיופי", אנחנו פשוט הרגשנו כמה פישלנו, כמה בורים ועמי הארץ אנחנו ובאיזה מצב אנחנו נמצאים מול היהדות הזאת.

אלי אלאלוף: תארו לכם שילדים בגיל הרך מתים כי אין מה לתת להם לאכול.

אלי אלאלוף: מה זה בשבילנו אלפיים מנות של מטרנה?

אלי אלאלוף: מה זה בשבילנו דולר אחד לטיפול רפואי?

אלי אלאלוף: דולר אחד.

אלי אלאלוף: אף אחד לא מוכן לתת להם.

אלי אלאלוף: כאילו אנחנו עשינו איזו קואליציה של הרוע כדי לפגוע ביהודים האלה.

אלי אלאלוף: יש עכשיו כנס על 25 שנים וקלקלתי להם, אני מודה.

אלי אלאלוף: זאת לא חגיגה.

אלי אלאלוף: אנחנו צריכים לבקש מהם סליחה אבל עם עשייה.

אלי אלאלוף: כולנו, כל חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: אני מכיר את הרגשות ההומניטריים של ידידי עבדאללה אבו מערוף.

אלי אלאלוף: הוא לא יכול לסבול שאדם, לא חשוב היכן, שחי במדינה וחי ליד המדינה וחי בשביל המדינה, כל אחד והגדרתו, יסכים לראות מה שאנחנו ראינו.

אלי אלאלוף: אנחנו רצים בעולם כדי לפגוש איזה כנס קהילתי עם עשרים חברי קהילה.

אלי אלאלוף: מוציאים מיליארדים כדי להביא את תגלית ומה עם היהודים שמרגישים ומתפללים?

אלי אלאלוף: : אתם צריכים לראות איך הילדים הקטנים האלה עושים את הכיפה שלהם.

אלי אלאלוף: אלה הדברים הכי מרגשים.

אלי אלאלוף: היינו צריכים להיות גאים שיש עוד כאלה שרוצים להיות חלק מאתנו, אתנו וכמונו אבל הזנחנו אותם.

אלי אלאלוף: שגרירת ישראל באתיופיה, יוצאת אתיופיה, יהודייה אתיופית, ארבע שנים נמצאת באדיס אבבה, מאתיים מטרים מבית כנסת אתיופי באדיס אבבה, לשמחתנו באף פינה בארץ אין הזנחה כזאת.

אלי אלאלוף: ארבע שנים בתפקיד, פעם ראשונה הגיעה אתמול אתנו.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: היא אמרה שלא נתנו לה, אסור לה, יש החלטת ממשלה כי עכשיו יהודי אתיופיה מנוהלים בהחלטות ממשלה.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים כמה זה חשוב.

אלי אלאלוף: גברת, נו, זה לא עשה לך משהו?

אלי אלאלוף: איפה הנשמה היתרה של כל אדם ולא רק פקיד כזה או אחר?

אלי אלאלוף: זה שאני הייתי פקיד מופרע, אני לא מצטער על כך.

אלי אלאלוף: היא לא הייתה שם.

אלי אלאלוף: הפקיד ששלח משרד הפנים, אם זאת לא הייתה בושה לנו, זאת בושה ששלחו אדם אחד.

אלי אלאלוף: היתרון הגדול ביותר הוא זה רוע הלב שלו.

אלי אלאלוף: מגיע והוא אומר שיש לנו סדרי הרשמה, אני אתקשר אליהם שיבואו אלי.

אלי אלאלוף: הוא יוצא אתיופיה.

אלי אלאלוף: חיפשו אותו, כאילו חיפשו אותו כדי לטגן אותם בשמן שלהם.

אלי אלאלוף: איזה מין דבר זה?

אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו, תרגישו רע.

אלי אלאלוף: קחו על עצמכם שאנחנו חייבים לשנות את עצמנו כלפי יהדות אתיופיה.

אלי אלאלוף: היא לא תחוסל גם למרות כל ההחלטות המינהליות כי אף יהדות לא קמה בזכות החלטה ואף אחת לא תחוסל גם אם יש החלטה כזאת.

אלי אלאלוף: בואו נדע לכבד את האנשים ובמיוחד שמצבם כל כך קשה.

אלי אלאלוף: אני מצטער, סליחה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: הצלחת לרגש אותנו.

אלי אלאלוף: אני אצא מכאן כדי לא להפריע יותר.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: זה טוב שבראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות עומד אדם כזה עם לב כל כך ענק, אדם שבאמת המטרה שלו היא לעזור לאנשים שזקוקים לעזרה.

טלי פלוסקוב: זה מה שיש לי להגיד כאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לחזור לדיון שלנו.

עבדאללה אבו מערוף: אני צריך לעזוב.

עבדאללה אבו מערוף: אני בטוח שאת עם פרופסור בריק תמשיכו בעבודה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נעדכן אתכם לגבי ההמשך.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לבקש מנציגת משרד הבינוי והשיכון, מנהלת תחום תכניות סיוע, אפרת בן יהודה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מאוד נשמח לשמוע ממך איך אתם רואים את הנושא.

<אפרת בן יהודה: במסגרת מגבלות התקציב שלנו - - -

טלי פלוסקוב: ידעתי שתתחילו במשפט הזה.

<אפרת בן יהודה: לצערנו.

<אפרת בן יהודה: יש עוגה שצריך לחלק אותה באופן שוויוני ולתת לזקוקים ביותר.

<אפרת בן יהודה: יש לנו כמה וכמה תכניות סיוע לקשישים.

<אפרת בן יהודה: אנחנו מעניקים סיוע בשכר דירה או שוכרים דירה בשוק החופשי.

<אפרת בן יהודה: הסיוע נע בין 800 ל-1,700 שקלים בחודש, תלוי בגודל המשפחה ובאזור.

<אפרת בן יהודה: לאחרונה קיבלנו הגדלת תקציב שהביאה למשהו כמו 100-150 שקלים נוספים.

<אפרת בן יהודה: שוב, זה תלוי באזור.

טלי פלוסקוב: אני אחר כך אתייחס לזה.

<אפרת בן יהודה: בגלל הסכומים, אני אומרת בין 100 ל-150.

<אפרת בן יהודה: מעבר לסיוע בשכר דירה, יש לנו כעשרים אלף דירות בדיור הציבורי שמאוכלסות על ידי קשישים.

<אפרת בן יהודה: אני חייבת לומר שיש כאלה שמחזיקים דירות של שלושה וארבעה חדרים שיכולות לתת פתרונות למשפחות גדולות והם לא מוכנים לצאת לבתי גיל הזהב שלנו.

<אפרת בן יהודה: באותה נשימה אומר שיש לנו כ-11,700 יחידות דיור בבתי גיל הזהב.

<אפרת בן יהודה: על זה תרחיב עמיתתי אורה כי זה נושא מורכב.

<אפרת בן יהודה: חוץ מזה, יש לנו מסלול סיוע של הקלה בהחזרי משכנתה לקשישים שיש להם משכנתה.

<אפרת בן יהודה: בסך הכול כ-1,400 קשישים מקבלים סיוע בנושא הזה, בין 500 ל-800 שקלים לחודש שהוא ההחזר.

<אפרת בן יהודה: גם על זה יש כרגע דיונים על אולי הגדלת סיוע.

<אפרת בן יהודה: אנחנו נברך על כל תוספת תקציב ונחלק אותה באופן שוויוני בין כל סוגי אוכלוסיות הקשישים לפי הצרכים שלהם.

<אפרת בן יהודה: אורה תרחיב לגבי הדיור המוגן.

טלי פלוסקוב: אפשר לדעת מה מספר הקשישים שממתינים לדיור ציבורי?

<אורה דואק: כ-900.

טלי פלוסקוב: לזה ציפיתי.

טלי פלוסקוב: לזה חיכיתי.

טלי פלוסקוב: מה עם אלה שממתינים במשרד הקליטה?

