ועדת המשנה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית, כנסת 20, פרוטוקול מספר 9, 2017-02-07 12:30

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: אנחנו נפתח את ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לנושא טיפול בצעירים וצעירות חסרי בית.

מירב בן ארי: הנושא הוא תחלואה כפולה אבל כמו כל ועדה שאנחנו עושים, אנחנו קודם כל נשמע עדכון מהרשויות ואז נעבור לנושא אותו העלינו בדיון הקודם ואמרנו שנעשה על זה מעקב כדי לראות את ההשפעה.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שאני גם חברה בוועדה לנגע הסמים וגם שם עסקנו בנושא התחלואה הכפולה.

מירב בן ארי: גם בסיורים שעשינו גם במלכישוע, גם בדרך, גם בכפר איזון, גם שם עסקנו בתחלואה כפולה.

<קריאה: גם באשדוד.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: בדיוק עכשיו דיברתי על הסיור.

מירב בן ארי: היה סיור מאוד מרשים כי זה המקום היחיד בארץ – הם כאן והם יציגו אותו – שנותן פתרון לנושא של תחלואה כפולה.

מירב בן ארי: היינו במאור ופגשנו חבר'ה.

מירב בן ארי: באמת היה סיור מרתק.

מירב בן ארי: לפני התחלואה הכפולה אני רוצה בקצרה להבין מה קורה בערים המרכזיות בהם אנחנו עוסקים יומם ולילה לבניית השלטרים.

מירב בן ארי: נתחיל קודם כל בירושלים עיר הקודש.

מירב בן ארי: איילה, אחרי שדיברנו, דיברתי עם ציפי.

<איילה קדמי חקלאי: עיריית ירושלים.

<איילה קדמי חקלאי: לשם שינוי הפעם יש מה לומר.

מירב בן ארי: זה תמיד טוב.

<איילה קדמי חקלאי: הייתה ישיבה עם מנכ"ל העירייה ב-26 בינואר ובה סקרנו את כל התקדמויות.

<איילה קדמי חקלאי: מבחינת השלטר לבנים יש התקדמות די רצינית מבחינת שינוי הייעוד.

<איילה קדמי חקלאי: מקווים שתוך חודשים במבנה בתלפיות יסתיימו העבודות.

<איילה קדמי חקלאי: חתמו חוזה לגבי המבנה והוגשו תכניות.

מירב בן ארי: שם הייתה את הבעיה של שינוי הייעוד.

<איילה קדמי חקלאי: כן.

<איילה קדמי חקלאי: מקווים שתוך משהו כמו ארבעה חודשים יתחילו ויסתיימו העבודות.

מירב בן ארי: מתי אמור להתחיל השיפוץ?

<איילה קדמי חקלאי: מדברים על משהו כמו יוני.

<איילה קדמי חקלאי: אני חושבת שזה ייקח יותר זמן, אבל לא משנה, לפחות מדובר על משהו שנראה לעין.

<איילה קדמי חקלאי: מה שכן, עלה שם רעיון יוצא מן הכלל של אמנון מרחב ששאל את על"ם אם הן צריכות להחזיר את המבנה של השלטר לבנות שברחוב יפו כאשר הם עוברות למיקום החדש.

מירב בן ארי: הבנות שנמצאות בגלגל.

<איילה קדמי חקלאי: הוחלט שהשלטר שהיה כאן עכשיו יישאר אצלנו.

<איילה קדמי חקלאי: עיריית ירושלים תשלם את השכירות עד שהשלטר ביד חרוצים ייפתח.

<איילה קדמי חקלאי: לפרק זמן הביניים הזה בשלטר הבנות שברחוב יפו נפעיל שלטר לצעירים, לבנים.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: זה ייתן לך פתרון למשך הזמן בו נעשה השיפוץ.

<איילה קדמי חקלאי: אני חושבת שזאת התקדמות רצינית.

<איילה קדמי חקלאי: מדובר על החודשים הקרובים.

<איילה קדמי חקלאי: זאת אומרת, עד סוף הקיץ אנחנו בתקוה שגם השלטר לבנות יוקם.

<קריאה: יוני לא נשמע לי סוף הקיץ.

<קריאה: היא התכוונה לתחילת הקיץ.

<איילה קדמי חקלאי: תחילת הקיץ.

מירב בן ארי: זאת אומרת, הבנות של גלגל שנמצאות היום בשלטר יעזבו לבית החדש.

<רעות גיא: אנחנו למעשה שוכרים את המבנה מבעל דירה פרטית ואנחנו הצענו לעיריית ירושלים שבמקום שנחזיר את המבנה, שהם ישתמשו בו.

מירב בן ארי: בשביל הבנים.

מירב בן ארי: יפה.

<רעות גיא: היה צורך באיזשהו סכום כדי שיוכלו להתחיל בעבודות עם הקבלן.

<רעות גיא: 150 אלף שקלים של קידום נוער.

<רעות גיא: התקבלה גם שם החלטה שזה לא יתקבל בטובין אלא בכסף והדברים האלה מטופלים ובהחלט זה מאפשר לשלטר של הבנות להיפתח.

מירב בן ארי: איפה אנחנו עומדים עם הבנות?

<הדס גול: כעיקרון אנחנו מחכים לחתימת הקבלן עם העירייה.

מירב בן ארי: החוזה נמצא בעירייה?

<הדס גול: כן.

מירב בן ארי: אתם חתמתם עליו?

<הדס גול: כן.

מירב בן ארי: איילה, זה נמצא אצלכם?

<הדס גול: בשבוע שעבר היו אמורות להיסגר החתימות, אבל בגלל השביתה – יש ועדה שמתכנסת אחת לחודש והיא הייתה אמורה להתכנס בשבוע שעבר – הוועדה לא התכנסה.

<הדס גול: בעיקרון אמורים להמתין עוד חודש.

<הדס גול: אנחנו פנינו אליהם בבקשה לזרז את זה.

מירב בן ארי: בגלל השביתה המיותרת הזאת הוועדה לא התכנסה.

מירב בן ארי: לפחות ההסכם אצלכם בעיריית ירושלים.

מירב בן ארי: אין איזה משהו מהותי בהסכם.

<איילה קדמי חקלאי: אני חושבת שהדברים הם בסדר בסך הכול, שכולם מאוד מגויסים והדברים נמצאים על שולחן העבודה.

<ציפי נחשון גליק: זה שינוי ייעוד למבנה הקבוע.

מירב בן ארי: לגבי שינוי הייעוד אני דווקא דיברתי עם ציפי לפלר והיא אמרה לי שאין בעיה, אבל בזמן הזה הבנים ייכנסו לגלגל.

<ציפי נחשון גליק: כן, אבל את יודעת, זה יכול לקחת חצי שנה, שמונה חודשים, לשינוי ייעוד.

<הדס גול: זה מה שהם אמרו.

<הדס גול: זה ייקח.

<ציפי נחשון גליק: אבל זה לא אמור.

<ציפי נחשון גליק: זה בתוך העירייה.

<ציפי נחשון גליק: זה פרויקט של העירייה.

<ציפי נחשון גליק: אין שום סיבה שזה ייקח שמונה חודשים.

מירב בן ארי: יום אחרי שיצאנו מהישיבה הזאת התקשרתי לציפי לפלר.

מירב בן ארי: אמרתי לה שאיילה באה, נתנה עדכון ואני רוצה לדעת איפה זה עומד.

מירב בן ארי: היא אמרה לי שזה ייקח הרבה פחות זמן כי המנכ"ל מעורב והיועץ המשפטי מעורב וכולם בעניין.

מירב בן ארי: את רוצה שאני אבדוק?

מירב בן ארי: אני אבדוק את זה שוב.

מירב בן ארי: אין בעיה.

<חגי ברוש: זה השלטר שהולך להיות מופעל על ידי האיגוד הירושלמי?

מירב בן ארי: כן.

<חגי ברוש: של אורי נוימן.

מירב בן ארי: אבל של הבנים.

<חגי ברוש: אני תכף אתייחס.

<איילה קדמי חקלאי: אני שאלתי את אורי אם תוך כמה חודשים, בהנחה שהמבנה של גלגל מוכשר ופתוח, האם הוא יכול באמת פיזית בפועל לספק מקום לינה לצעירים.

<איילה קדמי חקלאי: הוא אמר לי לא.

<איילה קדמי חקלאי: שאלתי אותו למה לא, והוא דיבר על כל מיני סיבות שקשורות באמת לאיגוד הירושלמי כולל ענייני כוח אדם שעדיין אין וכולי וכולי.

מירב בן ארי: לא הבנתי מה הבעיה.

מירב בן ארי: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<חגי ברוש: ראש אגף טיפול ושיקום ברשות הלאומית למלחמה בסמים.

<חגי ברוש: אני מבין שהפרויקט הזה למעשה עובר מאיזשהו שלטר שנסגר שעל"ם הפעילה לאיגוד הירושלמי, נמצא מקום, מתחילים עכשיו להעלות אותו ולעשות עבודת שיפוץ ובמקביל לקראת סוף עבודות השיפוץ מתחילים לקלוט כוח אדם שיתפעל את המערכת הזאת.

<חגי ברוש: ממה שאני מבין, לפחות מאורי, מאחר וגם האוכלוסייה מן הסתם יש לה נגיעה לעולם בו אנחנו מתעסקים באופן שוטף, אני מבין שזה תהליך של בין – פעם אחרונה ששוחחתי אתו – שלושה לארבעה חודשים והמסגרת מתחילה לפעול.

<ציפי נחשון גליק: ממתי אתה סופר שלושה-ארבעה חודשים?

<חגי ברוש: מהרגע שנותנים לו את ה-או.

<חגי ברוש: קיי להתחיל בעבודה.

<ציפי נחשון גליק: אתה לא מדייק.

<ציפי נחשון גליק: אני לא מטפלת במכורים פעילים.

<ציפי נחשון גליק: הנושא הזה של שינוי ייעוד כבר חודשיים בטיפול.

<ציפי נחשון גליק: לא יכול להיות שמחלקת התברואה או מחלקת הנכסים או מחלקה בתוך העירייה לא תיתן מענה למחלקת הרווחה לשינוי ייעוד בפרק זמן מקוצר.

<ציפי נחשון גליק: לא הגיוני.

מירב בן ארי: ציפי לפלר אמרה לי שזה יהיה מהר יותר.

<חגי ברוש: מתי דיברת לאחרונה עם אורי?

<ציפי נחשון גליק: אני מדברת עם ציפי לפלר.

מירב בן ארי: גם אני.

<חגי ברוש: אני אצא לדקה ואדבר אתו.

<ציפי נחשון גליק: תשאל אותו אם יש כבר אישור לשינוי ייעוד.

מירב בן ארי: זה יותר טוב אבל אנחנו צריכים באמת להתעסק בשינוי הייעוד הזה אצל הבנים.

מירב בן ארי: אצל הבנות ההסכם נמצא.

מירב בן ארי: חבל שכל פעם דוחים את זה כי אז עובר חודש, יאשרו, יחתמו על החוזה אבל עשיתם את הסיום עם הקבלנים.

<הדס גול: יש קבלן.

<הדס גול: יש הכול.

מירב בן ארי: הוא מחכה לאישור.

<הדס גול: אני אומרת לו כן, הוא מתחיל מחר.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו על חיפה כי הם לא כאן אבל הם בקשר רצוף אתנו כל הזמן.

מירב בן ארי: קודם כל, ב-19 לחודש יש את פתיחת הבית ברחוב חיים שעבר למרכז הכרמל.

מירב בן ארי: זה אירוע חשוב שאני אבוא אליו.

מירב בן ארי: ציפי, באופן מפתיע, בדיוק באותה שעה - - -

<ציפי נחשון גליק: לא.

<ציפי נחשון גליק: זאת טעות שלו.

<ציפי נחשון גליק: הוא התכוון לזה.

מירב בן ארי: הוא לא עושה את דירת המעבר של הבנות?

מירב בן ארי: דירת המעבר של הבנות, גם היא מוכנה.

מירב בן ארי: זאת שהיינו בה בסיור בה היה השיפוץ.

מירב בן ארי: דירת מעבר ברחוב הרצליה.

<ציפי נחשון גליק: כן.

מירב בן ארי: גם היא מוכנה והם אמורים לעבור אליה בחודש הקרוב.

מירב בן ארי: זאת דירת המעבר של הבנות.

מירב בן ארי: אנחנו כן תקועים עם שכר הדירה של על"ם שם.

מירב בן ארי: איפה זה עומד כרגע?

מירב בן ארי: שכר דירה של העירייה בפרויקט של על"ם.

<רעות גיא: את זה צריך להגיד כי כל השנים מי ששילם את הרכיב של שכר הדירה, זאת עיריית חיפה דווקא.

<רעות גיא: שישים אלף שקלים שכר דירה, תקציב שנתי.

<רעות גיא: בשנת 2017 ראינו שזה נגרע מהתקציב וזה לא בתקציב.

<רעות גיא: הייתה לנו פגישה עם מנכ"ל עיריית חיפה שהבטיח פתרון לדבר הזה.

<קריאה: אין לו פתרון.

מירב בן ארי: אין לו פתרון.

מירב בן ארי: הוא הפיל זה על הרווחה ואמר לה שתיקח את זה מתוך התקצוב שלה.

מירב בן ארי: מה עם המפקחת שלך, ציפי?

מירב בן ארי: דיברת אתה לאחרונה על הסיפור הזה?

<ציפי נחשון גליק: אין אפשרות למחלקה.

<ציפי נחשון גליק: היא תסגור תכנית כדי לגייס כסף?

מירב בן ארי: איפה זה עומד כרגע?

<ציפי נחשון גליק: את ראית אותו.

מירב בן ארי: הוא פועל?

<רעות גיא: זה מבנה מדהים.

<רעות גיא: אנחנו מחכים להרחבה של התקציב כדי להפעיל הלנת חירום.

מירב בן ארי: אבל התקציב של הלנת חירום הוא מהמשרד.

<רעות גיא: תמיד היה.

מירב בן ארי: אם כן, היכן זה עומד?

<רעות גיא: כרגיל, בחתימות של חוזים, בוועדות בתוך העירייה.

<רעות גיא: אין לנו כרגע חוזה ל-2017, לא ל הפעלה של הפרויקט.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: איפה החוזה?

<רעות גיא: בעיריית חיפה.

<קריאה: את מתכוונת ל"הלב"?

<רעות גיא: כן.

<רעות גיא: יש חוזה בין המשרד לבין עיריית חיפה.

<קריאה: היא אומרת שאם היא רוצה לתת את זה לעל"ם, שעל"ם יממנו לפחות שישים אלף שקלים בנוסף ל-900 אלף שקלים של התכנית.

מירב בן ארי: מה אתם מממנים היום?

<רעות גיא: בואו נשים דברים על דיוקם.

<רעות גיא: כרגע הפרויקט לא עולה 900 אלף שקלים.