טלי פלוסקוב: אני יודעת כמה ממתינים שם.

טלי פלוסקוב: במקרה אני גם חברה בוועדת העלייה והקליטה.

טלי פלוסקוב: אתם שמתם לב איך אני התרגזתי.

טלי פלוסקוב: זאת גישה שגויה של משרד השיכון שאני כל הזמן אומרת.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שאתם אומרים שרק 900 אנשים ממתינים.

טלי פלוסקוב: זה לא נכון.

טלי פלוסקוב: לידיעתכם, קשישים שממתינים לדיור ציבורי במשרד הקליטה הם 24 אלף אנשים.

<אפרת בן יהודה: אנחנו מדברים על הזכאים שלנו, לפי הקריטריונים שלנו.

טלי פלוסקוב: אין דבר כזה זכאים שלנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו כולנו אזרחי מדינת ישראל.

<אפרת בן יהודה: אני חייב לומר הערה שרציתי לומר אותה בהתחלה ועל זה אורה סיפרה לי לפני הדיון.

<אפרת בן יהודה: ברור שיש בעיה של תכלול.

<אפרת בן יהודה: כל כך הרבה גופים מתעסקים באותה אוכלוסייה.

<אפרת בן יהודה: אמרתם להקים משרד, אני לא חושבת שזה הפתרון האידיאלי.

טלי פלוסקוב: זאת לא המטרה שלנו.

<אפרת בן יהודה: יש משרד לטיפול באזרחים ותיקים.

<אפרת בן יהודה: אולי צריך לארגן מתכלל, פרויקטור על.

<אפרת בן יהודה: לדעתי זה עדיף מהקמת משרד.

<אפרת בן יהודה: יש לנו מספיק עבודה עם כוח אדם מצומצם להסתכל על מה שאצלנו בבית.

<אורה דואק: תרשי לי להוסיף משהו.

<אורה דואק: אני הבנתי שמשרד הקליטה בעצם אמון בהחלטות ממשלה מעוגנות על הטיפול בעולים קשישים שאני מבינה שחלקם הגדול נמצאים בהמתנה.

<אורה דואק: זאת אומרת, המשרדים חולקו כך שכל אחד יקבל את החלק שהוא אמון עליו.

<אורה דואק: לגבי הפרויקט שלנו, קודם כל נראה לי שאנשים לא כל כך חשופים לפרויקט המדהים לדעתי שמשרד השיכון מוביל אותו כבר עשרים שנים.

<אורה דואק: בתי דיור שמהווים פתרונות לקשישים במובן הפיזי והרווחתי כאשר הקשישים משלמים שכר דירה סוציאלי נמוך ביותר, סדר גודל בממוצע של כ-300 שקלים לחודש, בלי הבחנה בין זוגות ויחידים.

<אורה דואק: הם נהנים משירותים לא מבוטלים של סל רווחה, של עובדת סוציאלית, של אם בית, של כונן, של רכזת תרבות, של חוגים.

טלי פלוסקוב: אני מכירה את כל מה שאתם אומרים.

<אורה דואק: אבל לא כולם מכירים.

<אורה דואק: כן היה חשוב לי לדבר על זה.

<אורה דואק: מעבר לכך, אנחנו מרחיבים את מעגל הפתרונות במיזם הסוכנות היהודית שאת בוודאי שמעת עליו וראית אותו.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

<אורה דואק: 2,650 יחידות דיור באזורי ביקוש כמו אשדוד, בת ים, אשקלון.

טלי פלוסקוב: כפר סבא.

<אורה דואק: זה רוקם עור וגידים וכבר הונחה אבן פינה בדרך השלום, תוספת של עוד מאה יחידות דיור.

<אורה דואק: אנחנו רואים את ההתקדמות והביצוע.

<אורה דואק: חשוב לי להדגיש משהו אחד.

<אורה דואק: אין רצף טיפולי בקשיש וזה דבר שכל משרדי הממשלה שנמצאים כאן חייבים לתת עליו את הדעת.

<אורה דואק: זאת אומרת, הבתים שלנו בהגדרה מיועדים לקשישים זכאים עצמאיים בתפקודם.

<אורה דואק: כאשר המודל הזה נבנה, הוא נבנה כך.

<אורה דואק: גם הבתים מבחינת ההנגשה או לא הנגשה וכולי, יועדו למסגרת הזאת.

<אורה דואק: לשמחתנו, אנשים מגיעים לגיל זקנה מופלג אפילו והממוצע הוא שמונים פלוס והירידה התפקודית ניכרת.

<אורה דואק: לכן מאוד מאוד חשוב שמשרדי הרווחה והבריאות חייבים לתת את הפתרונות הבאים.

<אורה דואק: כלומר, קשיש שמגיע למצב סיעודי, אנחנו לא יכולים לתת לו את הפתרונות.

<אורה דואק: זאת אומרת, אין לנו את המסגרת הרפואית, אין לנו את המסגרת הטיפולית, אנחנו נותנים פתרונות דיור.

<אורה דואק: לצערנו אנחנו רואים שהמצב הולך ומתעצם.

<אורה דואק: הקשיים הולכים ונערמים ומתעצמים.

<אורה דואק: אני חייבת לתת לכם דוגמה שהגיעה אלי אתמול.

<אורה דואק: אם יש דיירת שהיא בירידה דמנטית קשה ביותר, אנחנו לא יכולים לטפל בה ומישהו צריך לקחת אחריות על כך.

<אורה דואק: אנחנו ממש מבקשים שהמשרדים יירתמו וצריכה לצאת קריאה שמשרדי הממשלה שנושקים ומשיקים לנו, חייבים לקחת אתנו כתף אל כתף ולעזור לנו לטפל בסוגיה הזאת.

טלי פלוסקוב: זה רק מוכיח את הצורך בתכנית אב כוללת.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר דבר אחד.

טלי פלוסקוב: הנושא הזה הוא כל כך חשוב לי ואני באמת מטפלת בו יום ולילה, בקשישים שאין להם קורת גג.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אלה הקשישים הכי עניים במדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: כי מכסף שאנחנו משלמים להם מהביטוח הלאומי למחייה, בכסף הזה, למרות שיש סיוע, הם צריכים להוסיף כדי שיהיה להם היכן לישון, כדי שיהיה להם בית.

טלי פלוסקוב: אישה בודדה מקבלת היום מביטוח לאומי 3,000 שקלים, אגב, זה כבר מצב משופר פעמיים.

טלי פלוסקוב: היא הייתה מקבלת פחות אבל העלינו את התשלום שמקבלים האנשים האלה שמקבלים השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: תגידו לי איך אפשר לחיות כשבכסף הזה היא עוד צריכה לשלם שכירות וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: נהוג במשרד השיכון – ותיאורטית זה מאוד מבורך - השגנו עוד ארבעים מיליון שקלים לסיוע בשכר דירה וחילקתם את הכסף.

טלי פלוסקוב: תקשיבו, אתם עושים עוול לכל המשק.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: כי ברגע שאתם מוציאים הודעה על כך שאתם מעלים סיוע לשכר דירה, מיד בעל הדירה מעלה את עלות הדירה באותו סכום.

טלי פלוסקוב: זה לא סיפור, זה מהשטח.

טלי פלוסקוב: יוצא שהכסף הזה, אתם צריכים לעזור לקשישים אבל לא, אתם עושים את העשירים יותר עשירים על חשבון המדינה.

טלי פלוסקוב: אני עדיין לא אומרת אל תעזרו, אבל בעיני למרות שזה תקציב של משרד השיכון, אפשר לקשור את זה לנושא של אנשים חסרי דיור ולתת את זה לאנשים בצורה אחרת.

טלי פלוסקוב: תקראו לזה אחרת.

טלי פלוסקוב: ביטחון תזונתי, ואוצ'ר לביטחון תזונתי.

טלי פלוסקוב: תקראו לזה איך שאתם רוצים, אבל בבקשה, תקנו את העוול הזה.

טלי פלוסקוב: זה קורה וחזור על עצמו משנה לשנה.