<רעות גיא: הפרויקט הוא הרבה פחות.

<רעות גיא: אנחנו במודל של התקציב הישן, כמו שעבדנו תמיד.

<רעות גיא: משנת 2008 אנחנו עודים עם תקציב - - -

מירב בן ארי: כן, היא דיברה על 250 אלף שקלים.

מירב בן ארי: כמה עולה להפעיל?

<רעות גיא: 280 אלף.

מירב בן ארי: היינו שם בסיור.

<רעות גיא: בתוך ה-280 אלף שקלים הייתה עוד תוספת של שישים אלף שקלים שכר דירה שזאת הייתה השתתפות עיריית חיפה בתכנית.

<רעות גיא: על"ם שמה, גם בכסף וגם בשווי כסף, גם מעסיקה את העובדים, גם מפעילה את התכנית, גם נותנת את כל הידע המקצועי לדבר הזה.

<רעות גיא: בשנת 2017 הודיעו לנו שאין שכר דירה.

מירב בן ארי: אם הם שמים כסף - - -

<ציפי נחשון גליק: מאיפה הם ישימו כסף?

<ציפי נחשון גליק: מההדרכה?

מירב בן ארי: תסבירי.

מירב בן ארי: בואי נבין מה קורה כאן.

<ציפי נחשון גליק: משרד הרווחה נותן כסף לעירייה.

<ציפי נחשון גליק: בהתחלה כאשר הפרויקט קם בחיפה, לפני שמונה שנים, חיפה נתנה חמישים אחוזים מהתקציב והמשרד נתן חמישים אחוזים מהתקציב וגם הביטוח הלאומי נתן.

מירב בן ארי: ועל"ם?

<ציפי נחשון גליק: ועל"ם נתנו.

<ציפי נחשון גליק: כל המשרדים יצאו, צומצמה התכנית ל-280 אלף שקלים שהמשרד מעביר לעיריית חיפה.

<ציפי נחשון גליק: עיריית חיפה נתנה לעל"ם להפעיל ועל"ם נתנו את ההדרכות ואת הליווי המקצועי.

מירב בן ארי: נותנים.

מירב בן ארי: לא נתנו.

<רעות גיא: נותנים.

<רעות גיא: זה עולה כסף.

מירב בן ארי: כמה כסף שמה על"ם היום לפרויקט של ערים?

<רעות גיא: אני יכולה להעריך, לא יודעת, נגיד שישים אלף שקלים.

<ציפי נחשון גליק: הדרכות בשישים אלף שקלים?

<רעות גיא: הדרכות, ליווי מקצועי, עובדים.

<רעות גיא: כך אני מעריכה את זה.

<רעות גיא: זאת ההערכה המקצועית שלי.

<ציפי נחשון גליק: זה טוב שאת מעריכה אבל יש תקציב למקום.

<רעות גיא: שישים אלף שקלים.

<רעות גיא: כשהיום מבקשים ממני להפעיל פרויקט, אם תיקחי בחשבון הפעלה, אתם חושבים שלהעסיק עובדים זה לא עולה כסף?

<רעות גיא: ללוות אותם מקצועית?

<רעות גיא: שעות עבודה?

מירב בן ארי: אבל היא אומרת שהיא משלמת עבור העובדים.

<רעות גיא: לא.

<רעות גיא: הם משלמים בסך הכול על תקציב הפרויקט.

<רעות גיא: אני אומרת כמה עולה לעל"ם להפעיל את זה.

<רעות גיא: יש תקורה.

<רעות גיא: להפעיל פרויקטים זה עולה.

<רעות גיא: זה לא מהאוויר.

<רעות גיא: עד היום החלק של עיריית חיפה היה בשכר הדירה.

מירב בן ארי: למה הם הפסיקו לשלם שכר דירה?

מירב בן ארי: באיזה קטע?

מירב בן ארי: הרי זה לא שעל"ם שילמה ועכשיו באה וביקשה מהם אלא העירייה שילמה.

מירב בן ארי: למה הם הפסיקו לשלם?

מירב בן ארי: את יודעת למה?

<ציפי נחשון גליק: אני יודעת אבל אני לא רוצה להגיד כרגע.

מירב בן ארי: את תגידי לי אחרי כן בשקט.

<ציפי נחשון גליק: זה חלק מהניהול הכושל שהיה אז.

<רעות גיא: כיום אנחנו מוצאים את עצמנו עם תכניות להרחבה של התכנית מצד אחד בתקציב כמו שנאמר אבל אין שם סעיף תקציבי לשכר דירה כאג'נדה ואז אנחנו מוצאים את עצמנו עם תקציב כפול אבל ללא רכיב של סיוע בשכר דירה.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין.

מירב בן ארי: יש לנו כסף להרחיב את הפרויקט אבל הכול תקוע בגלל שישים אלף שקלים?

<קריאה: נכון.

<קריאה: לצערנו.

<רעות גיא: אגב, זאת לא בעיה רק בחיפה אלא זאת כנראה תהיה בעיה בכל מקום שנרצה להפעיל את התכנית הזאת כי אי אפשר להפעיל תכניות על ענן.

מירב בן ארי: אבל אם את נכנסת עכשיו לעיר ואת באה ונותנת להם פרויקט שהולך לעלות כמעט מיליון שקלים, העירייה לא יכולה לשים שישים אלף שקלים לשכירות?

<קריאה: אבל היא לא עושה את זה.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים לפתור את זה.

מירב בן ארי: הפרויקט עכשיו, אחרי ההרחבה שלו, 900 אלף שקלים.

מירב בן ארי: מאה אחוזים מימון של משרד הרווחה.

מירב בן ארי: מה שמה העירייה?

<קריאה: כלום.

<ציפי נחשון גליק: היא צריכה לשים מבנה.

<ציפי נחשון גליק: זה התנאי.

<ציפי נחשון גליק: המבנה בחיפה הוא שישים אלף שקלים.

<ציפי נחשון גליק: מבנה ברשות אחרת, הסכום הוא אחר ויכול לעלות יותר.

<רעות גיא: בדרך כלל הוא עולה יותר.

מירב בן ארי: עם ה-900 אלף שקלים, המבנה של ערים יעבוד 24/7.

<ציפי נחשון גליק: זה הרעיון.

<ציפי נחשון גליק: כן.

מירב בן ארי: והוא ייתן פתרון לצעירים בזנות או בכלל?

מירב בן ארי: זה לא יהיה "הלב".

<ציפי נחשון גליק: זה יהיה "הלב".

<רעות גיא: לבני נוער, צעירות וצעירים שמעורבים בזנות.

<ציפי נחשון גליק: הוא יותר קטן מתל אביב.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין את זה.

מירב בן ארי: זאת אומרת, אף אחד לא חתם על החוזה.

<רעות גיא: אין לנו חוזה ואני אגיד לך יותר מזה.

<רעות גיא: זה בעצם נגרר מ-2016.

<רעות גיא: אפרופו שאתם אומרים מה העמותה נותנת, אני גוררת על עצמי כבר חצי שנת הפעלה, בעצם רבעון שלישי ורבעון רביעי של 2016 יצא מתקציב על"ם ועוד לא קיבלתי שקל אחד מעיריית חיפה לא על השכר של העובדים.

<רעות גיא: בקרוב אני צריכה לעשות חושבים עם עצמי אם אני ממשיכה לעבוד בלי חוזה, בלי הפעלה, בלי תקציב.

<רעות גיא: אני לא מקבלת תקציבים מעיריית חיפה כבר חצי שנה והם יודעים את זה, הכול בדיבור עם המפקחות אבל זה עדיין לא אומר שנמצא תקציב.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים לפתור את הסיפור הזה היום.

<רעות גיא: לגבי שלטר לצעירים חסרי בית בחיפה.

<רעות גיא: אני לא שומעת שיש התקדמות.

מירב בן ארי: השלטר לצעירים חסרי בית בחיפה, את זוכרת שדיברנו על זה באופן כללי כדי להקים את השלטר במקום ואז נאמר לנו שקודם נפתור את העניינים, אבל בינתיים הם לא נפתרו וגם השלטר לא מוקם.

מירב בן ארי: אם כן, אין לנו.

מירב בן ארי: על זה צריך לדבר עם המפקחת שלך.

<חגי ברוש: אני חייב לציין, קודם כל לגבי מה ששוחחתי עם אורי.

<חגי ברוש: אתם מפנים את המבנה של גלגל תוך חודשיים-שלושה.

<חגי ברוש: כבר התקבלה החלטה עקרונית ברמת מנכ"ל העירייה שהעירייה לוקחת את המבנה הזה ואז במיידית למעשה מעבירה לתקופה זמנית את פעילות השלטר למבנה הזה ובמקביל כרגע עוד אין החלטה.

<חגי ברוש: שינוי הייעוד הוא עדיין בתוך העירייה אבל ברגע שהם יפנו והוא מאכלס, כבר העסק יתחיל מיידית לעבוד.

<חגי ברוש: זאת אומרת, יהיה איזשהו רצף של הפעלה והם יתחילו לעבוד עד שכל התכניות והבנייה יסתיימו במבנה החדש והמסגרת תפעל.

<חגי ברוש: דבר שני שרציתי להעיר.

<חגי ברוש: אנחנו היינו ביום ראשון בישיבה בעיריית חיפה בנושא של תחלואה כפולה.

<חגי ברוש: אנחנו רוצים לפתוח בחיפה – אני יחד עם פאולה ממשרד הבריאות – מערך אמבולטורי לתחלואה כפולה בדומה למה שראית באשדוד.

<חגי ברוש: הייתה ישיבה עם מנהלת אגף הרווחה ועם כל הצוות.

<חגי ברוש: אני רוצה לומר שהתקבלנו באהדה רבה ולכן זה נראה לי משהו מוזר שעל פרויקט שלו שהעלות שלו במאה אחוזים ממומנת על ידי הרווחה, העירייה לא מוכנה לשים שישים אלף שקלים.

<חגי ברוש: אני רק אומר בנושא של תחלואה, הם היו מאוד מאוד פתוחים, מאוד מאוד רוצים את המסגרת.

מירב בן ארי: האם גזבר העירייה היה בפגישה הזאת?

<חגי ברוש: לא.

<חגי ברוש: זאת פגישה של אנשי מקצוע.

מירב בן ארי: כשתגיעו לפרוצדורה, אתם חייבים להגיד לנו איך זה התגלגל.

מירב בן ארי: אלון.

מירב בן ארי: מה עם ההוסטל בחולון של הקהילה?

מירב בן ארי: איך אנחנו עובדים שם?

מירב בן ארי: מה קורה?

מירב בן ארי: מצאתם בית?

<אלון ברמי: קשה למצוא בית.

<אלון ברמי: רואים כל הזמן בתים.

<אלון ברמי: אין הרבה.

<אלון ברמי: דבר הכי בסיסי זה שזה לא שלנו עדיין אלא זה בוועדת המכרזים בעירייה.

<אלון ברמי: עוד לא אמרו לנו שזה שלנו.

מירב בן ארי: הקול קורא הסתיים

<אלון ברמי: הקול קורא הסתיים.

<אלון ברמי: הגשנו להם.

מירב בן ארי: וזכיתם?

<אלון ברמי: לא.

<אלון ברמי: עוד לא הודיעו לנו שזכינו.

מירב בן ארי: ואתם לא מחפשים בית במקביל?

<אלון ברמי: כן.

מירב בן ארי: אתה שם לבד.

מירב בן ארי: בינתיים אתם מחפשים בית?

<אלון ברמי: כן.

<קריאה: לא אכפת לי להעמיד את עצמי כדי שיהיה מכרז תקין.

מירב בן ארי: אתם מחפשים בית וזה עדיין בוועדת מכרזים של העירייה.

מירב בן ארי: כמה זמן זה בוועדת המכרזים?

<אלון ברמי: נראה לי ששבוע הם מתעסקים בזה.

<אלון ברמי: אנחנו מחכים לתשובה.

מירב בן ארי: אבל במקביל אתם מחפשים בית.

<אלון ברמי: מחפשים.

<אלון ברמי: זה קשה אבל רואים.

<אלון ברמי: אין הרבה בתים בחולון, בתים גדולים שמתאימים.

מירב בן ארי: הדירה הנוספת של הטרנסים, מחפשים?

מירב בן ארי: מבחינה פרוצדורלית צריך משהו?

<אלון ברמי: כן.

<אלון ברמי: עיריית תל אביב צריכה להוציא לנו קול קורא.

מירב בן ארי: ציפי, את שומעת?

מירב בן ארי: אני דיברתי אתך על הקול קורא של דירת טרנסים נוספת.

מירב בן ארי: העירייה כן צריכה להוציא להם קול קורא.

<ציפי נחשון גליק: היא אמרה שהיא מטפלת בזה כי עד עכשיו, עד לפני שבועיים, היא חיכתה אולי הנכס שנמצא שם ליד הדירה של הבנות יעבור אליה.

מירב בן ארי: שנה שלמה היא מחכה.

<ציפי נחשון גליק: אבל לפני שבועיים היא אמרה שיותר היא לא מחכה.

מירב בן ארי: למה היא לא עושה קול קורא?

<ציפי נחשון גליק: אין לי מושג.

מירב בן ארי: את יכולה לבדוק?

<ציפי נחשון גליק: אני אשאל אותה.

מירב בן ארי: בבקשה, תשאלי אותה איפה הקול קורא של דירה נוספת לטרנסים.

מירב בן ארי: אתם בכל מקרה מחפשים דירה.

<אלון ברמי: כן.

<אלון ברמי: תל אביב זה הכי פחות בעייתי.

<ציפי נחשון גליק: הנה, היא כותבת:

<ציפי נחשון גליק: הנושא אושר על ידי מועצת העיר.

<ציפי נחשון גליק: העירייה מנסחת קול קורא לעמותות שיגישו עצמן לצורך הפעלת המסגרת.

מירב בן ארי: כמה זמן היא מנסחת?

מירב בן ארי: כבר חצי שנה היא מנסחת קול קורא.

<ציפי נחשון גליק: לא, לא חצי שנה.

מירב בן ארי: היא חיכתה שנה לבית.

מירב בן ארי: מלחמת התשה יום יומית.

מירב בן ארי: מה עם הדיורית שאתה לא מצליח למצוא בבת ים?

<אלון ברמי: מחפשים.

מירב בן ארי: אנחנו חיברנו אותך לחולון.

<קריאה: לא לחולון.

<קריאה: לבת ים.

<אלון ברמי: אנחנו בקשר.

<רונית אלקיים: אני יושבת כאן כיושבת ראש תא נוצץ באיגוד העובדים הסוציאליים אבל אני גם אחראית על תחום הטיפול בצעירים במצבי סיכון ביחידת רונן בבת ים.

<רונית אלקיים: לצערנו אנחנו עסוקים עדיין בחיפוש מבנים מתאימים.

<אלון ברמי: בבת ים זה לא יצליח.