טלי פלוסקוב: ממש כך.

טלי פלוסקוב: דבר נוסף.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שארבעים מיליון השקלים האלה הם לא בבסיס התקציב.

טלי פלוסקוב: צריך משהו חד פעמי.

טלי פלוסקוב: בשנת 2016 נתנו את אותה תוספת, 150 שקלים.

טלי פלוסקוב: העלו להם את הסיוע בשכר דירה בחמישים שקלים.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא אמר להם שזה רק לשנה אחת.

טלי פלוסקוב: באנו השנה, אמרנו שהשגנו עוד תקציב, אנחנו נמשיך את הסיוע הזה, נקרא לזה כך, אבל אף אחד לא אומר שנמשיך.

טלי פלוסקוב: אומרים שמגדילים סיוע לשכר דירה ואז בעלי הדירות שוב מעלים את שכר הדירה.

טלי פלוסקוב: אתם פשוט לא מבינים מה הולך בשוק.

טלי פלוסקוב: אני לא רציתי ללכת על נקודות כאלה, אבל אני פשוט רוצה לנצל את ההזדמנות ששתי נשים מאוד משפיעות בתחום הזה נמצאות כאן.

טלי פלוסקוב: קחו את זה לתשומת לבכם, תחשבו איך אפשר כן לעזור לאנשים האלה בכסף הזה.

טלי פלוסקוב: אני מדברת עם השר ואני אומרת את זה ברמה של שרים.

טלי פלוסקוב: לא יתכן שמשרד השיכון במדינת ישראל אומר שיש רק 900 קשישים שממתינים לדיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות.

טלי פלוסקוב: גם אם הם שייכים למשרד הקליטה, אבל מה זה שייכים?

טלי פלוסקוב: הם אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: משרד הקליטה לא בונה בניינים.

טלי פלוסקוב: לכן צריך לשנות את הגישה הזאת.

טלי פלוסקוב: הגישה הזאת בעיני שגויה לחלוטין והיא גם מטעה את כולם.

טלי פלוסקוב: לא 900 אנשים ממתינים לדיור ציבורי אלא 25 אלף קשישים ממתינים לדיור ציבורי במדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: אני כבר לא מדברת, וכאן אני לגמרי תומכת בדבריה של אורה, שכאשר כבר הגיע התור של מישהו לא לדירה אלא למקבץ, לבית גיל זהב, איך שאתם קוראים לזה, הוא צריך לעבור ועדה רפואית.

טלי פלוסקוב: איפה משרד הבריאות?

טלי פלוסקוב: אם הוא לא עובר ועדה רפואית – זה לא שלכם, אני יודעת שזה לא של המשרד שלכם – הוא בכלל נופל בין הכיסאות.

טלי פלוסקוב: הדרך היחידה היא ללכת לבית אבות אבל בן אדם עדיין לא במצב של ללכת לבית אבות.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: פרופסור בריק, אני מספרת לך את כל זה כי אני מאוד מאוד רוצה שבתכנית שלנו יהיו פתרונות גם לדברים האלה.

טלי פלוסקוב: נחשפתי אליהם במסגרת העבודה בכנסת.

טלי פלוסקוב: לא ידעתי על כך קודם לכן.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שניתן לזה להימשך.

טלי פלוסקוב: היושב ראש דיבר על אתיופיה ואני חייבת להגיד לכם, בבקשה, צאו מהמשרדים ותראו איך האנשים האלה חיים.

טלי פלוסקוב: צריך למצוא להם פתרונות.

טלי פלוסקוב: בתכנית שלנו כמובן אני רוצה שזה יהיה אבל כל משרד, היכן שהוא רואה שהוא יכול לפעול.

טלי פלוסקוב: באמת חבל שמשרד הקליטה לא כאן.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שלישיבה הבאה הם יבואו כי הם שותפים שלנו ויש להם חלק לא קטן בזה.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה הגיעו לכאן בגיל יותר מבוגר, מה לעשות?

טלי פלוסקוב: יש אנשים שעבדו במדינה הזאת 20-25 שנים ואין להם פנסיה.

טלי פלוסקוב: כאילו הם לא עבדו יום אחד אבל הם נתנו למדינה הזאת עשרים שנים מחייהם.

טלי פלוסקוב: איפה אנחנו כלפי האנשים האלה?

טלי פלוסקוב: סליחה, אבל הייתי חייבת לומר את הדברים.

טלי פלוסקוב: יש עוד משרדי ממשלה שרוצים להתייחס?

טלי פלוסקוב: לפי דעתי עברנו על כולם.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שיש כאן אנשים מהרשויות המקומיות.

טלי פלוסקוב: אני רואה שאשדוד ותל אביב נמצאות כאן.

טלי פלוסקוב: אתם רוצים לתת לנו את הראייה שלכם?

<ענבל בורנשטיין: אני מעיריית תל אביב, מנהלת מחלקת רווחה שמטפלת רק באזרחים ותיקים.

<ענבל בורנשטיין: 4,000 בתי אב.

<ענבל בורנשטיין: אני מאוד שמחה ומתרגשת גם כי זו פעם ראשונה שלי בוועדה ובם בגלל הנושא של הדיון.

<ענבל בורנשטיין: אני 18 שנים עובדת בזקנה.

<ענבל בורנשטיין: האופן בו אנחנו מטפלים באוכלוסייה הזאת השתנה לחלוטין בשנים האחרונות.

<ענבל בורנשטיין: קראתי ברפרוף את המסמך והנושאים כאן בהחלט מוכרים ואני לא רוצה לחזור עליהם.

<ענבל בורנשטיין: אבל בהחלט יש שינוי באופן בו אנחנו מטפלים ומתייחסים לאוכלוסייה, גם בגלל אורך החיים וגם בגלל המיקוד שלנו לא רק בסיוע בטיפול אישי וכולי אלא גם באיכות חיים, בפנאי, כל הנושא של תכנית הבדידות שהתפתחה בשנים האחרונות ומצריכה מאתנו משאבים רבים.

<ענבל בורנשטיין: אני מצטרפת מאוד גם למה שאמרה גלית בנושא הזה.

<ענבל בורנשטיין: אני עובדת ברשות שהיא רשות חזקה ומקצה המון משאבים משל עצמה, למזלנו ולמזל הלקוחות שגרים ברשות.

<ענבל בורנשטיין: הרבה מאוד משאבים של העירייה אבל זה לא מספיק.

<ענבל בורנשטיין: אנחנו בשטח מתמודדים ולא מספיק מאתרים, לא מספיק מזהים ולא מספיק מגיעים.

<ענבל בורנשטיין: אמרתם קודם שיש הרבה רשויות שמטפלות ויכול להיות שלחלק כולם מגיעים ויכול להיות שיש כאלה שאף אחד לא מגיע אליהם.

<ענבל בורנשטיין: אנחנו רוצים להגיע לעוד אנשים, לאתר ולזהות.

<ענבל בורנשטיין: גם נושא של התעללות שלא מספיק אנחנו מאתרים, גם את הנושא של הבדידות.

<ענבל בורנשטיין: יש תופעות חדשות של העובדים הזרים שזה מבורך וזה מאוד נפוץ אבל זה יצר בעיות חדשות שאנחנו מתחילים להבין אותן עכשיו.

<ענבל בורנשטיין: אנחנו יוצרים את שיתופי הפעולה המקומיים שלנו אבל זה לא מספיק כי אין ראיית על אין מישהו שמכתיב מדיניות ולפעמים אנחנו נתקלים בשטח ויוצרים מדיניות ברגליים כי חסר משהו מוכתב.

<ענבל בורנשטיין: אני מאוד מברכת על זה, גם על הנושא של בני משפחה מטפלים, נושא אתו התחלנו להתמודד כי זקנה היא לא הקשיש או הזקן עצמו אלא זאת כל המשפחה שמתמודדת.