מירב בן ארי: למה?

<אלון ברמי: לא מוצאים מבנה ומתקשים שם.

<אלון ברמי: דיברנו כאן לחשוב אולי על אופציה נוספת.

<אלון ברמי: אנחנו לא נסגור את בת ים כרגע אלא נמשיך לבדוק אבל גם דרום תל אביב, יפו על גבול בת ים, גם זאת אפשרות.

מירב בן ארי: כבר הרבה זמן מחפשים בבת ים.

<רונית אלקיים: אישית פיזית כיתתי רגליים בעצמי ממבנים למבנים.

מירב בן ארי: מה את מציעה?

מירב בן ארי: חבל על הזמן.

מירב בן ארי: זאת דיורית שיש עליה רשימת המתנה מטורפת בתל אביב.

<רונית אלקיים: אנחנו מול הנהלת העיר.

<רונית אלקיים: מול מחזיקת תיק החינוך וכולי שליוותה את זה באופן אישי והגיעה לדיורית באופן אישי כדי לראות את המבנה.

מירב בן ארי: די, אי אפשר, יש רשימת המתנה מטורפת לדיורית בתל אביב ויש לנו צעירות שנמצאות מחוץ לבית בגלל זה.

מירב בן ארי: אם אין בת ים, תעבור.

<אלון ברמי: הדיורית בתל אביב עברה שיפור פנים ועיצוב מחדש.

מירב בן ארי: אתה יכול לחפש את הדיורית גם בתל אביב?

<אלון ברמי: כן.

<אלון ברמי: נעשה את הבדיקה גם בדרום תל אביב.

מירב בן ארי: בסדר, קדימה אלון, חבל על הזמן.

מירב בן ארי: אנחנו כאן מדברים על כסף שיושב.

<רונית אלקיים: אני יודעת שהיום אמורה להיות איזושהי פגישה בעניין של מנהלת היחידה, אבל אני צריכה לבדוק.

<רונית אלקיים: עדכנתי אותה שאני כאן אבל היא אמרה שהיא תעדכן אותי.

מירב בן ארי: מה עם דירת מעבר?

מירב בן ארי: יש לכם בבת ים?

<רונית אלקיים: בחולון.

<קריאה: דירה משותפת.

<רונית אלקיים: זה בשיתוף עם חולון.

<ציפי נחשון גליק: דירה אחת.

מירב בן ארי: ואת לא צריכה עוד?

<רונית אלקיים: חשבנו על משהו, על מודל דומה.

<רונית אלקיים: כן.

<רונית אלקיים: אבל כרגע יש בחולון וזה משרת אותנו.

מירב בן ארי: זה מספיק בחולון?

<רונית אלקיים: זה לא מספיק אבל הרבה פעמים המודל הזה לא מתאים.

<רונית אלקיים: צריך לחשוב על מודלים כי הרבה פעמים מגיעים הרבה צעירים וצעירות, בנים ובנות, וגם כשיש מקום, לאו דווקא זה מתאים להם.

<רונית אלקיים: אפשר לפתח כל הזמן.

<רונית אלקיים: צריך לחשוב לעשות איזשהו מיפוי מי החבר'ה שלנו לאחרונה ולנהוג בהתאם.

מירב בן ארי: כי אנחנו יכולים לפתוח עוד דירה.

<רונית אלקיים: אני צריכה לראות גם מה קורה אתנו עם כל השינויים שלנו מול תל אביב.

<רונית אלקיים: אני לא יודעת אם זה ישפיע או לא ישפיע.

מירב בן ארי: אני רוצה עוד משהו על אשדוד כי גם דיברתי עם ציפי על זה.

מירב בן ארי: היום יש לכם דירות מעבר?

<מירב אבירם: דירת מעבר לצעירות.

מירב בן ארי: אחת.

<מירב אבירם: אחת.

<מירב אבירם: אנחנו לפני פתיחה לצעירים.

<מירב אבירם: הדירה לצעירות קיימת מ-2008 ומוכיחה את עצמה עם צעירות עם כוחות.

<מירב אבירם: זאת תכנית שקוראים לה עצמאות.

מירב בן ארי: את יודעת שאחרי הביקור אני שאלתי את ציפי והיא אמרה לי שאתם לא רוצים עוד דירות.

מירב בן ארי: יכול להיות?

<ציפי נחשון גליק: לא.

<ציפי נחשון גליק: הם בהקמה של דירה לבנים.

<מירב אבירם: אנחנו בהקמה של דירה לבנים.

<מירב אבירם: יש לנו דירה לבנות שפעילה מ-2008 ואנחנו בהקמה של דירה לצעירים.

מירב בן ארי: בתכנית הזאת.

<מירב אבירם: כן.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: אגב, העירייה מפעילה את זה בלי עמותה.

<מירב אבירם: כן.

<ציפי נחשון גליק: דירות מעבר, הרשויות מפעילות.

<מירב אבירם: הרשויות מפעילות בהשכרה.

מירב בן ארי: אם כן, בימים אלה אתם מקימים דירה לצעירים באשדוד.

<מירב אבירם: בהחלט.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: עכשיו נקריא את התגובה של תל אביב.

מירב בן ארי: "ההסכמים נחתמו זה מכבר בעירייה והועברו למשרד הרווחה לפני שבועיים".

מירב בן ארי: זה אצלך ציפי.

מירב בן ארי: את רואה את זה?

מירב בן ארי: אם העירייה תוציא קול קורא לעמותות.

מירב בן ארי: "הפרויקטורית נבחרה.

מירב בן ארי: קראנו את הצעתך לאפשר לצעירים חסרי בית ללון באכסניה אשר תפתור את הסוגיות הבירוקרטיות.

מירב בן ארי: נציין כי העירייה פתחה מסגרת נוספת לאלה הקיימות ברחוב העלייה 19 בתל אביב".

מירב בן ארי: רעות, את מכירה את זה?

<רעות גיא: כן.

<רעות גיא: זה מה שקרה בעקבות הוועדה האחרונה שהייתה כאן.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: בירושלים דיברו על מלון.

<רעות גיא: אני רוצה לפרוטוקול שיתפסו אותי מפרגנת.

<קריאה: אירוע נדיר.

<רעות גיא: לא יודעת אם נדיר אבל כשמגיע, מגיע.

<רעות גיא: אני באופן אישי כבר שבע שנים עובדת צמוד עם עיריית תל אביב ואף פעם בחיים שלי לא ראיתי התגייסות כל כך מהירה וזריזה שנתנה פתרון מיידי ורלוונטי.

<רעות גיא: באמת בסוף השבוע הסוער קיבלנו מפתחות למקלט ברחוב העלייה.

מירב בן ארי: זה תפרגנו לציפי.

מירב בן ארי: היא לוחצת עליהם.

<רעות גיא: אני מפרגנת לציפי, מפרגנת ליואב, למרית, לכל מי שידו הייתה בדבר הזה.

<רעות גיא: קיבלנו מפתחות עם אחריות אישית של יואב, עם מזרונים, עם שמיכות, ישנו בסוף השבוע שבעה צעירים וצעירות.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: אני רואה שיש כאן מקום לשמונה.

<ציפי נחשון גליק: שמונה לנו במקום.

מירב בן ארי: את מכירה את המקלט הזה?

מירב בן ארי: לא ראינו אותו פיזית.

<ציפי נחשון גליק: הוא די חדש.

מירב בן ארי: כמה מקום יש שם?

<רעות גיא: יש.

<רעות גיא: זה מקלט גדול.

<רעות גיא: הוא לא מאובזר.

<רעות גיא: בגלל שמשאירים אותו פתוח ללא אנשי צוות, כי בהתחלה היה ויכוח של מי האחריות על הדבר הזה, בהתחלה רצו שאנחנו ניקח אחריות ואני אמרתי שאני לא יכולה לקחת אחריות על מבנה כשאין לי שם אנשי צוות ואם רוצים להשאיר את זה פתוח, זה כרגע באחריות עיריית תל אביב ללא אנשי צוות.

<רעות גיא: אנחנו מגיעים לשם לבשל.

מירב בן ארי: שישימו את הפרויקטורית שתשגיח על המקלט.

מירב בן ארי: היא הרי מחכה לחתימות ולכן בזמן הזה היא יכולה להיות שם.

מירב בן ארי: למה הם לא שמו אותה שם?

מירב בן ארי: אם היא כבר מקבלת משכורת, שתשגיח על המקלט.

<ציפי נחשון גליק: אני לא בטוחה שהיא התחילה.

מירב בן ארי: מי אחראי על הצעירים שבאים לשם?

<רעות גיא: אנחנו.

<רעות גיא: אלה צעירים שלנו אבל אנחנו לא אחראים על המקום.

<רעות גיא: המקום הוא של עיריית תל אביב.

מירב בן ארי: נגיד עכשיו באו לישון, יש שם מישהו מאצלכם?

<רעות גיא: כן.

<רעות גיא: אנחנו מגיעים בבוקר.

מירב בן ארי: יש מישהו כדי לראות שלא מעשנים שם סמים.

<רעות גיא: אנחנו משתדלים להגיע שלוש פעמים ביום - בבוקר, באמצע היום ולקראת לילה – כדי לראות שיש להם הכול.

מירב בן ארי: מה הם עושים שם בבוקר?

<רעות גיא: ישנים ואוכלים.

<רעות גיא: יוצאים.

<קריאה: מאיפה האוכל?

<רעות גיא: אנחנו מביאים.

מירב בן ארי: אתם מביאים?

<רעות גיא: כן.

מירב בן ארי: יפה.

<קריאה: זה פתוח כל הזמן?

<רעות גיא: כן.

<רעות גיא: כשיש גשם.

<רעות גיא: אין שם מים חמים להתקלח ולכן הם מתקלחים אצלנו.

מירב בן ארי: אבל זה יפה כי זה בעקבות הדיון כאן בוועדה.

<רעות גיא: נכון.

מירב בן ארי: זה באמת חשוב.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: אני שמחה.

מירב בן ארי: אני אגיד להם משהו טוב כי אני נופלת עליהם כל הזמן, על תל אביב.

מירב בן ארי: אני מודה, אני וציפי במשך שנה טווחנו בהם.

מירב בן ארי: "לגבי הדיורית.

מירב בן ארי: העירייה אישרה התקשרות עם עמותת אותות להפעלת הדיורית".

מירב בן ארי: זה בנוסף לבת ים?

<אלון ברמי: לא.

מירב בן ארי: "בימים אלה מתקיים משא ומתן בינינו לעמותה שאינה מקבלת את סעיפי ההוצאות כפי שהמשרד תקצב אותם".

מירב בן ארי: אתם בדיון שם?

<אלון ברמי: כן.

מירב בן ארי: אם אתה צריך שנתערב, תגיד.

מירב בן ארי: "באשר להצעה לפתוח דיורית נוספת בעיר, הרי אנו נבחן בשנה הקרובה עם היציאה לדרך את התכנית ונתרשם אם קיים צורך".

מירב בן ארי: קיים צורך.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שהוא קיים ויודעים שיש רשימת המתנה.

מירב בן ארי: "מניעת אובדנות".

מירב בן ארי: ראיתי שמועצת העיר אישרה את זה.

מירב בן ארי: והדיורית של הטרנסים.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: קודם כל, זאת התייחסות חשובה.

מירב בן ארי: אני גם אכתוב להם.

<רעות גיא: מה בנוגע לשלטרים?

מירב בן ארי: השלטרים בחתימה במשרד הרווחה.

מירב בן ארי: ציפי, ההסכם על השלטרים נמצא אצלכם.

<ציפי נחשון גליק: כן.

<ציפי נחשון גליק: תכף יאמרו לי כמה הספיקו לחתום עליו.

<רעות גיא: אישרו את זה ב-19 לדצמבר בעירייה ואמרו שזה ייקח חודש לכל פרויקט.

מירב בן ארי: נכון, ואז לקח להם זמן ואני וציפי התקשרנו אליהם ביחד לגבי החוזה.

<קריאה: התפרסם קול קורא?

<רעות גיא: לא.

<רעות גיא: לא התפרסם קול קורא.

מירב בן ארי: העירייה לא מפרסמת קול קורא עד שאת לא חותמת.

מירב בן ארי: לפחות בינתיים נגמר החורף.

<רעות גיא: יבוא עוד אחד.

מירב בן ארי: אל תדאגי, לחורף הבא אנחנו כבר לא ניראה כך.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: זה מבחינת עדכונים של הרשויות.

מירב בן ארי: אנחנו נעבור לנושא שעל סדר היום.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר לכם לגבי התכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים חסרי בית שעכשיו הוקפאה בגלל שנגמר הכסף.

מירב בן ארי: תדעו שהגענו עד לרמת השר ויש אישור מהשר לתקצוב.

<ציפי נחשון גליק: למה לא הודיעו לי?

מירב בן ארי: זה הכול מהימים האחרונים.

מירב בן ארי: אני מודיעה לכם שתוך שבועיים-שלושה אנחנו מקבלים תקצוב נוסף.

מירב בן ארי: אתם תעודכנו אישית על ידי גיא אבל להמשיך למלא ולהמשיך לשלוח פניות.

מירב בן ארי: תנו לנו שבועיים גג ואנחנו ממשיכים עם התכנית לסיוע לצעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: אני חייבת גם לומר שהייתי בחימ"ש, היחידה לחיילים משוחררים וגם שם יש תכנית של 12 מיליון שקלים לסיוע לצעירים חסרי בית, חיילים משוחררים.

מירב בן ארי: לא ידעתי את זה.

מירב בן ארי: זה לא מפורסם אבל צעירים שכן השתחררו מהצבא, אפשר גם לא דרך ציפי אלא דרכם לקבל מהם מימון לתכנית לסיוע.

מירב בן ארי: אגב, היא לא ידעה על התכנית שלנו.

מירב בן ארי: אני אמרתי לה שתזמין אותך לפגישה.

<ציפי נחשון גליק: למי?

<ציפי נחשון גליק: לחמדה?

מירב בן ארי: כן.

<ציפי נחשון גליק: אני עובדת אתה.

מירב בן ארי: היא אמרה לי שיש לה 12 מיליון שקלים לתכנית לסיוע לחיילים משוחררים חסרי בית.

<ציפי נחשון גליק: יפה מאוד.

<קריאה: כמה יש חיילים משוחררים חסרי בית?

<ציפי נחשון גליק: רק שכר דירה 12 מיליון שקלים?

מירב בן ארי: חוץ מהמעונות האלה שהיא בונה שם.

מירב בן ארי: אמרת שבונים את המעונות האלה.

מירב בן ארי: יש לה כסף לשכר דירה, 12 מיליון שקלים.

מירב בן ארי: זה מה שהיה כתוב.

מירב בן ארי: ראינו את המצגת.

<ציפי נחשון גליק: זה פשע שאנחנו לא יודעים על זה ולמה היא לא מציעה את זה לחיילים.

מירב בן ארי: אמרתי לה אחרי כן שחייבים לעשות משהו ביחד.

<ציפי נחשון גליק: יש סיוע לחייל המשתחרר.

<קריאה: יש סיוע לזכאי סיוע וחיילים בודדים בסכום של 400 ומשהו שקלים.

<קריאה: לא העלו להם את הסכום.

<קריאה: אם הם הולכים למשרד השיכון, זה 400 ומשהו שקלים לחודש.

מירב בן ארי: אני ישבתי וכתבתי.

מירב בן ארי: בואו נבדוק את זה.

מירב בן ארי: שווה שנעשה בדיקה.

<קריאה: יש סיוע בדיורית.

מירב בן ארי: אני רוצה לעסוק בנושא של התחלואה הכפולה בקרב צעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: קיבלתי מסמך מעל"ם שהוא מאוד מעניין על העבודה שלהם עם החבר'ה עם התחלואה הכפולה, אבל לפני כן אני רוצה לשמוע ממשרד הבריאות.

מירב בן ארי: דוקטור פאולה רושקה, מנהלת המחלקה לטיפול בהתמכרויות.

מירב בן ארי: תני לנו סקירה על הנושא הזה.

מירב בן ארי: כמובן מאוד חשוב לי, כי אני כל הזמן בדיונים אתכם, למקד בנושא של צעירים חסרי בית.

<פאולה רושקה: קודם כל, בנושא של תחלואה כפולה בקרב הנוער, יש בעיה קשה שעד עכשיו לא הרבה מטפלי נוער היו מודעים לדרכי הטיפול.

<פאולה רושקה: אנחנו עכשיו מארגנים יחד עם הרשות למלחמה בסמים הכשרה למטפלי נוער שתהיה בבית החולים נס ציונה ושם מתחילים לבנות מערך של טיפול בתחלואה כפולה בקרבה הנוער, שזה משהו חדש שעד עכשיו לא היה.

מירב בן ארי: זה חדש לגמרי.

<פאולה רושקה: נכון.

<חגי ברוש: כבר התחילו לקבל.

<פאולה רושקה: התחילו לקבל במרפאה אבל אנחנו רוצים שיהיה גם מרכז יום בהמשך ואולי בהמשך גם מיטות.

מירב בן ארי: לאיזה גילים?

<פאולה רושקה: מגיל 14 עד גיל 18, זה נוער, ואחר כך מבוגרים.

<חגי ברוש: אפשר יהיה לעשות את זה עד גיל 21.

<פאולה רושקה: בסדר.

<פאולה רושקה: אבל יש לנו כבר באותו מקום תחלואה כפולה בקרב מבוגרים, כך שהם יבדקו ביניהם לאן זה הולך מעל גיל 18.

<רונית אלקיים: את מדברת על מבוגרים וצעירים.

<רונית אלקיים: אם אני צריכה לקבל איזושהי הערכה פסיכיאטרית?

<פאולה רושקה: כן.

<רונית אלקיים: גם היום אני יכולה?

<פאולה רושקה: כן.

<חגי ברוש: צריך לתת טופס 17.

<פאולה רושקה: כן.

<פאולה רושקה: טופס 17.

מירב בן ארי: העירייה ואלון, אתם מכירים את המרכז הזה?

<פאולה רושקה: זה חדש.

מירב בן ארי: זה חשוב מאוד.

מירב בן ארי: תקשיבו.

<רונית אלקיים: שאלתי לגבי הצעירים ולא נתנו לי תשובה.

<רונית אלקיים: את אומרת כן.

<פאולה רושקה: כן.

מירב בן ארי: זאת אומרת, גם כדי שהחבר'ה מהעמותות יכירו.

<פאולה רושקה: אם הם רוצים לעשות הערכה על המצב הפסיכיאטרי ולראות מה קורה, ברור.

<אלון ברמי: גם חירום?

<חגי ברוש: כן.

<חגי ברוש: כמו יחידה אשפוזית.

<אלון ברמי: סתם באמצע הלילה אפשרי להגיע?

<פאולה רושקה: זאת מרפאה.

<פאולה רושקה: זה בית חולים.

<פאולה רושקה: אולי במיון.

<פאולה רושקה: אני אבדוק את זה יותר ואני אתן לכם תשובות.

<חגי ברוש: אני אומר שגם נבנתה שם מחלקה סגורה לטיפול בתחלואה כפולה במקביל.

<פאולה רושקה: כן, אבל עדיין לא מתבגרים.

<פאולה רושקה: רק מגיל 18 והלאה.

<רונית אלקיים: בתי החולים יודעים על זה?

<רונית אלקיים: המרפאות הציבוריות יודעות?

<רונית אלקיים: לצערי אתמול לפנות בוקר אשפזו צעירה באשפוז כפוי אחרי שביחד עם החבר'ה של רעות קיבלנו הודעות בשבת בצהרים.

<רונית אלקיים: בסופו של דבר הפתרון לצערנו הרב היה אשפוז כפוי כי היא הגיעה כבר למצב אחרי הרבה זמן שאנחנו מחפשים מסגרת והיא מטופלת בבית החולים.

<פאולה רושקה: באיזה בית חולים?

<רונית אלקיים: אברבנאל.

<רונית אלקיים: במרפאות החוץ של אברבנאל.

<רונית אלקיים: אנחנו מחפשים המון זמן מסגרת.

מירב בן ארי: עכשיו זה נותן לך פתרון?

<רונית אלקיים: ראשית, זה נותן פתרון אבל כשהם מגיעים למרפאות והם לא מגיעים דרכנו, גם בתוך המרפאות צריכים להיות מודעים לזה.

מירב בן ארי: כן, אבל למרפאות בדרך כלל מלווה אותם מדריך או מדריכה.

<רונית אלקיים: אני לא יודעת אם הם יודעים על זה.

<רעות גיא: אני לא יודעת על זה ואני לא חושבת שזה רלוונטי לקהל היעד שלנו.

מירב בן ארי: זה רלוונטי לחלק מהם.

<רעות גיא: לחלק מהם, כן.

<רעות גיא: לחלק קטן.

<חגי ברוש: לגבי נוער אין לכם בעיה.

<חגי ברוש: הרשות לקחה על עצמה לממן את התיווך הזה עד שטופס 17 מגיע וכולי, כך שקבלה לנוער היא על בסיס מיידי כדי שהילד דלא יברח לנו ולא פתאום יאבד את המוטיבציה וכולי.

מירב בן ארי: זה נמצא בנס ציונה וזה חדש.

<חגי ברוש: כן.

<חגי ברוש: נכון.

<חגי ברוש: כדינן שלש מערכות, תהליך ההטמעה לוקח מעט זמן אבל כל יחידות הרווחה לדוגמה קיבלו הודעה מסודרת, כל מתאמי המאבק בסמים קיבלו הודעה מסודרת.

מירב בן ארי: מאוד חשוב שהעמותות יקבלו מידע.

<ציפי נחשון גליק: הנה מידע שהיא שלחה.

<איילה קדמי חקלאי: אנחנו מדברים על צעירים ולפחות אצלנו זה עד גיל 25.

<חגי ברוש: אנחנו נגדיר את זה.

<פאולה רושקה: אנחנו נגדיר את זה יותר נכון.

מירב בן ארי: חלק מהמטרה של הוועדה הזאת היא שיהיה קשר בין העמותות למשרדי הממשלה וזה עכשיו אירוע חשוב מאוד כי בסופו של דבר זה יכול לתת מענה לחלק מהאוכלוסייה אתה הם נפגשים יום יום.

<חגי ברוש: חד משמעית.

מירב בן ארי: לכן זה מאוד חשוב, פאולה.

<חגי ברוש: איריס נהרי יושבת אתנו בוועדת ההיגוי יחד עם הרשות ומשרד הבריאות וצוות בית החולים.

<חגי ברוש: אנחנו נייחס דיון לנושא כי יושבת כאן איילה מעיריית ירושלים ומדברת אולי להגדיר נוער עד גיל 25 אפילו.

<פאולה רושקה: לא.

<פאולה רושקה: נוער הוא עד גיל 18.

<חגי ברוש: אני יודע, אבל צריך להכניס את הצעירים למסגרת נפרדת כזאת או אחרת.

<חגי ברוש: נעלה את זה ונראה.

<אלון ברמי: עכשיו מעל גיל 18, מה קורה?

<פאולה רושקה: יש שם יחידה למבוגרים.

<חגי ברוש: אבל נעלה לדיון לגבי גיל 18-25.

<חגי ברוש: אנחנו נבדוק ונחזיר תשובה.

<פאולה רושקה: דבר שני.

<פאולה רושקה: דיברתי עם טל ברגמן ואנחנו מנסים בפלטפורמה של התכנית הלאומית לאובדנות לבצע משהו שנקרא מד"א נפשי.

<פאולה רושקה: אנחנו, משרד הבריאות, מול מד"א כדי שיהיו אנשים שיוכלו להגיע לרחוב ולכל מיני מקומות מטעם מד"א, מטפלים שיאבחנו כדבר ראשון ואז יגידו לאן זה יגיע.

<פאולה רושקה: בינתיים זה בדיונים.

מירב בן ארי: זה חירום.

<פאולה רושקה: אלה מצבי חירום לאבחון שזה גם משהו חדש שאנחנו מנסים לבדוק.

מירב בן ארי: בכלל, כל הנושא הזה של תחלואה כפולה, הוא יחסית חדש אצלכם ברשות.

<פאולה רושקה: נכון.

<פאולה רושקה: במיוחד נוער.

<פאולה רושקה: יש איזו תכנית שיקום של דרי רחוב.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: עופר דיבר אתי על זה.

מירב בן ארי: בתל אביב?

<פאולה רושקה: זה יחד עם העירייה.

מירב בן ארי: עיריית תל אביב.

<פאולה רושקה: דרי רחוב.

<פאולה רושקה: שישים דרי רחוב, שזאת תכנית פיילוט לשיקום.

<פאולה רושקה: זה בסל שיקום.

<פאולה רושקה: יש עוד תכנית של צעירים שמתאשפזים בבתי חולים פסיכיאטרים עם תחלואה כפולה ולא רוצים שיעברו נגיד למסגרות פוסט אשפוזיות.

<פאולה רושקה: עושים עכשיו איזה פיילוט עם השיקום כדי יעברו לאיזו קהילה תומכת של 24 שעות ביממה.

<פאולה רושקה: זה קיים בשני בתי חולים, באיתנים בירושלים ובטירת הכרמל.

מירב בן ארי: לאיזה גיל זה?

<פאולה רושקה: צעירים.

<פאולה רושקה: מגיל 14 עד גיל 18.

<חגי ברוש: נערים.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: זה נוער.

מירב בן ארי: ציפי, זה מאוד חשוב.

<פאולה רושקה: זה משהו חדש שהוא במקום מסגרות פוסט אשפוזיות שייתן מענה גם של תעסוקה וגם של דיור.

<פאולה רושקה: זה משהו חדש עם סל שיקום.

<רונית אלקיים: שאלה.

<רונית אלקיים: כשבונים את זה, יש איזה הגיון.

<רונית אלקיים: היום אנחנו מדברים כבר על השירותים המקבילים לצעירים.

<רונית אלקיים: גם הם זכאים לסל שיקום, בטח בגיל 18.

<פאולה רושקה: בהתמכרויות פרופר אנחנו עד גיל 25, תמיד.

<פאולה רושקה: אבל בבריאות הנפש זה קצת שונה.

<פאולה רושקה: בריאות הנפש, לא התמכרויות, זה קצת שונה.

<פאולה רושקה: אנחנו צריכים לאחד שיהיה משהו דומה.

מירב בן ארי: אנחנו בנושא הצעירים.

מירב בן ארי: אני אדבר גם עם טל ברגמן.

מירב בן ארי: אם את רוצה, אני אדבר גם אתה אבל חייבים להגדיל את גיל ה-18 כי הצרות לא נגמרות אלא להפך, הן הרבה יותר מתחדדות ומתחזקות בגיל הזה.

מירב בן ארי: במי זה תלוי?

<רונית אלקיים: הכלים, מבחינה משפטית יש פקידי סעד שיכולים לעזור, אם צריך אשפוז, בדיקה וכל המשאבים.

<רונית אלקיים: לצעירים אין כלום.

מירב בן ארי: את רוצה שאני אדבר עם טל?

<פאולה רושקה: אני אדבר אתה אבל כדאי שזה יבוא גם ממך.

<אלון ברמי: את יכולה להוסיף את זה כפרק נוסף במה שהעברתי לך אתמול.

<אלון ברמי: זה מתכנס לאותו עניין של תחלואה כפולה.

מירב בן ארי: הדגש הזה מאוד חשוב.

מירב בן ארי: אני רואה כאן את התסכול ותכף גם על"ם תתייחס.

מירב בן ארי: חייבים להרחיב את זה.

מירב בן ארי: זה כל מה שהוועדה הזאת עושה, היא כל הזמן מרחיבה את הכלים לצעירים ולא להשאיר את זה רק בקרב נוער.

<פאולה רושקה: עוד דבר אחרון, אשפוזית נוער שזה נוער וצעירות בירושלים.

<פאולה רושקה: קיבלנו אישור של השר להוסיף עוד שבע מיטות ברטורנו.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: אנחנו שלחנו לו מכתב אחרי ביקור הוועדה שחסרות שם מיטות.

<פאולה רושקה: הוא אישר את זה ועכשיו הם התחילו.

<פאולה רושקה: אני מקווה שתוך כחודשיים או משהו נוכל לאכלס שם עוד שבע בנות.

מירב בן ארי: זאת אשפוזית רק של צעירות.

<פאולה רושקה: זה נוער וצעירות.

מירב בן ארי: הצעירות יכולות להיות בנות 18, 20.

<פאולה רושקה: אפילו 25, 26, 27.

<רונית אלקיים: עם בני נוער?

<רונית אלקיים: זה באותו מתחם?

<פאולה רושקה: לא.

<פאולה רושקה: ביקשנו להפריד כך שמעל גיל 22-23 יהיו בנפרד.

<פאולה רושקה: זה גם משהו חדש.

<פאולה רושקה: גם מלכישוע תקבל עוד כחמש מיטות לבנים צעירים לגמילה.

מירב בן ארי: המיטות האלה באשפוזית של רטורנו הן חשובות.

<פאולה רושקה: של רטורנו ושל מלכישוע.

<מירב אבירם: בכל הזדמנות אני מבקשת להעלות את הנושא הזה של גמילה בכפייה וטיפול בכפייה.

מירב בן ארי: אני תכף מגיעה.

<חנה שטרום כהן: אני פסיכולוגית קלינית בתחנה לבריאות הנפש.

<חנה שטרום כהן: אני מפורום הפסיכולוגים והעובדים הסוציאליים בבריאות הנפש.

<חנה שטרום כהן: אני מאוד שמחה לשמוע על כל המקומות שפתחו למקרי קיצון.