<ענבל בורנשטיין: אנחנו רוצים מאוד לפתח את הטיפול ויש תכניות נהדרות אבל חסר לנו כוח אדם.

<ענבל בורנשטיין: חסרים לנו אנשים שיעשו את העבודה הזאת וחסר לנו גם גיבוי לעבודה החשובה שאנחנו עושים ולצערנו אנחנו נתקלים הרבה יותר בביקורת מאשר ברוח גבית ובעידוד להמשיך קדימה.

<ענבל בורנשטיין: אני מאוד שמחה ואני מקווה שתהיה תכנית שכמובן נהיה חלק ממנה.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מבינה על מה אתם מדברים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לציין שלפני שנבחרתי לכנסת הייתי ראש עיריית ערד.

טלי פלוסקוב: הייתי ברשות שלא היו לה משאבים כמו שיש לתל אביב וידעתי עם מה מתמודדות הרשויות ועם מה מתמודדות עובדות סוציאליות ומחלקת הרווחה.

טלי פלוסקוב: כל הקושי שיש שם, ויש, אני מאוד מבינה על מה את מדברת.

טלי פלוסקוב: יחד עם זאת, אני מאוד אשמח לקחת אתכם כשותפים.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שגם אשדוד מצטרפת.

טלי פלוסקוב: אתה רוצה לומר כמה מלים?

<עומר אונגר: כן.

טלי פלוסקוב: נחשוב אולי לקחת עוד איזושהי עיר שהיא במצב של ערד לדוגמה, כך שיהיו לנו ערים אמידות וערים שאין להן.

<קריאה: יש לנו מועצה אזורית.

טלי פלוסקוב: את בטח מבינה על מה אני מדברת.

טלי פלוסקוב: המילה מצ'ינג, כשאני הייתי ראש עיר, זו הייתה המילה הכי שנואה עלי.

<עומר אונגר: ראשית, אני בהחלט מברך על כל המהלך הזה.

<עומר אונגר: זה לא ברור מאליו.

<עומר אונגר: אין מתאים מלהיות היועץ שמלווה את זה כמו פרופסור בריק שהוא מורנו ורבנו, של רבים מהיושבים בחדר, ובטח אלה שעוסקים בתחום הזקנה.

<עומר אונגר: השיתוף של משרדי הממשלה, הביטוח הלאומי, אשל, הוא תהליך מאוד ברור.

<עומר אונגר: אני אומר שני דברים.

<עומר אונגר: ראשית, לא צריך להמציא את הגלגל מחדש.

<עומר אונגר: יש הרבה דברים אבל צריך לעשות חשיבה מאחדת, הבניה של תהליכים, איגום משאבים.

<עומר אונגר: קטונתי מלהבין בתהליכי ממשלה, כן משרד אחר או לא משרד אחר, ואיך עושים את הדברים.

<עומר אונגר: ברור שלא מחר בבוקר מישהו יקצה מיליארדי שקלים רק לנושא הקשישים אבל כן חייבת להיות הבניה של התהליכים וחשיבה מאחורי כל הדברים האלה.

<עומר אונגר: חייבת להיעשות עשייה משמעותית כי עם כל הכבוד, העלאת קצבת הזקנה בכמה עשרות שקלים או במאה שקלים לשכר דירה, כאן גם תל אביב וגם אשדוד בהחלט לא מייצגים את השטח.

<עומר אונגר: אנחנו מדברים על שתי ערים שעלויות הדיור בהן הם בשמיים.

<עומר אונגר: אנחנו מדברים בשתי ערים מאוד חזקות.

<עומר אונגר: עיריית אשדוד מוסיפה כחמישה מיליון שקלים פחות או יותר מעבר למצ'ינג העירוני והקרן לידידות היא עוד שותף מאוד פעיל בתחום של הקשישים אבל יש הרבה מאוד רשויות, ואנחנו באמת לא מייצגים את הרוב בארץ.

<עומר אונגר: אני אגע בעוד נושא שגלית מבורך התייחסה אליו והוא כוח האדם.

<עומר אונגר: כאשר עובד סוציאלי מטפל ב-700 או ב-800 או ב-600 קשישים, נחלק את זה לחמש דקות לקשיש, ברור שזה אפילו לא פלסתר ולא אקמול.

<עומר אונגר: מילה אחרונה, התייחס לזה פרופסור בריק קודם לכן, לגבי המזדקנים הצעירים.

<עומר אונגר: בנוסף להם יש את מה נקרא להם אזרחים ותיקים ולא קשישים ויש את הזקנים ממש.

<עומר אונגר: צריך להתייחס לכל קבוצה בנפרד, למצוא את רצף השירותים, למצוא את רצף השירותים במשרדי הממשלה והרשויות.

<עומר אונגר: בסופו של דבר אנחנו אלה שפוגשים את האזרח.

<עומר אונגר: העולה מצרפת שבשעה 11:30 בלילה מצאו אותה ברחוב באשדוד עם המזוודה, בסופו של דבר לא משרד הבריאות ולא משרד הרווחה מטפל בה אלא עובד שלנו יצא ופגש אותה ונתן לה את המענה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אמת.

טלי פלוסקוב: מי שנפגש עם האנשים, אלה הן הרשויות.

טלי פלוסקוב: חברים, אני הולכת לפי הרשימה.

טלי פלוסקוב: אם אתם רשומים, אני כמובן אקרא בשמכם אבל צריך לוודא.

טלי פלוסקוב: יהורם הל, כן לזקן, בבקשה אדוני.

<יהורם הל: תודה רבה.

<יהורם הל: הקשבתי בשקט אבל אני שמח שיצא לי לדבר אחרי כל משרדי הממשלה.

<יהורם הל: אנחנו מפספסים את המטרה של הדיון הזה.

<יהורם הל: אני הכנתי כמה נקודות לדיון.

<יהורם הל: ידיד פרופסור בריק, אנחנו מכירים שלושים-ארבעים שנים, הכין מסמך והמסמך הזה נקרא תכנית אב לאומית לזקנה ואני מציע שכולנו נשתמש במילה זקנים.

<יהורם הל: זקנים זה כבוד, אלה זקני העדה.

<יהורם הל: נפסיק לכבס את המלים ולומר אזרחים ותיקים בטח ישיש, קשיש ובקשיש, בטח שאנחנו לא צריכים להשתמש במילה הזאת.

<יהורם הל: לגופו של עניין.

<יהורם הל: הדיון הזה, כאשר כל משרד ממשלתי הציג כאן מראה בדיוק היכן אנחנו לא יכולים לעבוד.

<יהורם הל: אני כתבתי במסמך שהכנתי כנקודות לדיון שצריך להקים מטה שיטפל, כמו מטה הדיור.

<יהורם הל: יהיה מטה בהחלטת ממשלה, כפוף למשרד ראש הממשלה כמו שאת הצעת, והוא ירכז את הטיפול בנושא הזה.

<יהורם הל: לא צריך עוד משרד ממשלתי.

<יהורם הל: אם נקים עוד משרד ממשלתי, היה משרד לאזרחים ותיקים שמינו לו שרה, ואני לא רוצה להיכנס לצד הפוליטי ולצד התכני, אבל היא לא רצתה לטפל בזקנים וקראה למשרד המשרד לשוויון חברתי.

<קריאה: אולי תסביר למה אתה מתכוון במונח מטה.

<יהורם הל: מטה זה מישהו שימונה לרכז את כל הנושאים של משרדי הממשלה.

<יהורם הל: משרדי הממשלה יביאו את התכניות שלהם למטה שיהיה בנוי משלושה-ארבעה אנשים מקצועיים.

טלי פלוסקוב: כמו קבינט דיור.

<קריאה: כמו שעשו לגבי יוצאי אתיופיה.

<יהורם הל: זאת דוגמה אחת.

<יהורם הל: כן.

<יהורם הל: משרדי הממשלה יגישו את התכניות לוועדה הזאת.

<יהורם הל: להגיש תכנית לטווח קצר, לטווח בינוני ולטווח ארוך כפי שהמטה יקבע.

<יהורם הל: במטה ישבו ויעשו את התיאומים ואחת לחודש-חודשיים, כפי שאת תחליטי, יבוא המטה וידווח לוועדה כשכל האנשים נמצאים כאן.

<יהורם הל: אין סיכוי, מניסיון רב השנים שלי בשירות הציבורי, שמשרדי ממשלה יוותרו על התקציבים שיש להם.

<יהורם הל: אבל יש סיכוי שכשהם יצטרכו לתת את הכסף הזה למטרות ייעודיות, כשהמטה שיושב קובע את הדברים, הם יעשו את הדברים אבל יהיה מישהו שירכז את זה ביניהם ולא נשמע את כל הדברים ששמענו כאן.

<יהורם הל: אני לא אכנס לזה כי זה כרגע לא הנושא.

<יהורם הל: אז אולי נצליח להגיע לפתרונות ממשיים.

<יהורם הל: יש עוד כמה נקודות קטנות שאני רוצה להדגיש.

<יהורם הל: אנחנו מדברים על עובדים זרים בסיעוד.

<יהורם הל: לא רק בבתים אלא גם במוסדות אבל זה לא מספיק.

<יהורם הל: צריך להכשיר אותם ואז לא נראה את התמונות.

<יהורם הל: אמנם במוסד המדובר בחיפה אלה לא היו עובדים זרים אבל לא נראה את התמונות האלה שמקבלים אדם לעבודה בלי הכשרה.

<יהורם הל: אם יעלו קצת את השכר, יבואו עובדים יותר טובים.

<יהורם הל: אנשים בשכר מינימום לא באים לעבוד עם זקנים במוסדות.

טלי פלוסקוב: אני הבנתי מאיגוד בתי האבות שלא משלמים שם שכר מינימום אבל בטח נשמע את זה.

<יהורם הל: יש עוד נקודה שלא הוזכרה כאן וזה כל הנושא של ניצולי שואה שעלו אחרי 1953 והסכומים שהם מקבלים הם מאוד נמוכים.

<יהורם הל: קצבת הזקנה לטעמנו צריכה להיות בגובה שכר מינימום.

<יהורם הל: לטעמנו יש לבטל את כל התוספות האחרות שמסביב, דבר שיקטין את העלויות, ולמסות.

<יהורם הל: אם אדם מרוויח עשרים אלף שקלים ומקבל קצבת זקנה, בדיוק כמו שמקבל מישהו שהפנסיה שלו היא 3,000 שקלים.

<יהורם הל: אבל אם ניתן בגובה שכר המינימום, זה שמקבל 3,000 שקלים אולי יקבל את כל ה-5,000 שקלים וזה שיש לו עשרים אלף שקלים, יקבל פחות.

<יהורם הל: קצבת הזקנה צריכה להישאר אוניברסלית.

<יהורם הל: זה הבסיס של קצבת הזקנה אבל אם אנחנו ממסים אתה, אנחנו פותרים חלק מהבעיה.

<יהורם הל: יש נקודות קטנות שאני לא כל כך רוצה להיכנס אליהן.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: אני גם מבקשת לסכם.

<יהורם הל: הייתה הצעת חוק של קארין אלהרר בנושא של עובדים זרים בסיעוד, שיינתן למי שהעובד שלו ברח, שיוכל לקבל מיד עובד מחליף ולא יצטרף לחכות.

<יהורם הל: ההצעה הזו נפלה בוועדת שרים לחקיקה אבל צריך לחזור לזה.

<יהורם הל: מעבר לכך, האמת היא שחלק גדול מהנושאים, בפגישה שקיימנו ב-כן לזקן לפני חודש או משהו, כמעט כל הנושאים שצריכים לעלות לדיון נמצאים במסמך שהגשנו לכם.

<יהורם הל: אני מציע שזה יהיה הכיוון.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני באמת מברכת על העבודה שעמותת כן לזקן עושה ועושה בצורה שיטתית.

טלי פלוסקוב: כמובן אני מברכת את נתן שלא נמצא היום.

טלי פלוסקוב: ארנון אלחנני, יושב ראש עמותת חברות הסיעוד.

טלי פלוסקוב: מאוד חשוב לנו לשמוע מה קורה אצלכם.

<ארנון אלחנני: שלום.

<ארנון אלחנני: גם אנחנו כאנשי מקצוע בתחום וגם כאזרחים חושבים שצריך לעצור את הפלסטרים שניתנים היום ולהכין ולאמץ תכנית אב אחודה לעשרות שנים קדימה.

<ארנון אלחנני: לא יכול להיות – גם כאזרחים וגם כאנשי מקצוע – שרואים את החתיכות חתיכות שזה מייצר ואת חוסר המענה הכולל לתחום שהולך להכפיל את עצמו, הן במספר האנשים, תקציבים וכל דבר אחר.

<ארנון אלחנני: בתוך חוק הסיעוד שפועל שלושים שנים באמצעות ביטוח לאומי והוכח כמוצלח, ויש בהחלט צורך להסתכל עליו ולנסות להתאים אותו לצרכים המשתנים, אבל אין ספק, וזה לדעתי כל האנשים שבתחום מבינים, הוא צריך להישאר בביטוח לאומי ולא לנסות להתחיל להעביר אותו לגופים אחרים שכן זה עובד.

<ארנון אלחנני: זה מצוין וצריך לעשות התאמות, צריך לעשות שינויים, אבל שם זה עובד ושם צריך להישאר.

<ארנון אלחנני: לאור המחסור בכוח אדם שחווים כל אלה שאמורים להפעיל הרבה מאוד מטפלים בתחום, המדינה צריכה לצאת בקמפיין גיוס ועידוד של עובדים לשנים קדימה - לא משהו חד פעמי – ובעצם לקרוא לאנשים לעבוד בסיעוד, לעבוד בתחומי הזקנה, עם מטפלים, עובדים סוציאליים, כל מקצועות הרפואה הקיימים כי בסוף בכל התחום הזה יש חוסר אין סופי.

<ארנון אלחנני: במקביל, אגב, לא היה מזיק אם סיעוד ובטח עבודה אל מול זקנה, היה מקצוע מועדף שאפשר לקבל גם תמריצים כספיים לצדו.

<ארנון אלחנני: לא יכול להיות שמטפלים היום משתכרים סביב שכר מינימום וכולם חיים עם זה בשקט.

<ארנון אלחנני: עובדים סוציאליים, עם כל הרצון, לא משתכרים ברמה הנדרשת אל מול העומסים בהם הם נמצאים ולא משנה כמה צווי הרחבה הם מקבלים היום.

<ארנון אלחנני: לעניין הזה של כוח אדם, זה משהו שצריך לפעול בו בצורת חירום לאומי.

<ארנון אלחנני: אנחנו כנותני שירותי הסיעוד נמצאים בשטח יום יום עם הקשישים, עם ניצולי השואה, עם המשפחות ובקשר יום יומי ורואים את הצרכים ואת השינויים.

<ארנון אלחנני: נשמח לשמש כאינטגרטור לאותם צרכים, המענה והקשר כי בסוף אנחנו רואים את אותם אנשים כל יום.

<ארנון אלחנני: מעבר לזה, לדעתי ל הזמן אנחנו שומעים מגופי הממשלה והמדינה שיש בעיה של קשר בין הגופים ואינטגרציה כזאת.

<ארנון אלחנני: לדעתי היום כל יכולות המחשוב ולו הבסיסיות ביותר יודעות לקחת את אותם נתונים בין גורמי הממשלה, לתת להם את הרצף הטיפולי הנדרש ואת המידע בכל רגע נתון.

<ארנון אלחנני: בן אדם שבמערכת, אני באמת מתקשה להבין את זה.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב זה לא כל כך פשוט.

<ארנון אלחנני: אני מציע שאת זה יפתרו.

טלי פלוסקוב: לשם כך אנחנו יושבים כאן.

טלי פלוסקוב: אם הכול היה בסדר, לא הייתה לנו סיבה להיפגש.