<חנה שטרום כהן: המערכת מקבלת צעירים מהשטח לעתים בלי שאף אחד יודע את הסיפור.

<חנה שטרום כהן: אנחנו במקום שיכולים לעצור הידרדרות.

מירב בן ארי: איפה את נמצאת?

<חנה שטרום כהן: אני עובדת בתחנה לבריאות הנפש של דרום ירושלים.

<חנה שטרום כהן: אנחנו מקבלים מגיל 18 אבל בתוך המערכת יש גם תחנות לילדים ונוער, האוכלוסייה בה אנחנו מטפלים.

<חנה שטרום כהן: יש לזה חשיבות מאוד גדולה שייקחו בחשבון גם את האוכלוסייה הזאת.

<חנה שטרום כהן: שידעו שאנחנו קיימים ושאפשר להפנות אלינו.

<חנה שטרום כהן: לא תמיד צריך לחכות כשזה מגיע לתחתית וחייבים אשפוז.

<חנה שטרום כהן: הבעיה היא שגם המערכת, גם משרד הבריאות ישקיע במערכת הקיימת ולא רק בתחנות או במרכזים למומחים אי שם.

<חנה שטרום כהן: אנחנו פזורים בתוך הקהילה וכדאי שנוכל לקבל ליווי גם למקרים האלה וגם שתהיה לנו נגישות לכל המערכות שעובדות.

<חנה שטרום כהן: למשל, היה לי מקרה של בחור בן 20, הוא שוחרר מהצבא עם סיפור של הפרעת אישיות גבולית, סמים ונזרק מהבית וישן ברחוב.

<חנה שטרום כהן: היה מאוד מאוד קשה למצוא לו מסגרת.

<חנה שטרום כהן: להתחיל היום לדבר בינינו לבין הרווחה וכל השירותים האחרים, זה לא דבר שממומן כי ברפורמה הכול צריך לעבור אישור של קופות החולים שהן משלמות פר פגישה עם מטופל וכל הוועדה המערכתית שאנחנו עושים היא בהתנדבות.

<חנה שטרום כהן: מזל שאנחנו הזקנים עוד מכירים את עובדי הרווחה ויכולים להרים טלפון אישי ולעשות את זה על חשבון זמננו בבית, בתחנה או מחוץ לתחנה, אבל הדבר הזה ייגמר.

<חנה שטרום כהן: כולם מתבססים כאילו שזה ימשיך להיות.

<חנה שטרום כהן: אם לא יינתן מענה שיעקוף את מה שעשתה הרפורמה, אנחנו נהיה כאן בבעיה קשה שאני חושבת שהמערכות עוד לא יודעות להעריך בפני מה תעמדו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אני רוצה לדבר עם מירב מעיריית אשדוד.

מירב בן ארי: אני וחברת הכנסת זנדברג היינו ביום חמישי בסיור של הוועדה לנגע הסמים ובמסגרת הסיור הגענו למרכז התחלואה הכפולה שלהם.

מירב בן ארי: אגב, יש שם צעירים מכל הארץ ולא רק מאשדוד.

מירב בן ארי: אתם מכירים את המרכז הזה של מאור?

<רעות גיא: ספציפית של מאור, לא, אבל אנחנו עובדים באשדוד.

<רעות גיא: יש לנו ניידת שעובדת שם.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: לא הניידת.

<רעות גיא: לפני שבועיים הייתי בביקור באשדוד, לא נעים לי להגיד אחרי כמה שנים שלא הייתי שם, וזה פשוט מדהים, גם ריבוי השירותים וגם העבודה בתוך העיר.

<רעות גיא: אין הרבה דוגמאות לזה.

מירב בן ארי: ציפי, את מכירה את המרכז של מאור?

<ציפי נחשון גליק: יש לי מספיק משלי שאני לא מכירה.

מירב בן ארי: הייחודיות כאן היא שאין להם דומה בכל הארץ.

<מירב אבירם: אני פחות מכירה את התחום של מאור אבל זאת מסגרת של תחלואה כפולה שבטח מתייחסת גם לרצף הנפשי ונותנת מענה.

<מירב אבירם: זה מענה שהוא מענה ייחודי לעיר והוא גם נותן מענה ברמה הארצית.

<מירב אבירם: מגיעים לשם מכל הארץ.

מירב בן ארי: אפשר להפנות לשם.

<ציפי נחשון גליק: יש שם גם שירות להתמכרויות?

<מירב אבירם: בוודאי.

מירב בן ארי: פאולה, תסבירי להם.

מירב בן ארי: חשבתי שמירב מכירה יותר.

<פאולה רושקה: יש מרכז יום לתחלואה כפולה וכל אחד שהוא בתחלואה כפולה יכול להגיע ברגע שהוא נקי, אחרי שעבר גמילה.

<פאולה רושקה: אם צריך, הם מפנים אותו לגמילה.

<פאולה רושקה: הטיפול הוא אינטגרטיבי שזה המודל הרצוי ולכן אין הרבה מקומות כאלה.

<פאולה רושקה: במקביל מי שיש לו ארבעים אחוזים מביטוח לאומי והוא זכאי לסל שיקום, אלה בדיוק הצעירים ולא המתבגרים, יכול למצוא הוסטל.

<פאולה רושקה: יש הוסטל כינרת ששייך לסל שיקום ולכן הוא יכול לגור בהוסטל ובבוקר להגיע למקום.

מירב בן ארי: ללכת למרכז היום הזה.

<פאולה רושקה: בדיוק.

<פאולה רושקה: זה משהו תפור שיש מסגרת מאוד רחבה.

<פאולה רושקה: זה מאוד עוזר.

<פאולה רושקה: אני פעם הפניתי מטופלת מירושלים לאשדוד כי לא היה מקום כזה וכל יום היא נסעה מירושלים לאשדוד כדי לקבל שם טיפול.

<פאולה רושקה: בירושלים יש לנו מרכז יום.

מירב בן ארי: מי מממן את המקום?

<פאולה רושקה: משרד הבריאות, סל שיקום ועיריית אשדוד.

<קריאה: מה עם השירות להתמכרויות?

<פאולה רושקה: לא.

<פאולה רושקה: לצערנו רצינו שיהיו מעורבים אבל לא נתנו.

<פאולה רושקה: חבל מאוד.

מירב בן ארי: והרשות שמה כסף?

<פאולה רושקה: גם היא.

<קריאה: את מתכוונת לרשות המקומית?

<פאולה רושקה: לא.

<פאולה רושקה: הרשות למלחמה בסמים.

<פאולה רושקה: גם העירייה.

מירב בן ארי: אם זה ברמה כזאת של סל שיקום, של הרשות למלחמה בסמים ושל משרד הבריאות, למה בעצם לא מפתחים את זה בערים אחרות?

<חגי ברוש: אני אתייחס לזה.

<פאולה רושקה: בירושלים יש לנו מרכז יום ללא לינה.

מירב בן ארי: לתחלואה כפולה.

<פאולה רושקה: יש.

<ציפי נחשון גליק: למה אי אפשר להקים גם את הלינה בירושלים?

<חגי ברוש: למרכז לתחלואה כפולה באשדוד צמוד הוסטל.

מירב בן ארי: את זה היא אמרה.

מירב בן ארי: אתה לא היית.

<חגי ברוש: למה בירושלים אין דירות כאלה?

<ציפי נחשון גליק: זה נשען על סל שיקום.

<חגי ברוש: את שואלת אותי?

<ציפי נחשון גליק: כן.

<חגי ברוש: אני אגיד את הדברים כמו שהם.

<חגי ברוש: זה ברמת תכלול פנימית של העיר.

<חגי ברוש: זאת אומרת, לפעמים בתוך כל המערכות שיש בעיר ענקית כמו ירושלים, יד ימין ויד שמאל לא תמיד מתואמות.

<חגי ברוש: זה כל הסיפור שם.

<חגי ברוש: לפי דעתי אם תבוא דרישה, כי סל שיקום, כשיש לו כתובת מקצועית ברורה, אין לו בעיה לפתוח הוסטלים כאלה.

<חגי ברוש: זאת הסיבה שיש אחד כזה באשדוד כי כל המטופלים שמגיעים להוסטל, מגיעים דרך מאור ואז אם יש איזושהי בעיה – מדובר באוכלוסייה לא פשוטה – יש כתובת מקצועית ברורה ויש דיאלוג קבוע בין מנהלת ההוסטל לבין מנהלת המרכז.

<חגי ברוש: אותו דבר יכול להיות בירושלים.

<פאולה רושקה: אני רוצה להגיד עוד משהו.

<פאולה רושקה: לגבי סל שיקום, עשו מכרז לבניית עוד הוסטלים והמכרז היה בבית משפט.

מירב בן ארי: זה המכרז הזה שנמצא עכשיו בדיון.

<פאולה רושקה: נכון.

<פאולה רושקה: עכשיו זה בבית המשפט.

<פאולה רושקה: זו גם בעיה שתקעה את זה.

מירב בן ארי: המשפט הזה עוד לא נגמר, נכון?

<חגי ברוש: עוד לא.

<פאולה רושקה: נדמה לי שהיום או מחר מתקיים דיון.

<מירב אבירם: חשוב להגיד שכשהם עוברים, אנחנו מתחילים לגרור אותם לעסק הזה של סל השיקום.

<מירב אבירם: זה תהליך שהוא לא מותאם לתחלואה הכפולה שלהם.

<מירב אבירם: ההוסטלים, הרבה פעמים הם עמותות פרטיות שיכולות להגיד שהן לא רוצות אותו כאן.

<פאולה רושקה: עוד דבר אני רוצה לומר.

<חגי ברוש: אם ההוסטל מוגדר מראש כהוסטל לתחלואה כפולה נגמר הסיפור.

<חגי ברוש: אני כן חושב שכדאי ליושבת ראש הוועדה להזמין לאחד הדיונים את הגברת רונית דודאי שהיא מנהלת סל שיקום לפגועי נפש.

<חגי ברוש: אני לא ראיתי אותה כאן הרבה בדיונים.

<חגי ברוש: אני לא בא בביקורת.

מירב בן ארי: אני רואה אותה הרבה ברווחה.

<חגי ברוש: היא צריכה לתת את המענה לנושא הזה.

<חגי ברוש: לדוגמה, גם מטופלי מתדון מיוצבים לגמרי רק על מתדון, לא נהנים מסל שיקום.

<חגי ברוש: זאת אומרת, יש כמה לקונות בתוך המערכת הזאת שמתייחסת לנושא של התמכרויות ובריאות הנפש לא נותנת את המענה.

<ציפי נחשון גליק: חברות מפעילות את סל השיקום.

<ציפי נחשון גליק: אם לחברה יש מאתיים אנשים שמקבלים סל שיקום, אפשר להנחות אותה שבשביל עשרה בסל שיקום תבנה הוסטל ייעודי.

<ציפי נחשון גליק: הם הרי משתמשים בכסף של הזכאים.

<חגי ברוש: יש הרבה חבר'ה צעירים, בגילי 24, 23.

<פאולה רושקה: התחלתי להגיד שאנחנו בדיון עם צוות סל שיקום בבית הספר לשיקום במכללת קריית אונו בה יינתנו קורסים כדי שגם האנשים שבשיקום יכירו תחלואה כפולה וידעו איך לטפל בנושא.

<פאולה רושקה: זה ישפר עם הזמן את כל המענים.

מירב בן ארי: זה חשוב.

<פאולה רושקה: יש עוד דבר אחד ששכחתי לומר.

<פאולה רושקה: לנו יש אשפוזית תחלואה כפולה גופנית לדרי רחוב בקריית שלמה.

<פאולה רושקה: עד עכשיו היו לנו רק עשר מיטות וביקשנו תקציב להגדלת מספר המיטות.

<פאולה רושקה: ביקשנו עוד 12 מיטות וכנראה אישרו לנו שמונה מיטות נוספות.

מירב בן ארי: מיטות ייעודיות לתחלואה כפולה.

<פאולה רושקה: גופנית וגם לפעמים אם יש דיכאון או משהו לא מאוד מסוכן.

<פאולה רושקה: גם זה ללא השתתפות עצמית.

<פאולה רושקה: זאת אומרת, הבן אדם מגיע חינם.

<מירב אבירם: כמה בתי משפט לענייני משפחה מודעים לזה שיש מסגרות כאלה כשמוציאים צווים לצעירים שלנו להוצאה מהבית?

<מירב אבירם: הם יודעים שיש את חלופת המעצר או חלופה של פתרון דיור?

<מירב אבירם: לדעתי הם לא יודעים כי אנחנו אחר כך מתמודדים אתם ברחוב.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: הם לא יודעים.

מירב בן ארי: מה שמטריד זה שגם הרבה פעמים המשרד לא יודע.

<מירב אבירם: גם אלה שמוציאים אותם בצווים, מרחיקים אותם מהבית לרחוב, אנחנו צריכים לתת להם את המענה.

<פאולה רושקה: המסגרות האלה הן ברישוי.

<פאולה רושקה: הן מפורסמות.

<פאולה רושקה: בית המשפט אמור היה לדעת.

<חגי ברוש: אם תעבירי לי רשימה של הגופים האלה שאת נמצאת אתם בקשר שלא מודעים למערך השירותים, אני יכול להעביר להם במייל אחד את כל מערך השירותים הלאומי שיש במדינת ישראל .

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: זה חשוב.

<חגי ברוש: שלא יגידו שלא ידעו.

<חגי ברוש: אני יכול מחר להעביר להם, רק תני לי רשימת מיילים ואני אעביר.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: הנה עוד חיבור.

<מירב אבירם: אני רציתי לדבר על הנושא של גמילה בכפייה, של טיפול בכפייה למתבגרים, שיש במקרה קיצון, עם בעיה של התמכרות, כאשר אנחנו מזהים התמכרות שמסכנת חיים, כאשר יש חוסר אונים של משפחה שמבקשת את העזרה בטיפול בכפייה בנושא של התמכרות.

<מירב אבירם: העניין הוא שאנחנו כן מנצלים את חוק הנוער, ניגשים לבית משפט, מתריעים על סיכון של קטין.

<מירב אבירם: כשאנחנו מגיעים למבחן מציאת מסגרת – אין מסגרת שמקבלת בכפייה.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: היינו בכל המסגרות.

<מירב אבירם: זה מבוסס על רצון.

מירב בן ארי: תכף נשמע את העמותות.

<מירב אבירם: גם כשיש חוק נוער ומוציאים צו להוצאת ילד, אם הוא לא מסכים, הוא לא נכנס.

מירב בן ארי: תכף נשמע מהשטח.

מירב בן ארי: גם אני שמעתי את זה.

מירב בן ארי: זה מעניין.

<איילה קדמי חקלאי: אני רוצה להציג בעיה שעולה חדשות לבקרים אצלנו.

<איילה קדמי חקלאי: מקרה שהיה.

<איילה קדמי חקלאי: בחור בן 23 עם עבר אשפוזי, מאובחן כסכיזופרן, מקבל קצבת זכאות, מונה לו אפוטרופוס, לא תושב ירושלים, מסתובב ברחובות ירושלים, לא לוקח את הטיפול התרופתי שלו וצריך קורת גג.

<איילה קדמי חקלאי: מה אני כעיריית ירושלים – ודרך אגב, אין לו סל שיקום וזה בין היתר כי הוא לא מקבל טיפול תרופתי וכי הוא לא ממש משתף פעולה – עושה אתו?

<איילה קדמי חקלאי: עובדים שלנו פוגשים אותו ברחוב ואני מקבלת טלפון כי בירושלים קור כלבים ואסור להשאיר אותו ברחוב.

<איילה קדמי חקלאי: מה אני עושה אתו?

<איילה קדמי חקלאי: מה הסמכות החוקית שלי?

<איילה קדמי חקלאי: מה הכיסוי הפסיכיאטרי בלקיחת אחריות על צעיר כזה?

<איילה קדמי חקלאי: המקרים האלה קיימים ואלה המקרים ש-24 שעות ביממה מדירים שינה מעיני, במיוחד במצבי חירום ומזג אוויר חמור בעיר ירושלים.

<איילה קדמי חקלאי: בגלל הדבר הזה או בגלל הבעיות האלה, אני באמת ביקשתי מנציגי משרד הבריאות.

<איילה קדמי חקלאי: הפרויקטים מאוד מאוד יפים וההוסטלים נפלאים אבל אני רוצה לדעת איך זה עוזר לי ללכת היום או מחר למשרד, לקבל החלטה וכן או לא לספק קורת גג לאותו צעיר.

מירב בן ארי: השאלה איך מביאים אותו לשם.

מירב בן ארי: זאת המהות של הדיון.

מירב בן ארי: מה שאת אומרת, זאת המהות.

מירב בן ארי: מכיוון שהם נתקלים בתופעה הזאת כל הזמן, רעות, תתייחסי.

<רעות גיא: אני לא ארחיב בדיבור כי גם כתבנו את הדברים מאוד מתומצת ומאוד מדויק.

<רעות גיא: זה לא נושא חדש אלא זה נושא שאנחנו שנים כבר סביבו.

<רעות גיא: זה באמת המקרים הכי מורכבים אבל כמו שאתם יכולים לראות בטבלה - אלה רוב הצעירים והצעירות שלנו.

<רעות גיא: ככל שאנחנו יותר בקצה, יותר ברחוב, מחוץ למסגרות הפורמליות, אנחנו פוגשים יותר ויותר את מי שנדחק לשוליים.

מירב בן ארי: כלומר, הוא גם חסר בית.

<רעות גיא: הוא גם חסר בית, הוא גם לא מאובחן, הוא גם לא מטופל, הוא גם לא זכאי לסל שיקום וגם אין לו קורת גג.

<רעות גיא: זאת אומרת, הכול ביחד.

<רעות גיא: אני לא מדברת על שכר דירה, כי אין מה לדבר.

מירב בן ארי: והוא גם מכור.

<רעות גיא: אני לא יודעת להגיד אם הוא מכור.

<רעות גיא: אני רוצה להגיד שבהקשר של צעירים וצעירות, אנחנו על רצף השימוש, שימוש יותר מסיבי, פחות מסיבי, לא חשוב.

<רעות גיא: אנחנו עוד לא במצב של מכורים למרות שיכול להיות שיחלקו עלי וזה בסדר.

<רעות גיא: אני רוצה לומר שכמו תמיד נמצאות אתנו מעיין ומירב שהן צעירות שמקבלות שירות בירושלים והן רוצות גם לומר את שלהן.

<רעות גיא: יש לנו מכתב מאימא של מירב, שזה בהחלט דבר חדשני שמתמודדת שנים עם כל סוגי הבעיות שהזכרנו כאן היום.

<רעות גיא: זה קול מאוד חזק של חוסר אונים גדול.

<רעות גיא: זה לא עניין של על"ם או של עמותה כזו או אחרת, אלא זה באמת חוסר אונים שמתמודדים אתו בשטח.

מירב בן ארי: אשפוז בכפייה היום הוא רק למבוגרים?

<פאולה רושקה: לא.

<פאולה רושקה: יש גם אשפוז בכפייה לצעירים.

<רעות גיא: אבל לפני שהולכים לאשפוז בכפייה, כי זה באמת מקרה קיצון וגם הפתרון הוא קיצוני.

<רעות גיא: אני עוד רוצה לדבר על השלב של האבחון, עוד לפני טיפול, עוד לפני גמילה.

<רעות גיא: אתם מדברים כאילו כולם נגמלים ועכשיו צריך לטפל בהם.

מירב בן ארי: מה את עושה אם הוא לא רוצה?

<רעות גיא: אני חושבת שיש פתרונות יצירתיים איך להנגיש.

<רעות גיא: קודם כל, אני חושבת שהאבחנה הכי חשובה היא בקהל היעד של הצעירים.

<רעות גיא: צעירים וצעירות לא יצרכו את השירותים עם מבוגרים, אנחנו יודעים את זה.

<רעות גיא: יכול להיות שצריך להשתמש במרכזי הסיוע כמקום שכבר בא אתם במגע, שכבר מייצר אתם את הקשר ברחוב, להנגיש להם את האבחונים.

<רעות גיא: אנחנו פירטנו כאן.

<רעות גיא: תורי ההמתנה, זה בלתי נסבל.

<רעות גיא: הבירוקרטיה, המסמכים שצריך להביא, אני לא מדברת על הכסף שזה עולה, אבל כל הדברים האלה, מקשים על התהליך.

<רעות גיא: למעלה משמונים אחוזים מהצעירים והצעירות שלנו בכלל לא מאובחנים כך שאין מה לדבר עכשיו על טיפול בכפייה.

<רעות גיא: הם עוד בשלב מאוד מאוד ראשוני.

<פאולה רושקה: כבר כמה שנים המחלקה שלי במשרד הבריאות החליטה על משרת פסיכיאטר נוער מחולקת בין ארבעה מחוזות שייתן בדיוק את המענה הזה.

<פאולה רושקה: היו כמה שנים שהוא עבד למשל בצפון בדיוק לצורך אבחונים כאלה והיה מישהו שעבד קצת באשדוד.

<פאולה רושקה: לא זוכרת.

<אלון ברמי: הוא יושב בחדר מיון?

<פאולה רושקה: לא.

<פאולה רושקה: במסגרות הרווחה.

<פאולה רושקה: זה היה הרעיון.

מירב בן ארי: איזה מסגרות של הרווחה?

מירב בן ארי: בגיל 14 עד 18?

<פאולה רושקה: כן.

<קריאה: באל-סם היה בזמנו.

<פאולה רושקה: אני רוצה להגיד שזה עדיין קיים והשנה החזרתי, וגם לפני שנה, כי הרווחה לא באה ועזרה לי להפעיל את זה ביחד.

<פאולה רושקה: שנתיים שהכסף הזה חוזר לעצמו כי לא השתמשנו בו.

מירב בן ארי: זה הרווחה, 14-18, חסות הנוער?

<ציפי נחשון גליק: לא.

<ציפי נחשון גליק: זאת לא חסות הנוער.

<ציפי נחשון גליק: זאת הרווחה.

מירב בן ארי: משרד הרווחה אבל לילדים.

מירב בן ארי: את לא מדברת על גילי 18 פלוס.

<פאולה רושקה: לא.

<פאולה רושקה: למרות שאז סגרנו עיניים ושלחנו גם צעירים לאבחון.

<רעות גיא: זה קיים?

<פאולה רושקה: זה קיים.

<פאולה רושקה: עקרונית יש לי את הכסף הזה בבסיס התקציב.

<אלון ברמי: אבל לא מממשים את זה.

מירב בן ארי: איך אפשר לממש את הכסף הזה?

<איילה קדמי חקלאי: משרד הרווחה, משרד הבריאות ומשרד השיכון, צוות חשיבה וצוות של שולחן עגול כדי להקים איזשהו פיילוט, פרויקט של צעירים דווקא – לא נוער – בגילי 18 פלוס.

מירב בן ארי: מה צריך לעשות כדי שזה יצא והכסף לא יחזור?

<פאולה רושקה: אני אמרתי עכשיו לשבי אהרן, ניסיתי לעודד אותו שיוציא את הכסף הזה וזה לא צלח.

<פאולה רושקה: אני צריכה עכשיו לשבת אתו, אולי יחד עם הרשות, וננסה לגייס כמה פסיכיאטרים שיהיו מוכנים.

מירב בן ארי: יש לך כאן את ציפי.

מירב בן ארי: ציפי, תשמעי, זה חשוב.

מירב בן ארי: יש שם כסף וזה יכול להיות לגילי 18 פלוס.

<ציפי נחשון גליק: יש לי מספיק.

<ציפי נחשון גליק: אבל למכורים.

<פאולה רושקה: זה לתחלואה כפולה.

<פאולה רושקה: לאבחון אם זאת תחלואה כפולה או לא, אם יש דיכאון וכולי.

<ציפי נחשון גליק: היא לא דיברה על מכורים.

<קריאה: אני מבחינתי מחפשת את התקציב הזה.

מירב בן ארי: הם קודם כל חסרי בית וגם לא אומרים שכולם מכורים.

מירב בן ארי: מדברים כאן על צעיר שהוא חסר בית.

<אלון ברמי: מי שהוא מכור, אתם לא נותנים לו את המענה?

<ציפי נחשון גליק: לא אני.

<אלון ברמי: מערך השירות להתמכרויות כן יכול לתת.

מירב בן ארי: אני מדברת על חסר בית שיש לו מחלה נפשית.

מירב בן ארי: היא אומרת שיש לה כסף ושאפשר לעשות משהו עם אותם חבר'ה שהם בגילי 18 פלוס.

מירב בן ארי: לא דיברנו כרגע על התמכרות.

<פאולה רושקה: זה בתוך המחלקה להתמכרויות אבל הרבה מהנוער משתמש.

<פאולה רושקה: הוא לא חייב להיות מכור אלא משתמש.

<פאולה רושקה: גם כאן צריך לעשות אבחון למה הוא משתמש, אולי הוא בדיכאון, אולי יש לו מחלה ולכן הוא בורח לשימוש, אולי זה PTSD.

<אלון ברמי: התעללות על רקע מיני בדרך כלל.

<פאולה רושקה: למטרות כאלה, אני אשמח.

<אלון ברמי: כרגע אין את השירות הזה.

<חגי ברוש: מחר אתה מביא ארבעה פסיכיאטרים ברבע משרה, ואתה מפעיל את זה.

<פאולה רושקה: כן.

<פאולה רושקה: הכסף קיים.

<קריאה: מה ההבדל לעומת נס ציונה?

<קריאה: זה שירות בקהילה.

<פאולה רושקה: שירות בקהילה בתוך המסגרות של הרווחה ולא בתוך בית חולים פסיכיאטרי.

<ציפי נחשון גליק: לא הבנתי.

<ציפי נחשון גליק: יש תקציב לפסיכיאטר?

<פאולה רושקה: כן.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: במסגרת של הרווחה.

מירב בן ארי: לכן אני אומרת לך שתקשיבי כי זה משהו אחר.

<ציפי נחשון גליק: אפשר לייעד את זה לגילי 18-25?

<פאולה רושקה: נכון.

<חגי ברוש: את רוצה שנתאם ישיבה עם שבי ונסגור את זה?

מירב בן ארי: אני רוצה שתשבו עם שבי.

מירב בן ארי: יש כאן כסף ואנחנו יכולים להפנות אותו לצעירים.

<חגי ברוש: אני לוקח את זה על עצמי ואתאם את המפגש הזה.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: תודה.

<חנה שטרום כהן: אם אפשר לומר שעל פי חוק פסיכולוגים קליניים יכולים לעשות את האבחון ולא מנצלים את זה.

<חנה שטרום כהן: מדברים על מחסור בפסיכיאטרים אבל יש פסיכולוגים קליניים שעל פי חוק אנחנו עושים את זה.

<חנה שטרום כהן: תפעילו את הפסיכולוגים הקליניים.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: אנחנו נקדם את זה כאן.

<מירב אבירם: בהקשר הזה, הזכירו כאן את התכנית הלאומית למניעת אובדנות.

<מירב אבירם: הרבה פעמים עשו הסברה מאוד יפה וכשאנחנו הצפנו את העניין שנותנים לנו את החובה ואנחנו שומרי הסף, אבל איזה כלים יש לנו כדי לנוע עם זה קדימה.

<מירב אבירם: כשיש לי צעיר שמאיים באובדנות ואני ברחוב עם משטרת ישראל, איפה התכנית הזאת שתיתן איזשהו מענה וכלים גם משפטיים אולי כדי להתמודד עם מצבי החירום האלה?

מירב בן ארי: לכן אני רוצה שנקדם את הנושא.

<פאולה רושקה: רציתי עוד לומר לגבי הטיפול הכפוי.

<פאולה רושקה: בזמנו היו כמה דיונים גם בכנסת בוועדה לנגע הסמים בנושא של טיפול ואשפוז כפוי.

<פאולה רושקה: אני אפילו כתבתי שני מאמרים בנושא שאשמח להעביר לכם אותם.

<פאולה רושקה: במאמרים האלה אני סוקרת את המצב בעולם וכאן.

<פאולה רושקה: אנחנו הצענו וישבנו בזמנו עם משרד הרווחה - הייתה איריס פלורנטין, מהרשות ואני – כדי לנסות לקדם סעיף בתוך חוק הנוער שיגדיר במיוחד שגם נער שהוא בסיכון בגלל סמים, יוכל להיות בטיפול או אשפוז כפוי לצורך הגנה על ההתפתחות שלו.

מירב בן ארי: את יכולה לשלוח אלי.

<מירב אבירם: מביאים אותם לטיפול ומחזירים אותם לרחוב.

<חנה שטרום כהן: למה לא פונים אלינו?

<חנה שטרום כהן: יש לנו צוותים.

<חנה שטרום כהן: פנו לתחנות.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את הצעירות.

<מעין חזות: דיברתם על האשפוזים ואני חושבת שזה איזשהו סוג של עוול שמכניסים ומוציאים אותם במקום להשקיע את כל המשאבים ולתת תמיכה להורים, אם בכספים, ולהשאיר את הילדים ולא לקרוע אותם מהבית.

<מעין חזות: אני חושבת שבכך גם היינו חוסכים המון כסף למדינה והיו פועלים בצורה יותר שקולה ונכונה וגם לא היה הרבה צער וכאב כאשר אז צריך להתמודד עם עוד משברים.

<מעין חזות: המקומות האלה מאוד קשים.

<מעין חזות: לי יצא להיות באיתנים, שם הייתי באשפוז מאוד קצר של סוף שבוע.

<מעין חזות: זה אומר להיחשף להמון אנשים שם שהם במצבים נורא קשים.