טלי פלוסקוב: רון עוזרי, יושב ראש איגוד בתי אבות.

<רון עוזרי: אני רוצה לברך על עצם העלאת הנושא הזה לסדר היום, נושא חשוב מאין כמוהו.

<רון עוזרי: אנחנו מדברים על האוכלוסייה, אני אומר בלשון המעטה, לא הכי חזקה.

<רון עוזרי: שורש הבעיה היא פוליטית.

<רון עוזרי: אני הייתי שותף – אני חושב שגם פרופסור בריק – לפני עשרים וכמה שנים ליום עיון באוניברסיטה העברית בתקופתו של ראש האגף לגריאטריה מתוך כוונה להקים רשות לזקן.

<רון עוזרי: הנה, יש הנהון.

<רון עוזרי: הזיכרון שלי עוד עובד.

<רון עוזרי: 1994, אז עוד היינו צעירים ויפים.

<רון עוזרי: אני רק שלושים שנים בתחום.

<רון עוזרי: אז היה המנוח הרב מנחם פרוש סגן שר הרווחה, על תקן שר.

<רון עוזרי: יצאנו משם וישר אמרנו אחד לשני, חבר'ה, נשמע מה אומרים משרדי הממשלה.

<רון עוזרי: אף אחד לא חיווה את דעתו על נושא של רשות לזקן.

<רון עוזרי: כולם במשרדי הממשלה חיוו את דעתם במשרד על התקציבים שלהם ועל הנתח ועל האגף שלהם.

<רון עוזרי: הזקן בכלל לא הוזכר למחרת וזהו, זה נגוז.

<רון עוזרי: לכן, קודם כל, צריך לעשות כאן סוויצ' גדול בראש ולהבין שמשרדי הממשלה יצטרכו לוותר על נתח מסוים מכוח, סמכות, שררה, אני לא יודע מה.

<רון עוזרי: יש כאן בעיה.

<רון עוזרי: נושא הטיפול בזקנה מפוזר בין המשרדים – בריאות, רווחה, שיכון, קליטה ועוד.

<רון עוזרי: אני אומר לכם שלמיטב הבנתי רוב המשרדים, זה לא בראש מעייניהם.

<רון עוזרי: בריאות, יש לו צרות.

<רון עוזרי: יש את הבדיחה שאומרים לחבר כנסת אל תעשה אפטשי אצל ראש הממשלה שלא יגיד לך לבריאות.

<רון עוזרי: ליצמן לקח את המשרד אבל בריאות זה עם הרבה מאוד כאבי ראש.

<רון עוזרי: ועוד משרדים אחרים.

<רון עוזרי: אני אומר כאן שההגינות הנכונה לומר היא שבתקופה האחרונה, בשנים האחרונות, משרד הרווחה דווקא הוא זה שלוקח את הנושא של הזקנה ושם אותו בראש מעייניו ולא חוסך כלום מדבר שצריך לעשות כדי ליישר.

<רון עוזרי: רואים את ההבדל בין המיטות שממומנות על ידי משרד הרווחה לבין מיטות שממומנות על ידי משרד הבריאות ודי לחכימא ברמיזא.

<רון עוזרי: לכן, קודם כל צריך להקים רשות לזקן.

<רון עוזרי: אני עכשיו אתחיל מסוף, אני אתחיל מהמקרו ואחר כך אני ארד קצת לפרטים לדוגמה.

טלי פלוסקוב: רק קח בחשבון שאנחנו מוגבלים בזמן.

<רון עוזרי: כן.

<רון עוזרי: תקציבים.

<רון עוזרי: דיברו על מס בריאות.

<רון עוזרי: מה אומרים?

<רון עוזרי: יש כספים במס בריאות שמיועדים לזקנה, אנחנו נוסיף חצי אחוז או אחוז.

<רון עוזרי: אני רוצה לבוא ברעיון מהפכני לגמרי.

<רון עוזרי: תרשמו.

<רון עוזרי: לקחת ממס הבריאות את הכספים שמיועדים לבריאות, לשים אותם בצד, להגיד שמעכשיו אנחנו על כל תושבי מדינת ישראל, צעירים ומבוגרים כאחד, מטילים מס זקנה.

<רון עוזרי: כולנו נהיה שותפים לתשלום.

<רון עוזרי: אחוז המס יהיה בהתאם להוצאות והצרכים והם ישתנו מדור לדור ומשנה לשנה.

<רון עוזרי: לאף אחד לא תהיה הרגשה שלוקחים כאן כספים שמיועדים למשהו ושמים את הציפורניים עליהם וזהו.

<רון עוזרי: אני ארד לתחום עליו אנחנו אמונים וזה תחום האשפוז הסיעודי.

<רון עוזרי: השירותים בבית.

<רון עוזרי: דיור מוגן ברובו הוא פרטי ודיברנו כבר על הצרכים לאוכלוסיות החלשות בקליטה ובשיכון ולא אחזור על הדברים.

<רון עוזרי: תשושים, למזלנו הטוב משרד הרווחה מטפל בזה בסדר והמספרים קטנים ולא גדולים.

<רון עוזרי: כ-2,500, 3,000 נעזרים במשרד הרווחה.

<אורה דואק: 7,500.

<רון עוזרי: 7,500, 8,000 ברישיון.

<רון עוזרי: האשפוז הסיעודי, זו המכה של המדינה.

<רון עוזרי: זה שהתפוצץ לנו בפרצוף, אני לא מצדיק שום מעשה נפשע, כולם צריכים להיות מאחורי סורג ובריח, אבל זה שזה התפוצץ לנו בפרצוף, אתם יכולים לעיין בפרוטוקולים שאנחנו ישבנו כאן בארבע השנים האחרונות ולראות שאמרנו את זה השכם והערב.

<רון עוזרי: כל מי שמכיר אותי יודע ואמרתי שלא יתכן שיהיה מחסור במטפלים וזה לא מעניין אף אחד.

<רון עוזרי: גם אם אנחנו משלמים עשרים אחוזים מהסכום מינימום, זה לא עוזר.

<רון עוזרי: אנחנו מוכנים להיות שותפים, כן עובדים זרים, לא עובדים זרים, הכשרות בארץ – הגוף היחידי בארץ שמימן הכשרות בארץ, זה איגוד בתי אבות ולא משרד הבריאות ולא משרדים אחרים.

<רון עוזרי: אשל קצת עזר לנו.

<אורנה בר: גם אנחנו עזרנו.

<רון עוזרי: המוסד לביטוח לאומי.

<רון עוזרי: נכון.

<רון עוזרי: סליחה.

<רון עוזרי: אשל והמוסד לביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: אתם רואים איזה יתרון יש כשיושבים סביב שולחן אחד?

<רון עוזרי: נכון.

<רון עוזרי: אשל והמוסד לביטוח לאומי בלבד עזרו וגם זה לא עזר כי אנשים לא נכנסו לעבוד בתחום.

<רון עוזרי: מחסור באחיות.

<רון עוזרי: לא מעניין אף אחד.

<רון עוזרי: רבותיי, במדינת ישראל, לפי נתוני ה-OECD, חסרות למעלה מעשרים אלף אחיות.

<רון עוזרי: בבתי האבות חסרות 800 אחיות.

<רון עוזרי: אין לנו אותן.

<רון עוזרי: גולת הכותרת הוא התקציב, הנעלם שאף אחד לא רוצה לחשוף אותו במשרד הבריאות והוא שלושים אחוזים פחות מהעלות.

<רון עוזרי: אני חוזר עכשיו לתחילת דבריי ובזה אני מסיים.

<רון עוזרי: אם הייתה רשות לזקן, היא בעל הבית, אכפת לה, זה הנושא שלה.

<רון עוזרי: הדרך ארוכה.

<רון עוזרי: אני מקווה שהחברים שלי עת יגיעו לזקנה וגם אני נהנה מזה, אבל צריך להתחיל בזה ולא כמו כל הפוליטיקאים – וכאן אני משבח אותך ואת הצוות שמסתכלים על יותר משנתיים קדימה, על יותר מקדנציה קדימה.