<מעין חזות: במקום לטפל בעצמי, הייתי שם על תקן סוג של ליצנית, להקשיב ולעזור.

<מעין חזות: בסוף יצאתי יותר מתוסכלת ובמצב הרבה יותר קשה ואז זה הגיע למצב שפגעתי בעצמי.

<מעין חזות: פאולה דיברה על למה חבר'ה משתמשים.

<מעין חזות: אותי אישית זה מרגיע.

<מעין חזות: היו לי תקופות מאוד ארוכות שהייתי חותכת את עצמי.

<מעין חזות: אני רוצה להגיד שניתנה לי הזכות.

<מעין חזות: הגעתי למקום קשה וכואב אבל אם לא זה, לא הייתי מכירה את השלטר, את האנשים שם ואת הצוות.

<מעין חזות: מבחינת משאבים של כסף, יותר קשה אבל הם מביאים לנו את הנשמה ומבחינתי זה הכול.

<מעין חזות: אני אמנם משתמשת אבל כבר חודש ומשהו עובדת.

מירב בן ארי: את בשלטר בגלגל?

<מעין חזות: כן.

<מעין חזות: הייתי חצי שנה בהוסטל של מכון סמט ובפסח העיפו אותי משם בגלל שבלעתי כדורים.

<מעין חזות: הייתי ארבעה ימים בחג לבד.

<מעין חזות: אמרו שזה קו אדום וזרקו אותי לרחוב.

<מעין חזות: בעקבות זה עברתי אונס מערבי והייתי ברחוב.

<מעין חזות: הייתי בתקופה הכי קשה שלי ופשוט זרקו אותי במקום להשאיר אותי שם.

<מעין חזות: היום כל כך הרבה אנשים סלבריטאים והיי-טקיסטים מעשנים כי זה מרגיע.

<מעין חזות: אני לא משתמשת בהרואין ובקוקאין ובדברים כאלה אלא גראס וחשיש אחרי יום עבודה, אז אני מרשה לעצמי.

<מעין חזות: היו לי תקופות שהייתי מעשנת בוקר וצהרים והייתי מחוקה אבל אלה היו תקופות קשות.

<מעין חזות: אחר כך לאט לאט עזרו לי לאזן את זה.

<מעין חזות: הצוות ניסה להבין מאיפה זה בא.

<מעין חזות: יש לי עובדת סוציאלית מדהימה שמלווה אותי – הדס, רות ואורטל – ובאמת כולם אתנו.

<מעין חזות: מביאים לנו כל כך הרבה מתנדבים ובכל השאלות שלנו, רק שיהיו ויקשיבו.

<מעין חזות: הלוואי ובאמת תוכל לקדם את הדברים כדי שיוכלו לתת עוד מענה לעוד אנשים שצריכים את זה.

מירב בן ארי: בת כמה את?

<מעין חזות: 25.

מירב בן ארי: איפה את עובדת?

<מעין חזות: בעיקרון אני כרגע עובדת עם ילדים בצהרון.

מירב בן ארי: בירושלים?

<מעין חזות: כן.

<מעין חזות: האמת היא שכל החיים שלי, מבחינת התחום, לא ידעתי מה אני רוצה לעשות.

<מעין חזות: אני מאוד רוצה לעבוד עם נוער בסיכון.

<מעין חזות: יש לי אחות בבית שיצאה על צו בית משפט.

<מעין חזות: היא הייתה כמעט שנה באולפנת דולב.

<מעין חזות: זה מבאס.

<מעין חזות: את המשפט דחו כמה פעמים בגלל שלא ידעו איזה החלטה לקבל.

<מעין חזות: בסוף החזירו את אחותי הביתה.

<מעין חזות: סתם, זה מבאס כי היא בת 14 והיא מתכתבת עם מלא גברים ומסתובבת אתם.

<מעין חזות: היה שבוע שהיא ברחה ולא מצאו אותה.

<מעין חזות: המשטרה אמרה לאימא שלי שכל עוד היא כותבת סטטוסים בפייסבוק, הכול טוב.

<מעין חזות: כלומר, לא רצחו אותה.

<מעין חזות: היא מתכתבת עם גברים בני עשרים ומעלה.

<מעין חזות: בסוף אני זאת שמצאתי אותה.

<מעין חזות: כל ערב היא ישנה אצל גברים ויום אחד חברה של אימא שלי אמרה שהיא ראתה אותה, היא גם מתלבשת נורא פרובוקטיבי, הכול חולצות בטן וטייץ.

<מעין חזות: היא גבוהה לגילה והיא לא נראית בת 14 והיא מנצלת את זה.

<מעין חזות: אחרי שהפכתי עולמות ושכרתי רכב ועליתי לירושלים ב-2:30 לפנות בוקר במוצאי שבת, אמרתי למשטרה שיגיעו עכשיו לכיכר ציון.

<מעין חזות: שלחתי להם תמונה, לשוטר, כי כל השבת עקבתי בפייסבוק.

<מעין חזות: היא הייתה במצב מזעזע.

<מעין חזות: היו עליה סימנים כחולים.

מירב בן ארי: איפה היא עכשיו?

<מעין חזות: בבית.

<מעין חזות: היא בבית.

מירב בן ארי: אבל היא יכולה לברוח משם כל יום.

<מעין חזות: כן.

<מעין חזות: היא עושה מה שהיא רוצה.

<מעין חזות: אחרי פעמיים שהזמנתי משטרה, החלטתי לעשות לזה סוף ואבא שלי עכשיו לא עושה כלום ואחותי מנצלת את זה.

<מעין חזות: אימא שלי בדיכאון נורא קשה ואבא שלי לא מתפקד.

<מעין חזות: כל החיים שלו הוא רק בעבודה.

מירב בן ארי: אחרי כל סיפור החיים שלך, את המבוגר האחראי?

<מעין חזות: גם בבית היה סוג של היפוך תפקידים.

<מעין חזות: אימא שלי נתנה לנו את הנשמה אמנם אבל היא לא תפקדה.

<מעין חזות: היא איבדה את שתי האחיות שלה, אחת ממחלת סרטן ואחת מתאונה ואבא שלי היה מפוצץ אותה במכות, קורע אותה במכות בבית, את כולנו.

<מעין חזות: הכסף, לצערי, זה משהו שאבא שלי כל פעם פגע והשתיקו אותנו בקחו כסף ותסתמו את הפה.

<מעין חזות: לצערי זה משהו שחלחל במשפחה ואימא שלי אמרה לנו לשתוק ולא לדבר.

מירב בן ארי: מאיפה את?

<מעין חזות: במקור מבית שמש.

<מעין חזות: אני גרה כאן כבר ארבע שנים.

<מעין חזות: הייתי שנה בהוסטל של הבית לבנות.

<מעין חזות: יגאל בן אדם מדהים.

מירב בן ארי: בן אדם מדהים.

מירב בן ארי: כן.

<מעין חזות: הם עושים ממש עבודת קודש.

מירב בן ארי: היום את עובדת ואת ישנה בגלגל?

<מעין חזות: כן.

מירב בן ארי: כמה זמן את כבר בגלגל?

<מעין חזות: חצי שנה.

<מעין חזות: משהו כזה.

מירב בן ארי: תודה שבאת וסיפרת.

<מ': שלום.

<מ': אני רוצה לחזק משהו שמעין אמרה, לגבי סל שיקום.

<מ': אני עברתי גמילה, הפסקתי עם החומרים הקשים וכרגע אני רק מעשנת ירוק.

מירב בן ארי: בת כמה את?

<מ': אני בת 23.

מירב בן ארי: הלכת לביטוח לאומי?

<מ': כן.

<מ': עברתי ועדת סל שיקום.

<מ': אני מקבלת קצבה.

<מ': אחת הבעיות שלנו היא שהם לא נותנים אפשרות של דיור ועוד כל מיני דברים שסל השיקום מציע ברגע שאתה משתמש אפילו בגראס.

<מ': כרגע אני בחוץ ואין לי שום דבר שייתן לי מוטיבציה.

מירב בן ארי: מה זה בחוץ?

מירב בן ארי: את ישנה בגלגל?

<מ': כן.

מירב בן ארי: את עובדת?

<מ': עכשיו לא.

<מ': אני רוצה להתחיל איזה תהליך עם סל שיקום אבל הם בעצם לא מאפשרים את זה כל עוד אתה עדיין משתמש.

<מ': לדעתי זאת אחת הבעיות, שאי אפשר להיכנס לשום מסגרת.

<רעות גיא: יש כאלה שמשתמשות ברישיון.

<רעות גיא: זאת אומרת, יש כאלה שיש להן רישיון ממשרד הבריאות לקנאביס רפואי ולא יכולות להיות במסגרות אפילו שיש להן רישיון.

מירב בן ארי: איך זה שמי שמשתמשת באישור בקנאביס רפואי לא יכולה?

<פאולה רושקה: פעם ראשונה אני שומעת על זה.

<פאולה רושקה: אני אעביר את זה לאחראי על סל שיקום.

<פאולה רושקה: אני לא אחראית לזה.

<רעות גיא: אפשר גם להבין את ההיגיון בזה שיש דיירים שלא משתמשים והיא כן משתמשת.

<ציפי נחשון גליק: יכול להיות שגם אלה שמקבלות סל שיקום שלא משתמשות לא ירצו אולי לגור עם כאלה שכן משתמשות, אבל יש מספיק מכל המקרים ולכן למה אי אפשר לקחת ארבע צעירות באותו מצב ולשים אותן בדירה אחת?

<ציפי נחשון גליק: אז לתת להם את האקסטרה של הטיפול לו הן זקוקות.

<ציפי נחשון גליק: במקום שהן יהיו בשלטר, יהיו בדירה בקהילה.

<ציפי נחשון גליק: הנה, כאן יש כבר שתיים כאלה ולמה אי אפשר לאפשר את זה?

<ציפי נחשון גליק: אם הן צריכות את האקסטרה של המלווה שהוא מומחה להתמכרויות, אפשר לבקש את זה מהשירות להתמכרויות.

<ציפי נחשון גליק: אפשר לייצר כאן מענים.

מירב בן ארי: בתל אביב יש שלטר לנקיים ושלטר למכורים.

<ציפי נחשון גליק: כן.

<ציפי נחשון גליק: אני יכולה להבין שבאמת אי אפשר בסל שיקום לקחת צעירה שלא צורכת, גם אם זה חוקי או לא חוקי, ולשים יחד עם צעירה שצורכת.

<ציפי נחשון גליק: אפשר לעשות הפרדה.

<ציפי נחשון גליק: אותו דבר נגיד עם נפגעות תקיפה מינית.

<ציפי נחשון גליק: לפעמים חיות בקשיים מאוד קשים, בדיסוציאציות קשות, בנדודי שינה מאוד קשים.

<ציפי נחשון גליק: השירות הזה של המימוש של סל השיקום עם הדיור, לפעמים יש עמותות שמלוות 160 נשים בקהילה שיש להן סל שיקום כך שמתוך ה-160 קח את העשרים שהן נפגעות התעללות מינית, תעשה להן ארבע דירות נפרדות ותן להן מענה.

<ציפי נחשון גליק: העובדת הסוציאלית שמלווה ארבע דירות, היא תהיה מומחית לפגיעות מיניות והיא תוכל לעשות את העבודה.

<ציפי נחשון גליק: לדירות אחרות יהיה עובד סוציאלי מומחה להתמכרויות.

<ציפי נחשון גליק: לזה לא צריך תוספת תקציב.

<הדס גול: יש בעיות כשהן מגיעות למרפאות כי היום קופות החולים צריכות ללוות בנושא סל שיקום אבל גם המרפאות הציבוריות.

<הדס גול: לפעמים הן לא מוכנות לקבל את החבר'ה שלנו כי הם צריכים להתחיל שם טיפול ושמישהו ימליץ עליהם.

<הדס גול: הן צריכות להגיע לאיזשהו רצף של מפגשים כדי שימליצו עליהן.

<הדס גול: לא תמיד זה יכול לקרות כי היום הן כאן ומחר הן שם.

<הדס גול: אלה חבר'ה מאוד מנותקים ולא תמיד יש רצף של קשר ואנחנו לא מצליחים לממש את הזכאות הזאת של סל שיקום.

<הדס גול: אנחנו הולכים אתם לביטוח לאומי, יש ארבעים אחוזים אבל אין לי שיתוף פעולה כי הכללים של סל שיקום – אני עוד פעם אומרת – אולי צריך להתאים אותם לאוכלוסייה הזאת.

<הדס גול: אני אתן דוגמה, דבר הכי פשוט של טיפולי שיניים.

<הדס גול: כדי שהצעירה תוכל לקבל טיפולי שיניים, שזה בתוך סל השיקום, חצי שנה של שיתוף פעולה.

<הדס גול: למה אני צריכה חצי שנה של שיתוף פעולה?

<הדס גול: יש לה סל שיקום, כרגע היא כאן, היא מגיעה אלי, היא רוצה קשר, אולי דרך זה אני אניע את הקשר.

מירב בן ארי: מה זאת אומרת חצי שנה?

<הדס גול: להמתין לטיפול.

<הדס גול: אני צריכה להוכיח שהיא תהיה באיזשהו טיפול בעלת מוטיבציה.

<הדס גול: הם גם מתמקדים בתחום של תעסוקה.

<הדס גול: הפסיכיאטר צריך להגיד שהיא ברת שיקום או לא ברת שיקום כרגע.

<הדס גול: אם היא לא ברת שיקום להערכתו, בגלל השימוש, בגלל זה שהיא לא יוצרת קשר עקבי כי היא מתפוצצת שם בחדר, היא לא תמשיך בתהליך.

<הדס גול: אם היא לא תמשיך בתהליך, אני לא יכולה לממש את הזכאות לסל שירותים שהוא אישי שלה.

מירב בן ארי: אנחנו נשב בפורום מצומצם יותר ונבין את הנושא.

מירב בן ארי: זאת תקנה שצריך לחכות חצי שנה?

<הדס גול: סל השיקום לא מותאם לאוכלוסיות האלה.

<פאולה רושקה: אנחנו ישבנו עם רונית דודאי והסברנו לה שצריך לשנות את הסגנון, שלא כל אחד שהוא משתמש הוא מכור.

<פאולה רושקה: הם לא מבינים את זה.

<פאולה רושקה: הסברתי שיש שימוש, את לא תוכלי לחכות חצי שנה שהוא לא ישתמש.

<פאולה רושקה: מדי פעם הוא משתמש.

<פאולה רושקה: לכן הסברנו שצריך לעשות באמת מקומות נפרדים.

מירב בן ארי: אם המשרד לביטחון פנים הבין שצריך להקל, אולי זה ישפיע.

<פאולה רושקה: כתבנו אתם נוהל על הוסטלים לתחלואה כפולה, שם צריך להיות גם מדריך שיעשה בדיקות, שיעשה קבוצות 12 צעדים וכולי.

<פאולה רושקה: אבל שוב, הכול תקוע ולא מתבצע.

מירב בן ארי: אנחנו נשב עם רונית דודאי.

<מ': יש לי מכתב שאימא שלי כתבה וביקשה ממני להקריא אותו.

מירב בן ארי: מאיפה את בארץ?

<מ': מירושלים.

מירב בן ארי: גדלת כאן?

<מ': כן.

<מ': אימא שלי ביקשה ממני להקריא את המכתב.

<מ': "שלום.

<מ': שמי סריטה ואני אימא של מ'.

<מ': שמעתי ממ' עכשיו שמחר יש ועדה שדנה בעניין תחלואה כפולה בכנסת.

<מ': אני רוצה להגיד מעומק הלב כמה דברים ואולי תבינו קמצוץ ממה שעוברים.

<מ': מחלות נפש בצמוד לטראומות, התמכרויות וכדומה, זה שונה מכל מחלה שאתם מכירים.

<מ': זה לא סקסי ולא מצטלם טוב כמו מחלות גופניות.

<מ': אף אחד לא שש לשתף את סביבתו כשבן משפחה סובל נפשית.

<מ': החבר'ה האלה, מכל בחינה, נופלים בין הכיסאות.

<מ': למעשה אם מ' לא הייתה מגיעה לגלגל ולחוט המשולש, לא היה לה אפילו את הקצת טיפול הזה, אפילו לא המעט הזה.

<מ': החל משנות הגן, שנים של טיפולים שהמערכת הפנתה אותנו אליהם, לא הצליחו לעזור למ' ולנו.

<מ': עשרות פסיכולוגים דרך העירייה בשנות הגן והיסודי, עבור בטיפולים דרך קופת חולים בשנות העשרה, נראו לנו ככאלה שרק באו לעשות וי.

<מ': אנחנו נשארנו באותו מצב.

<מ': הם רשמו ברוב קשב את כל מה שסיפרנו עשרות פעמים, נתנו עצות כאלה ואחרות והכול נשאר אותו הדבר.

<מ': אף אחד מעולם לא אמר שלמ' יש כך וכך.

<מ': הבעיות האלה הן חמקמקות ולא ניתן לצלם אותן ברנטגן ולא לעשות עליהן אולטרה סאונד.

<מ': אני ובעלי עברנו מאות שעות של טיפולים והגענו למצב שמ' כבר בת 23 ואנחנו עדיין כואבים יחד אתה.

<מ': לא רק שהמערכות לא טיפלו באמת אלא שמשרדי הממשלה תוקעים עוד טריזים ומונעים טיפול.

<מ': מ' עברה תהליך שלם בשביל לקבל סל שיקום שהיה דרוש על מנת להתקבל לטיפול בכפר איזון ועד שהסל סוף סוף הושג, הודיעו לנו מכפר איזון שמשרד הבריאות שינה את כל המדיניות מהקצה אל הקצה, אסור להם לקבל אנשים עם סל שיקום.

<מ': השמים נפלו עלינו כששמענו את זה.

<מ': אנחנו שואלים כמה אפשר לייסר.

<מ': למה שמשרד ממשלתי שאמור לעזור יצא נגד הסובלים ולא בעדם?

<מ': אני בטוחה שכמו מ' יש עוד המון המון נפשות תועות בחוץ.

<מ': אנא, עזרו לכל".

<מירב אבירם: בן ארי:> תודה.

<מירב אבירם: כפר איזון לא מקבל אם יש לה שיקום.

<פאולה רושקה: הייתה תקופה שכן קיבל ואחר כך היה ערבוב של אוכלוסיות שלא כל כך התאים.

מירב בן ארי: כן, ראיתי את האוכלוסייה.

<פאולה רושקה: לכן עשו נוהל שונה.

<פאולה רושקה: כרגע לא מקבל.

<מ': זה היה ממש תוך כשבועיים אחרי שעשינו את כל התהליך.

<פאולה רושקה: כי היו בעיות בסוג הטיפול.

<חגי ברוש: בפועל לא הגעת לכפר איזון?

<מ': לא.

<מ': עברתי כל כך הרבה בשביל זה ובסוף לא.

<מירב אבירם: היא התאמצה ועשתה את כל מה שאמרו לה.

<חגי ברוש: אני רוצה שתדעו שהרשות מממנת מקרן החילוט מלגות כפר איזון בדיוק למקומות האלה.

<חגי ברוש: זאת אומרת, בואו נגיד שיש את ההורדה של הרווחה ששווה 6,000 שקלים ויש איזה חוסר של 4,000 שקלים כדי לממן את העלות.

<חגי ברוש: אם אני לא טועה, זה משהו כמו 10,000 שקלים בחודש.

<חגי ברוש: עמרי, מנהל כפר איזון, יכול לקחת מהמלגות שהוא מקבל מאתנו לטובת המקרים.

מירב בן ארי: זה לא עניין של כסף כמו עניין של סל השיקום.

<חגי ברוש: מרבית האוכלוסייה של עמרי, שאלה חבר'ה עם רקע של תרמילאים שקרה להם משהו - - -

<מירב אבירם: זה לא היה כך.

<מירב אבירם: שינו את המדיניות.

<ציפי נחשון גליק: אנשים משלמים שם שלושים אלף שקלים לגמילה.

<מירב אבירם: בגלל שהיא עברה את ועדת השיקום והיא זכאית לסל שיקום, היא כבר לא יכולה להיכנס לשם.

<חגי ברוש: אם מחר זה מסתדר, את כן רוצה ללכת לשם?

מירב בן ארי: את מוכנה ללכת לכפר איזון?

<מ': עכשיו אני התחלתי לחפש עוד דברים.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לעזור לך, אם כבר טרחת, הגעת עד לכאן והבאת מכתב מאימא שלך.

מירב בן ארי: יש לך כאן את האנשים הכי חזקים בתחום.

מירב בן ארי: אני שואלת אותך אם אנחנו עכשיו נתערב בשבילך להיכנס לכפר איזון, האם תרצי להיכנס לשם?

<מ': כן.

<פאולה רושקה: כרגע את משתמשת?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: היא אמרה.

מירב בן ארי: חגי, אתה יכול לבדוק?

<חגי ברוש: אני אבדוק.

<חגי ברוש: קודם כל, אני רוצה לומר לך שזאת פגישה ראשונה שאני משתתף בפורום הזה.

מירב בן ארי: כן, אני שמחה שבאת.

<חגי ברוש: אני חושב שחשוב לזמן אותנו, גם אותי וגם את פאולה, למפגשים.

<חגי ברוש: כנראה שיש כאן המון אינפורמציה שרצה בין הגופים ואנחנו לא בתמונה.

<חגי ברוש: אני אדבר עם עמרי.

<חגי ברוש: לא יכול להיות שהוא מקבל מאתנו 300 אלף שקלים בשנה מלגות ואז אני שומע שבגלל שהסל לא נתן את הכסף, מטופלת שכנראה מאוד מתאימה למסגרת לא נקלטת.

<רעות גיא: רק תדייק.

<רעות גיא: זה לא בגלל שהסל לא נתן את הכסף.

<חגי ברוש: כל המטופלים שלו שם עם רקע של מצב נפשי.

<אלון ברמי: זאת הייתה המהות לשמה הוא הוקם.

<חגי ברוש: נכון.

<חגי ברוש: אני בודק את הדברים.

מירב בן ארי: אני גם רוצה שתדע שהוועדה הזאת, בניגוד להרבה ועדות אחרות שכבודן במקומן מונח, מאוד מאוד פרקטית ומאוד יעילה.

מירב בן ארי: אני אומרת את זה באמת ולא בגלל האנשים שמגיעים לכאן ונמצאים כאן באופן שוטף.

מירב בן ארי: אף אחד לא יוצא מהוועדה ואומר שהוא בא וכילה את זמנו אלא להפך, אנחנו גם עושים חיבורים ואנחנו גם מעלים נושאים.

מירב בן ארי: לכן הנוכחות שלך חשובה ואני תמיד אזמין אותך ואת פאולה.

מירב בן ארי: זה מאוד מאוד חשוב כי הכול כאן מתחבר.

<חגי ברוש: נכון.

<חגי ברוש: אני רואה את זה.

מירב בן ארי: הכול מתחבר.

מירב בן ארי: אותה צעירה או צעיר מכור שהוא גם חסר בית, שהוא גם עבר התעללות.

מירב בן ארי: בסוף כל העניין של השימוש הוא באמת כדי לכסות על הטראומה.

מירב בן ארי: נכון, אמרת משהו מאוד יפה מעין, אמרת לגבי ההיי-טקיסטים, על אי ההפללה של צרכני קנאביס.

מירב בן ארי: זה צד אחד של מדינת ישראל אבל יש צד אחר של מדינת ישראל שמשתמש מתוך מקום כלשהו.

מירב בן ארי: אמרת שהשתמשת בוקר, צהרים וערב ועכשיו ירדת לערב ומבחינתך זה באמת שיפור.

מירב בן ארי: אמרת שהיית סמרטוט ועכשיו את מעשנת בערב.

מירב בן ארי: אני כמובן לא נותנת לזה לגיטימציה אבל אני יכולה לראות שינוי וזה מאוד מאוד חשוב.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר לכם עוד משהו.

מירב בן ארי: תמיד לקראת סיום הדיון אני נותנת לצעירות לדבר כדי שכולנו נצא מכאן בתחושה שאנחנו לא עובדים סתם אלא עובדים באמת בשבילכן.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם משהו שאני תמיד אומרת בהרצאות שאני נותנת או בפורומים.

מירב בן ארי: כשאתה מדבר על צעיר חסר בית, הם נראים ונראות טוב, עם הפלאפונים וכולי אבל אז את מתחילה לדבר ואת מוציאה את כל מה שעבר עליך.

<מעין חזות: זה המון מסכות.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: כשאנשים חושבים על חסר בית, הם חושבים על איזה קרטון עם מישהו מבוגר בתוכו.

מירב בן ארי: הם לא רואים את החבר'ה הצעירים והצעירות כמוכן.

מירב בן ארי: אתם מגיעות לכאן וזה מאוד חשוב.

מירב בן ארי: לך, מירב, נעזור באופן אישי אבל בלי קשר אנחנו נצא מכאן עם כמה דברים שניקח כדי לקדם כי באמת אני חושבת – וזה משהו שהוא מאוד יפה בעיני עם הצעירים האלה – שאתה באמת יכול לפתוח להם עולם חדש.

מירב בן ארי: היא יכולה להקים משפחה, היא יכולה לגדל ילדים, היא יכולה לעבוד עם נוער בסיכון ולהראות להם.

מירב בן ארי: היא המבוגר המשמעותי בשביל אחותה בת ה-14.

מירב בן ארי: תראי מה היא עברה, רק מה ששמעתי כאן, עולם מאוד מאוד קשה.

<חגי ברוש: אנחנו מטפלים יחד אתך ועם תמר בסוגיה של סל שיקום לנפגעי סמים ואלכוהול.

<חגי ברוש: אם הסל הזה היה כרגע, אני אומר רק כדוגמה, אנחנו לא צריכים כאן יותר מדי אלא היא ישר נכנסת לפרמטר של הסל בלי כל מיני התניות ומקבלת את כל מה שהיא צריכה.

<חגי ברוש: תראי לכמה אוכלוסיות זה ייתן את המענה המשלים מעבר לצד של חולי נפש.

<רונית אלקיים: אני יודעת שזה אולי לא השולחן אבל כשאנחנו מייצרים שיתופי פעולה, הם מפתחים מענים, מגיעים גם לעוד אוכלוסיות, לפחות בתוך הרווחה, עם התקנים שיש לנו אבל זה לא מספיק.

<רונית אלקיים: אני אומרת שממוצאי שבת התעסקתי במשך יומיים וחצי כדי לקחת ביד וללוות.

<רונית אלקיים: אנחנו עושים את זה גם על חשבוננו ללא תגמול.

<רונית אלקיים: אין מספיק כוח אדם גם בתוך הרווחה לעבודה עם צעירים.

<רונית אלקיים: יתחילו עכשיו לתת מענים לפי תחומים.

<רונית אלקיים: שוב, אין מי שינגיש את השירות הזה.

<רונית אלקיים: צריך לחשוב על איך מרחיבים כי מה שיש היום, אי אפשר.

מירב בן ארי: את צודקת.

מירב בן ארי: אני חייבת לסכם את הדיון כי יש לי משלחת שלא נעים לאחר לפגישה אתה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד כמה נקודות לסיכום ואם חסר משהו, אתם כמובן מוזמנים להוסיף.

מירב בן ארי: אני מוציאה סיכום על הרשויות המקומיות פלוס מעקב שלי ושל ציפי, כמו שאנחנו עושות בדרך כלל בטלפונים ובפגישות לגבי מה שדיברנו בהתחלה, על חיפה, תל אביב וירושלים, כולל התייחסות למכתב שלך.

מירב בן ארי: גם אני אוציא מכתב.

מירב בן ארי: זה לגבי ההתחלה.

מירב בן ארי: הנושא של חיפה מאוד מטריד.

מירב בן ארי: כבר היום אני אדבר עם המנכ"ל לגבי השישים אלף השקלים כי זה מביך.

מירב בן ארי: כל שאר המכרזים והחיפושים, אני אוציא על זה סיכום.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לכם תודה שבאתם.

מירב בן ארי: אני מלווה את הנושא של תחלואה כפולה ואנחנו בהחלט צריכים להתחיל לקדם את הנושא כשיש סל שיקום.

מירב בן ארי: חגי ואני ישבנו גם עם תמר זנדברג כדי לעסוק בזה.

מירב בן ארי: בינתיים עד שיגיע סל שיקום, אנחנו נשב עם רונית דודאי על הסיפור הזה.

מירב בן ארי: על קנאביס רפואי בכלל אין מה לדבר אבל גם על השימוש עצמו.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים לראות היכן צריך לפרוץ שם.

מירב בן ארי: זה חדש.

מירב בן ארי: תחלואה כפולה זה נושא חדש, שימוש בקנאביס עם מדיניות אי הפללה זה חדש.

מירב בן ארי: הכול ממש חדש ולכן אני חושבת שכן יש מקום ליותר פתיחות בנושא הזה.

מירב בן ארי: כן חשוב לי שתדברו לפחות גם על המקום בנס ציונה כך שבפעם הבאה בוועדה תעדכני אותנו.

מירב בן ארי: אנחנו נשב בפורום מצומצם יותר.

מירב בן ארי: ציפי, מה שדיברתם עם פאולה על העניין שלא קשור רק להתמכרויות.

מירב בן ארי: אני מודה לכם.

מירב בן ארי: אני אמשיך לקיים עוד מושב אחד לפחות.

מירב בן ארי: אני רוצה במיוחד להודות למעין ולמירב.

מירב בן ארי: תודה רבה שבאתן.

מירב בן ארי: זה מאוד חשוב לנו.