<רון עוזרי: הדרך היא ארוכה מאוד אבל צריך להתחיל אותה.

<רון עוזרי: אני נתתי רק את הנקודות העיקריות.

<רון עוזרי: פרופסור בריק ואני כבר דיברנו על הנושא.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לומר לכם שכאשר נפגשתי לפני כמה ימים עם פרופסור בריק, הוא הוציא ושם ספרים על השולחן והראה שזאת תכנית שעשו בשנה כזאת, זאת תכנית שעשו בשנה אחרת וכולי.

טלי פלוסקוב: כל אלה תכניות.

טלי פלוסקוב: ספרים מטעם משרדי הממשלה.

טלי פלוסקוב: זה לא משהו שלא מתואם.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שלקחתי על עצמי משהו מאוד מאוד קשה אבל אני מאוד מאמינה שבעבודה משותפת עם כולכם יש לנו סיכוי להצליח.

טלי פלוסקוב: אני בחיים שלי לא ותרנית.

טלי פלוסקוב: בואו ננסה ונלך בדרך.

טלי פלוסקוב: כמובן אני עוד לא מסכמת אלא רוצה לשמוע עוד כמה אנשים.

טלי פלוסקוב: אם לא הייתי מאמינה שזה אפשרי, לא הייתי יושבת כאן היום.

טלי פלוסקוב: אני אומרת לכם את זה חד משמעית ואני רוצה שגם אתם תאמינו שזה לא עוד פעם שאנחנו יושבים ומדברים.

טלי פלוסקוב: ממש לא.

טלי פלוסקוב: מידד גיסין, יושב ראש צב"י, צרכני בריאות ישראל.

<מידד גיסין: אני רוצה לגעת רק בנקודה אחת שלא עלתה כאן וחיכיתי ש-כן לזקן יציגו אותה כי הם הגישו תביעה ייצוגית בעניין וזה הנושא של הביטוח הקבוצתי הסיעודי שבוטל ב-2011 על ידי המפקח על הביטוח.

<מידד גיסין: כאשר באה המפקחת החדשה, היא הקפיאה את היישום ואחרי כן ניסנקורן, יושב ראש ההסתדרות, ושר האוצר, הקפיאו לשנה והקפיאו לעוד שנה אבל הם שכחו שיש סעיף קטן - אני מתפלא שאין כאן אף אחד מחברות הביטוח - שאומר שחברת ביטוח יכולה לא לחדש את ההסכם אחרי שנגמר, אחרי חמש שנים.

<מידד גיסין: עד היום, משנת 2011, 300 אלף גמלאים נפלטו כבר מהביטוח הסיעודי.

<מידד גיסין: אנחנו כאן מדברים על זקנים.

<מידד גיסין: שם יש בחורים צעירים, יש שם אנשים שעדיין עובדים ובוטל להם הביטוח הסיעודי.

<מידד גיסין: הנקודה היא שחלק גדול מהנפלטים האלה כבר הפכו לסיעודיים ועד סוף 2017 עוד קרוב למיליון – היו מיליון ומאתיים אלף גמלאים שהיה להם ביטוח קבוצתי סיעודי שבוטל – נוספים ייפלטו.

טלי פלוסקוב: מיליון נוספים רק בשנה זו?

טלי פלוסקוב: משהו לא מסתדר.

<מידד גיסין: אלה נתונים שאני אחראי עליהם.

טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש שיבדקו לנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו נבדוק את הנתון הזה.

<מידד גיסין: גם יושב ראש ההסתדרות וגם שר האוצר הבטיחו, עת הם הקפיאו בפעם הראשונה, שתוך שלושה חודשים תוקם ועדה ויימצא פתרון סביר לאנשים האלה.

<מידד גיסין: אף אחד לא מטפל בזה ואפילו הרפורמה של ליצמן, אני במקרה מטפל בנושא בריאות ואני עשרים שנים יושב כאן בישיבות הכנסת.

טלי פלוסקוב: מה הרפורמה של ליצמן?

טלי פלוסקוב: לא תפתור את הבעיה?

<מידד גיסין: היא לא תפתור את כל הבעיה אבל לפחות את הבסיס היא תפתור.

<מידד גיסין: ליצמן הכריז שזה בהסכם הקואליציוני.

טלי פלוסקוב: נכון.

<מידד גיסין: אני לא יודע למה הוא ויתר אבל זה לא נכנס בתקציב 2017 ו-2018.

טלי פלוסקוב: זה נכון.

<מידד גיסין: הוא אמנם עדיין אומר שזה בתכנית שלו, אבל אנחנו צריכים לדעת דבר אחד והוא שהאנשים האלה לא יכולים לחכות לא לרפורמה של ליצמן ולא לתכנית של הוועדה הזאת שאני מברך עליה בצורה יוצאת מן הכלל.

<מידד גיסין: אבל האנשים האלה מתים.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: הבנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבינים את הסוגיה.

<מידד גיסין: עוד מילה אחת.

<מידד גיסין: אני שייך לקבוצה שמטפלת משנת 2021 בנושא הסיעודי ואני מבקש להיות שותף בדיונים של הוועדה הזאת יחד עם אנשי הקבוצה שלי.

טלי פלוסקוב: בסדר גמור.

<מידד גיסין: יש לנו נתונים ולמעשה אף אחד לא מוכן היום, לא יושב ראש ההסתדרות ולא שר האוצר, לשבת אתנו על אף הפניות הרבות שלנו.

טלי פלוסקוב: תודה אדוני.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לסיים כי בשעה 12:00 אני חייבת לרוץ לנשיאות הכנסת ויש לי כאן עוד שתי בקשות להתייחסות ואחר כך סיכום.

טלי פלוסקוב: חנה פרידמן, סגנית ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל.

<חנה פרידמן: שלום.

<חנה פרידמן: בעשר השנים האחרונות אני סגנית ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל אבל עשר שנים קודם לכן ניהלתי את העמותה לוותיקי עמק יזרעאל ואת פרויקט לזקן, כך שנושא הזקנה קרוב ללבי ויש לנו כאן הרבה שותפים בתחום.

<חנה פרידמן: קודם כל, בשנת 2011 ישבתי בוועדת היגוי דומה מאוד לזו.

<חנה פרידמן: ישבו בה כל משרדי הממשלה, אשל, ביטוח לאומי, כל נציגי המשרדים והייתה תכנית שנקראה חיים בגיל.

<חנה פרידמן: הבאתי רק את התקציר כי הספר כבד ולא יכולתי לסחוב אותו.

<חנה פרידמן: אני מברכת על זריקת המרץ הזאת.

<חנה פרידמן: אני לא אחזור על הדברים כי באמת זמנך קצר.

<חנה פרידמן: לא הספקתי לקרוא את מה שכתב פרופסור בריק אבל אני רוצה לדבר על האינטגרציה והתיאום ורוצה להוסיף עוד משהו.

<חנה פרידמן: לתוך מערך התיאום צריך להכניס את הרשויות המקומיות בשני כובעים, הרשות המקומית העירונית והמועצות האזוריות.

<חנה פרידמן: לכל אחד מהם יש צרכים שונים.

<חנה פרידמן: כאשר מסתכלים על מדרג השירותים שזקן מקבל, אנחנו מדברים על משפחה, על קהילה, על הרשות ועל המדינה.

<חנה פרידמן: כולם צריכים לדבר את אותה שפה ולכן מאוד מאוד חשוב שהתכנית תהיה תכנית כוללנית.

<חנה פרידמן: המשרדים שהוקמו בזמנו – לאה נס כסגנית שר הובילה את המהלך הראשון, אחר כך אורי אורבך זכרונו לברכה, לצערי ישבתי אתו ולא הצלחתי לשכנע אותו להמשיך בתכנית הזאת שהוא לא אהב אותה.

<חנה פרידמן: היום המשרד לשוויון חברתי נוגע בחלק מהדברים.

<חנה פרידמן: לדעתי ת"פ של משרד הרווחה יכול לתכלל.

<חנה פרידמן: אני לא יודעת, אני לא בקיאה במערכות הפוליטיות איך לעשות את זה נכון, אבל משרד הרווחה יכול לתכלל את הנושא הזה.

<חנה פרידמן: הם בעצם היום הפרטנרים הכי משמעותיים כאשר לתוכם משלבים את המשאבים של ביטוח לאומי, של משרד הבריאות, של קופות החולים שאסור לשכוח אותן.

<חנה פרידמן: לכן אם אנחנו נקים איזשהו גוף מתכלל כזה שיהיה לו אחר כך איזושהי אימא כמוך שאכפת לה ויצטרכו לדווח, יש סיכוי שנצליח.

<חנה פרידמן: אני אישית הקמתי ברשות שלי מינהלת אזרחים ותיקים.

<חנה פרידמן: כל הגורמים בתוך הרשות ולתוכה אני היום שואבת גם את בית החולים, את קופות החולים, את משרד הבריאות ואת ביטוח לאומי לשבת ולראות את הזקן במרכז ולתת את כל המכלול.

<חנה פרידמן: לכן מאוד מאוד חשוב לקדם – בלי להיכנס לכל הפרטים – את הנושא של תכנית אב מתכללת.

<חנה פרידמן: אישית אני מוכנה להצטרף לכל פורום בכלל שעה ובכל מקום למרות שאני באה מרחוק, שלוש שעות נסיעה, אבל אני מוכנה לבוא כי הנושא הזה מאוד מאוד חשוב לי, כדי שבאמת ניתן את המקום הראוי לזקנים, לנו בעתיד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: באמת תודה שהגעת מכל כך רחוק.

טלי פלוסקוב: אני יודעת מה זה, אני מגיעה מערד.

טלי פלוסקוב: אני אשמח לקחת את הניסיון שיש לך, במיוחד שישבת עם הקודמים.

טלי פלוסקוב: אתה רשום אדוני?

טלי פלוסקוב: לא ראיתי את שמך.

<אהרון רוני כהן: אני מהסתדרות הגמלאים.

<אהרון רוני כהן: משפט אחד.

<אהרון רוני כהן: גברתי היושבת ראש, הריטואל הזה חוזר על עצמו בשנים האחרונות וכל פעם בעקבות איזשהו תחקיר או איזה אירוע חריג שקרה לגמלאי או למטופל ואז כולנו מתכנסים.

<אהרון רוני כהן: הפעם את נותנת את התחושה שזה הולך להיות רציני.

<אהרון רוני כהן: אני אומר לך גברתי שלגמלאים יש הרבה פנאי אבל אין להם זמן.

<אהרון רוני כהן: לכן הדיונים צריכים להיות בתדירות גבוהה כדי שאנחנו נגיע לתוצאות.

<אהרון רוני כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מעריכה את זה.

טלי פלוסקוב: לא סתם נתנו מרכז המחקר והמידע של הכנסת לעשות עבודה בזמן הפגרה, כדי מיד אחרי שאנחנו נכנסים למושב הבא נתכנס כאן, גם כדי ללמוד את העבודה שהם יכינו לנו וגם כמובן להמשך הדיונים.

טלי פלוסקוב: אני ממש מבקשת מכולם, מי שנמצא כאן ונוסיף גם את מי שלא נמצא כאן, להיות שותפים כי זה מאוד מאוד חשוב לשמוע את הדעות שלכם.

טלי פלוסקוב: אחרונת הדוברים, עמותת מט"ב.

טלי פלוסקוב: בבקשה בקצרה, כי אני חייבת לסכם.

<שירה אהרונסון: תודה על רשות הדיבור.

<שירה אהרונסון: דובר כאן הרבה על שותפות ועל אינטגרציה ואני רוצה לציין גם את המקום החשוב שצריך להיות בתהליך כזה לארגונים שנמצאים בשטח ומספקים שירותים ובעצם מכירים את המצוקות היום יומיות ואת האתגרים היום יומיים.

<שירה אהרונסון: עמותה כמונו, ואני בטוחה שיש עוד ארגונים, ישמחו לקחת חלק בתהליך הזה ובעצם לשקף את הדברים מהיום יום.

<שירה אהרונסון: עלה כאן נושא שחשוב לי להדגיש אותו, את החשיבות של הראיה וההסתכלות לטווח ארוך בהיבט של כוח האדם.

<שירה אהרונסון: בכל תכניות יפות ככל שלא יהיו, שיציעו את מערך השירותים הנפלא ביותר, בסוף צריך עובדים שיעשו את זה.

<שירה אהרונסון: כבר היום אנחנו רואים בכל הדרגים – החל ממטפלות סיעודיות שיגיעו לקשישים הביתה ויטפלו בהם, עובדים סוציאליים, אחיות וכל קשת התפקידים – מחסור מאוד מאוד גדול וחוסר רצון של אנשים לעבוד בתחום הזה של הזקנה.

<שירה אהרונסון: צריך לראות איך אנחנו נערכים לזה ואיך אנחנו מתמרצים ומעודדים אנשים לעסוק בתחומים החשובים האלה כי אחרת הספרים היפים שייכתבו, פשוט לא יהיה מי שיעשה אותם.

<שירה אהרונסון: נקודה נוספת שאני רוצה להעלות נוגעת למטפלות הסיעודיות בבית.

<שירה אהרונסון: היום היכולת לקיים את חוק הסיעוד, הכוח המוציא לפועל של חוק הסיעוד והיכולת לתת לקשישים בבית טיפול ומענה, אלה המטפלות הסיעודיות.

<שירה אהרונסון: לדעתנו צריכה להיעשות התבוננות רחבה על המקצוע הזה שקוראים לו מטפלות סיעודיות, להפוך אותו לפרופסיה, לדאוג יותר להכשרה, לליווי, לפיקוח, לתנאי שכר אחרים ובכך לאפשר למדינה להמשיך את המפעל הזה שקוראים לו חוק סיעוד ולהוציא אותו לפועל.

<שירה אהרונסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: רבותיי, השעה 12:00 וכמו שאמרתי, אני חייבת לרוץ.

טלי פלוסקוב: אני הכנתי סיכום ארוך אבל אני החלטתי עכשיו לא לקרוא אותו אלא לומר רק משפט אחד ואולי שניים.

טלי פלוסקוב: הדבר הראשון, בעיני יש להפריד בין התכנית לבין המבנה הארגוני שיטפל בתכנית.

טלי פלוסקוב: על זה אנחנו נחליט בדרך.

טלי פלוסקוב: הדבר השני, אני רוצה שבאמת לא נדבר על מי מטפל, משרד כזה או אחר, אלא שבמרכז העניינים, כל אחד שיושב כאן, יראה רק דבר אחד והוא את הבן אדם.

טלי פלוסקוב: אנחנו כולנו צריכים לחשוב רק על אותו זקן ואני בעד להגיד את המילה זקן.

טלי פלוסקוב: כולנו צריכים לתת לו את מה שהוא נתן במשך החיים שלו למדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: הדבר השלישי, אני רוצה להזכיר לכם שאנחנו לא בתכנית של כיבוי שריפות.

טלי פלוסקוב: זה לא פופולרי מה שאני אומרת עכשיו.

טלי פלוסקוב: בדרך כלל פוליטיקאים לא עושים את זה אבל אני החלטתי שכדי שהתכנית תהיה לא רק על המדפים אלא גם בחיים, צריך להשקיע כאן זמן כדי להכין תכנית מקצועית משותפת עם כל הגורמים, כדי שאחר כך באמת נהפוך את זה למציאות ואז פוליטיקאים ייתנו לנו ציונים.

טלי פלוסקוב: שוב תודה רבה לכולם על כך שהייתם כאן.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מבקשת להמשיך לקחת חלק בדיונים הבאים בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה.