הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 125, 2016-12-05 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה או לשוויון מגדרי, היום 5.12.2016 ואנחנו היום נקיים דיון, על פי בקשתה של חברת הכנסת חנין זועבי, על מחסור במסגרות טיפוליות לנערות או נשים ערביות הסובלות מאלימות.

עאידה תומא סלימאן: כפי שאולי חלק מכם יודע, זה תחום שעבדתי בו שנים, יכול להיות שיש לי המון מה להגיד בו אבל אני אתן לחברת הכנסת שיזמה את הדיון להתחיל ולהציג ואחר כך אנחנו נשמע, יש לנו היום גם נציגות של משרד העבודה והרווחה ויש לנו גם נציגת המשטרה וארגונים, בבקשה גברתי.

חנין זועבי: תודה רבה עאידה ואני חושבת שהעובדה שאת התעסקת בנושא תתרום אולי, לקדם המלצות ותכניות שדנו בהם המון, בוועדה הזאת ואני חושבת גם בעמותות ובכל מי שמתעסק ומתעניין בנושא.

חנין זועבי: אני לא אדבר, הרי אתם עוסקים בנושא, אתם יודעים את הבעייתיות, אני רוצה קצת לשנות קונספט על החשיבות של המסגרות לטיפול באלימות שדל הנשים ושל הנערות.

חנין זועבי: אנחנו לפעמים מתייחסים למסגרות האלה כמסגרות טיפוליות אחרי שהנערות או הנשים יוצאות מבתיהן, אז האמת שיש להו גם אפקט פסיכולוגי בעת שהן מתמודדות נגד האלימות, לפני שהחליטו לצאת.

חנין זועבי: כי העובדה שיש אלטרנטיבה, שאת יכולה לעזוב את הבית שלך, נותנת לך כח גם בתהליך המפרך והאלים והכואב הזה של האישה, כאשר היא עוד לא החליטה לצאת מהבית ועוד לא החליטה אם יש לה כח להתמודד מול האילמות של הגבר.

חנין זועבי: יש אלטרנטיבה, אם את חושבת שיש לך אלטרנטיבה, את יכולה לעזוב את הבית, את יכולה לעזוב את הגבר שלך, את הבעל שלך, זה נותן לך כח, זה לפני שאת תחליטי, אפילו לצאת ואם אין לך אלטרנטיבה אז זה מחליש אותך, זה נותן לך להיכנע יותר, לכן אני חושבת - - - אפילו של מסגרות כאלה, הם לפני היציאה מהבית, הן לא מתחילות אחרי שאת כבר יוצאת מהבית ואני חושבת שזה מאד מאד חשוב הנקודה הזו.

חנין זועבי: אבל הרמה הפרקטית, העובדה הזאת שאנחנו סובלים זמן ארוך עם שני מקלטים לנשים הערביות ואם בעיות של סגירה שהיו למקלטים, את מכירה את הנושא אפילו יותר ממני, זה בעיה בלתי נסבלת ואני לא יודעת איך זה, כלומר בחלק מהתקציב של משרד הרווחה, חלק אפילו מאחוז התקציב של הטיפול באלימות, אפילו אני ארצה את הסעיף שבחצר נשית, לא זכרתי מה הסעיף, שמוקצה בהם יותר משישה מיליון לכל האוכלוסייה ולנשים הערביות 320 אלף.

חנין זועבי: אני חישבתי את זה, יש סעיף שלכן אני רוצה את החומר של חצר נשית - - -

<קריאה: הנה, קיבלת אותו.

חנין זועבי: הקלות הבלתי נסבלת הזאת, להשאיר יותר מחמישים אחוז מהנשים בדרום שמדווחות שהן סובלות מאלימות, יותר מחמישים אחוז ואני לא יודעת כמה לא מדווחות בצפון וכמה לא מדווחות במשולש ולהגיד שיש לנו שני מקלטים ולהגיד את זה כבר יותר מעשר שנים או חמש-עשרה שנים וזה לא מתקדם.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים, כל עוד את יושבת בראש הוועדה הזאת, תנצלי את הזמן, אני חושבת, עאידה, אנחנו חייבים לעשות מלחמה על הדבר הזה.

חנין זועבי: בתוך המקלט ואני רוצה רק הצעות, אני לא רוצה לדבר על הבעיה, יש לי פה שמונה הצעות פרקטיות ואני רוצה רק להציע אותן, להציג אותן בפני הוועדה ואולי בסיכום שלך את תאמצי אותן כולן או חלק מהן לפחות.

חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו גם צריכים בתוך המקלטים להגדיר תכנית מיוחדת לילדים בסיכון, כי קודם כל המקלטים האלה לא יכולים לקלוט אישה עם הרבה ילדים, יש גם קושי - - -

<קריאה: מתבגרים.

חנין זועבי: המתבגרים והילדים של האישה, אני חושבת שלא די בתכניות טיפוליות לנשים, גם חסרות תכניות כאלה, גם חסרות התאמה תרבותית, אבל אני גם חושבת שצריכים להגדיר את הילדים של האישה בתור ילדים תחת סיכון, ילדים בסיכון ולפתח להם תכניות מיוחדות.

חנין זועבי: לגבי דירות מעבר, אנחנו יודעים את הבעייתיות המיוחדת גם של הנשים, שיש בעיה שדירות המעבר האלה יהיו בתוך הישובים הערביים והבעיה הראשונה היא שיש מחסור בדירות מעבר כאלה, צריכים להגדיל את מספר דירות המעבר, צריכים למקם אותן בשכונות טובות - - -

<קריאה: כיום יש רק דירה אחת.

חנין זועבי: דירה אחת, זה מצחיק.

חנין זועבי: זה גם תכנית חירום, להכריז על תכנית חירום, יש דברים שאת יכולה להגיד שאין מספיק, זה רמה של דיבור ויש דברים שאת אומרת שכאשר הם מהווים סכנה קיומית לנשים, אז צריכים להכריז על מצב חירום.

חנין זועבי: דווקא התיאור הזה שזה לא מספיק, זה בלשון המעטה וזה לא מתאר את חומרת המצב.

חנין זועבי: חוץ מדירות המעבר האלה ואני גם רוצה לשמוע למה זה לא מתקדם, סיוע בשכר דירה אמתי.

חנין זועבי: כי גם כאשר - - -

עאידה תומא סלימאן: למקלטים את מתכוונת?

חנין זועבי: לא לא לא, אחרי.

חנין זועבי: קודם כל יש לה פרק זמן מאד קצר, אנחנו צריכים גם להאריך, גם להוסיף דירות וגם להאריך את הזמן שהיא צריכה להיות בדירת המעבר הזאת.

חנין זועבי: אני לא יודעת אם יש תחום לזמן בגלל שיש המון - - -

<קריאה: שנה, אחרי זה עוד שנתיים מקסימום, בסיוע שכר דירה.

חנין זועבי: כן, גם אחרי דירות המעבר, אנחנו צריכים תקציב מיוחד לסיוע בשכר דירה אמתי.

חנין זועבי: סיוע זה לא חמישים אחוז ולא ארבעים אחוז, סיוע אמתי, כלומר אפילו מגיע לשמונים אחוז משכר הדירה.

חנין זועבי: אנחנו צריכים גם לדרוש מהמשרד לביטחון פנים סל הגנה לביטחונן האישי של הנשים, כי הנשים מרגישות, גם אם את שמה אותן בדירות מעבר וגם אם את שמה אותן במקלטים, בהיעדר הגנה נכונה ומתאימה ומספקת הן ממשיכות להרגיש מאוימות ואנחנו יודעות על חלק מהנשים שהמצב שלהן אחרי שיצאו מהבית, היה יותר קשה ומסוכן מאשר המצב שלהן לפני שיצאו מהבית.

חנין זועבי: כלומר יש מצבים שאם הטיפול לא מספיק, אז הטיפול רע להן, הוא לא מיטיב.

חנין זועבי: לפעמים אין הוא מיטיב חמישים אחוז, או שהוא מיטיב עם האישה או שהוא דווקא מדרדר אותה, לפעמים אי אפשר להתפשר ומצבי סכנה ומצבי הנשים עם אלימות, אי אפשר להסתפק בארבעים אחוז הגנה ואי אפשר להסתפק בשלושים אחוז הגנה.

חנין זועבי: או שנותנים לאישה את ההגנה או שהמצב שלה מדרדר.

חנין זועבי: אני חושבת שגם הגיע הזמן לקחת ברצינות את האופציה של יטפול לגברים.

חנין זועבי: אנחנו תמיד מדברים לתלוש את האישה, ככה לעקור את האישה מהסביבה שלה, מהבית שלה, מהשכונה שלה, מהעבודה שלה, אבל אין שום דוגמה, אין שום קייס, אין שום ניסיון עם דירות מעבר בחברה הערבית, צריכים לקחת את זה ברצינות כמו בית נועם.

עאידה תומא סלימאן: אבל בית נועם מקבל גם כן גברים ערבים.

חנין זועבי: בסדר, ענין שלהם.

<קריאה: שלא בהליך פלילי.

עאידה תומא סלימאן: רובם הם בהליך פלילי בבית נועם.

חנין זועבי: אוקיי.

<קריאה: בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: זה התחיל - - -

<קריאה: בדרך כלל גברים לא מגיעים לבית נועם אלא מתוך ממש החלטה ו - - -, זה בדרך כלל חלק מהתהליך שהם עוברים.

חנין זועבי: אוקיי, הפתרונות האלה לא רק מצריכים תקציב אלא גם זמן, אני חושבת שאפשר להתחיל בהחלטה של להכפיל את מספר היועצות הסוציאליות, במיוחד בחברה הערבית.

<קריאה: עובדות סוציאליות.

חנין זועבי: עובדות סוציאליות בחברה הערבית.

חנין זועבי: צריכים תקציב לבנות מקלטים, לבנות בתים חמים אבל יש משהו קל ואפשר לעשות את זה מיידית, אפשר ליישם את זה מיידית וזה להכפיל פי שנים או שלושה את מספר העובדות הסוציאליות, כאילו פיצוי או כאילו תכנית חירום עזר, עד שנגיע לפתרון שיותר אופטימלי ויותר נכון.

חנין זועבי: ההצעה האחרונה, להחריג את הנשים שסובלות מאלימות מקיזוז קצבת המזונות, אם הן מקבלות עבודה, לפחות להחריג את הקבוצה הזאת בחוק.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היינו רוצים לבטל.

חנין זועבי: אוקיי, עכשיו אני צנועה בדרישות שלי, להחריג את הקבוצה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: להכפיל עו"סיות בפעמים או שלוש זה צניעות?

חנין זועבי: בהשוואה לצורך ולסבל?

חנין זועבי: כן, כן עאידה, זה הסף מינימום של הדרישות שלנו, אז לפחות להחריג, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, חברת הכנסת חנין זועבי.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שנציגות המשרד וגם נציגות אחרות ירצו להתייחס וחושבת ששמת את היד על בעיה שהיא באמת בוערת והרבה זמן, למרות שאנחנו תמיד אומרות שהתקדמנו, הרבה ומה שקיים היום לא היה קיים לפני עשר או עשרים שנה, אבל זה לא אומר שהמענים הקיימים היום מספקים את כולנו מבחינת הטיפול בנשים, לצערי הרב גם מקרי החדשות האחרונות וכל מה שראינו באוכלוסייה שראינו באוכלוסייה הערבית, אני גם נדהמתי לפני יומיים כשגיליתי את החשיפה שהייתה על מקרה הרצח של האישה בהריון, בנצרת, שבכלל לא ידענו שהיה מקרה רצח ופתאום מתגלה, אנחנו לא ידענו.

<קריאה: יש עוד הרבה כאלה שלא יודעים.

עאידה תומא סלימאן: ברור, מה שלא יודעים לא יודעים, לצערי הרב ואני יודעת שיש הרבה שלא מדווחות כנעדרות, במקרה הזה הוא דיווח כאילו האישה נעדרת ומה שכאב לי זה שהאישה, הצעירה נשואה פחות משנה והוא בן 23 כולו והיא בטח אולי בת 20, בהריון מתקדם, זה היה מקרה מצמרר ביותר.

עאידה תומא סלימאן: מה שאמרת, שלפעמים כשאישה מקבלת החלטה לצאת מהבית, הוא רצח אותה כי הוא חשד שהיא הולכת לעזוב אותו ולצערנו הרב, כשגברים אלימים מרגישים שהם מאבדים שליטה, אז הם נעשים יותר ויותר אלימים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא בהכרח שהטיפול כשל או לא כשל, אבל זה חלק מההתפתחויות שקורות במערכת יחסים אלימה באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם היינו יכולות למנוע את הרצח הבא, אבל אנחנו כמובן צריכות להשתדל, למנוע כמה שאפשר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לנציגות החצר הנשית, מאחר והן הגישו נייר עמדה שהתייחס גם לתכניות בטיפול בנערות ערביות במצוקה, אבל אני אגיד גם שאנחנו מחכות למסמך די מקיף, שביקשתי מהממ"מ בכנסת, מכון המחקר, שהוא מקיף ביותר, בנושא של שירותים לנערות באופן כללי באוכלוסייה הערבית ולא רק בשירותי הרווחה, אלא גם כן בכלל התכניות שקיימות במשרדים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקדיש לזה דיון מיוחד כשהמסמך יהיה מוכן, אבל אני חושבת שכדאי מאד שגם נשמע מכן מאחר והניסיון שלי, גם בדיוק דיברתי על זה לפני יומיים, היו מקרים שקיבלנו נערות דרך מרכז הסיוע שהפעלנו בעמותה שעמדתי בראשה ולאחר מכן הן נקלטו במקלט, יצאו לדירת המעבר, מדירת המעבר התחתנו, חזרו אלינו כנשים מוכות לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: לכן, כדאי מאד שנתחיל לדבר אפילו על הנערות כדי להעצים, לפני שמגיעים למצב.

עאידה תומא סלימאן: שני וורנר, מנהלת החצר הנשית בחיפה, בבקשה.

<שני וורנר: קודם כל למי שלא מכירה, אני רק אגיד שהחצר הנשית בעצם מציעה מענה בקהילה, מרחב שהוא מגן ומוגן שאפשר להגיע אליו על בסיס יומי לנערות צעירות, בגילאי 13 עד 25, גם ביפו וגם בחיפה, אנחנו עובדות הרבה מאד עם נערות ערביות, - - - ערביות וזה הרקע למסמך שהגשנו.

<שני וורנר: התופעה היא כמובן לא חדשה, גם הנתונים, מעט הנתונים שהיו בידנו הם לא חדשים, אמנם בשנים האחרונות יש עוד מעט מסגרות, אבל כמובן לא עונות לצורך.

<שני וורנר: מה שאני רוצה להדגיש היום זה דווקא כמה דברים אחרים, שכדאי שגם אותם ניקח בחשבון, הראשון זה שכשנערות, צעירות ונשים לא מצליחות להשתלב במסגרות, לא רק שנמנעת מהן הזכות להגנה ולשמירה ולטיפול שהמסגרות היו יכולות להציע להן, אלא שהן גם לפעמים לא זכאיות לכל מיני זכויות וסיוע בהמשך.

<שני וורנר: אז הן בעצם נפגעות פעמים, לצורך העניין סיוע לנשים יוצאות מקלט יכולות לקבל רק נשים שהיו במקלט.

<שני וורנר: נשים שבשל סיבה לא הצליחו להשתלב שם, אני חושבת נגיד על צעירה שעבדתי איתה שבן הזוג שלה גילה את המקלט, החוקים שם וזה היו לה מאד מאד קשים, היא עזרה אחרי שבוע והלכה ושכרה דירה לבד, היא לא חזרה אליו, אבל היא כמובן כבר לא קיבלה סיוע, אז זה דבר אחד שאני רוצה לציין אותו.

<שני וורנר: הדבר השני, דיברת קודם, חברת הכנסת חנין זועבי, על הנושא של הערך של מסגרות כמשהו שנותן לנשים אופק, אז אני רוצה להדגיש את הערך של מענים בקהילה.

<שני וורנר: גם הם מאד מאד חסרים, הם עוד נקודת המפגש הראשונה שבכלל נותנת לנערה או לאישה הצעירה את האפשרות לחלום ולדעת שמגיע לה משהו שהוא יותר טוב.

<שני וורנר: זה נכון לפני כניסה למערכות יחסים או לפני יציאה מהבית לכל מיני מסגרות, זה נכון גם אחר כך, כי הרבה פעמים מה שקורה עם אותן נשים שיצאו מהבית מכל מיני סיבות, בין אם כנערות ובין אם כנשים כבר נפגעות אלימות, זה שהן חוזרות לקהילה ואין להן שום רשת תמיכה, כי הן הרבה פעמים מנותקות כבר לא רק מבן הזוג, אלא גם ממשפחת המוצא ואז הרבה פעמים מה שחסר להן, זה דווקא הרשת ביטחון הנורא נורא בסיסית, מישהו שימור על הילד כשאני צריכה ללכת לרופא, מישהו שישמור על הילד כשהילד הגדול צריך להיות בבית חולים באשפוז.

<שני וורנר: אלה המצבים מהניסיון שלי וניסיון שלנו כשאנחנו רואות שנשים נכנסות מחדש לכל מיני מערכות יחסים שהן לא טובות ולא שומרות עליהן, כי אין להן ברירה נוכח ההישרדות היום יומית, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה עכשיו באמת לשמוע ממשרד העבודה והרווחה.

עאידה תומא סלימאן: כדאי לזכור כשנגיע לנושא הנערות בהמשך לדברים שנאמרו, אחת הבעיות הרציניות היא שנערות ערביות בין גיל 18 ל- 21 הן חסרות כל מסגרת, כשהן במצוקה הן חסרות כל מסגרת עוטפת, כי בדרך כלל מבחינת המדינה נערות בגיל זה או מתבגרות בגיל זה, הן נמצאות בצבא ובגיל 18 עד 21 נערות ערביות לא עבדו בעבר, הן נפלטות לחיים רחוק מהמשפחות שלהן והן לא מקבלות דמי אבטלה כי הן לא צברו ותק, יש הרבה הטבות שהן חסרות ואף אחד לא טיפל בזה בעבר, כי בעצם נקודת ההנחה היסודית היא שנערות באופן כללי או נשים באופן כללי במדינת ישראל, בין 18 ל- 21 נמצאות בצבא וכאילו יש להן את הסידור הזה, כאשר לנערות ערביות אין את הסידור הזה.

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה גברתי מיכל חנוך אחדות, מפקחת ארצית, אחראית עם מקלטים ודירות מעבר, באמת כדאי שנשמע ממך התייחסות גם לחוסרים שדיברה עליהם חברת הכנסת וגם לעובדות של איך ועד כמה קיימים שירותים לנשים במקרה הזה.

<מיכל חנוך אחדות: קודם כל אני באמת חייבת לומר, מה שגם את קצת ככה פתחת, שעברנו כברת דרך ארוכה מאד מאד מאד, אני עוד קיבלתי טלפונים לפני 22 שנים של אישה, יצאה למקלט, מהר מהר תחזירי אותה אחרת יהרגו אחד את השני.

<מיכל חנוך אחדות: אני זוכרת את זה היטב, אנחנו היום נמצאים במקום אחר מהרבה מאד בחינות ואני חושבת שנגעת במה שנקרא, בכמה רגליים מאד חשובים בכל התחום הזה שבשביל זה אנחנו קמות בבוקר ומטפלות, באמת נגעת ככה בנקודות מאד מאד חשובות.

<מיכל חנוך אחדות: אולי אני אתחיל ואומר כזה דבר, קודם כל, חברת הכנסת עאידה יודעת היטב, ישבנו בחצי שנה-שנה האחרונה בצורה מאד מאד מאד אינטנסיבית בצוותים בין משרדיים, של כל המשרדים, ודנו שם בחסרים.

<מיכל חנוך אחדות: התפקיד שלנו היה לדון רק בחסרים שקיימים, למרות שיש הרבה מאד דברים והוגש - - -

חנין זועבי: התפקיד שלכם לענות על החסרים.

<מיכל חנוך אחדות: הוגש מסמך - - -

עאידה תומא סלימאן: זה היה דיון של הוועדה - - -

<מיכל חנוך אחדות: היה דיון קודם והוצג מסמך עם הצעות למילוי החסרים האלה, ממש לפני כשבוע, לכבוד היום הבין לאומי, כך שיש הרבה מאד תכניות שנוגעות בכל מה שאת דיברת, אז אני שמחה לומר את זה.

<מיכל חנוך אחדות: אני אתחיל ואומר שיש לנו מערכת מחשב שמקבלת נתונים, אונליין, מכל מסגרות ההגנה, מכל המקלטים ואני מוכרחה להגיד שהמקלטים הם לא בתפוסה מלאה ושיש מקום גם בשני המקלטים הייעודיים לנשים ערביות ברגע זה, יש מקום לנשים, אני מוכרחה להגיד את זה, אני רואה את הנתונים אונליין.

<מיכל חנוך אחדות: חשוב לומר - - -

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת מה הנתונים של היום, אונליין.

<מיכל חנוך אחדות: לפני יומיים אני יכולה להגיד 9 נשים ב - - -, 9 נשים ב - - -

<קריאה: אסור להגיד את המקום.

<מיכל חנוך אחדות: שכחתי איפה אני, חשבתי שאני - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בשידור ישיר.

<מיכל חנוך אחדות: נכון, סליחה, אוי.

עאידה תומא סלימאן: אני התכוונתי באופן כללי.

<מיכל חנוך אחדות: באופן כללי יש מקום, באופן כללי יש מקום גם במקלטים ייעודיים, גם במקלטים מעורבים, נשים נכנסות - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אחד הנתונים המדהימים שהיו בסיכום של השנה שעברה, גברתי, זה היה ש- 41% מהנשים השוהות במקלטים באופן כללי, במדינת ישראל, הן נשים ערביות.

<מיכל חנוך אחדות: נכון וזה בהחלט נכון, כי יש עליה, אני עשיתי פילוח, מ- 2012 יש עליה במספר הנשים הערביות, בהחלט.

<מיכל חנוך אחדות: אני גם ראיתי שבין 8 ל- 15 נשים ערביות נמצאות בכל המקלטים האחרים שאינם מקלטים ערביים, הרבה פעמים נשים ערביות מבקשות להגיע למקלט שהוא לא מקלט מהמגזר, יש מצבים שהאישה לא נמצאת במקלט מהמגזר בגלל שבאותו מקום יש אישה מאותו ישוב - - -

עאידה תומא סלימאן: לרוב זה המקרה.

<מיכל חנוך אחדות: יכולים לסכם, יש סיבות שונות מדוע אישה דווקא מתאים לה יותר להגיע למקלט שהוא לא, צריך להגיד עוד פעם, יש שני מקלטים - - -

חנין זועבי: רגע, את יודעת על מקרים של נשים שלא היה, המון, עשרות מקרים, שלא היה להם.

חנין זועבי: או שאין מקום או שיש בעיה שהן באות עם הילדים שלהן ואין יכולת למקלט לקלוט אותן עם הילדים.

עאידה תומא סלימאן: נכון וגם סיבות אחרות.

חנין זועבי: אני מכירה לפחות עשרות, אז בטח שגם עאידה וכן אתן מכירות יותר.

<מיכל חנוך אחדות: - - - האלה לא הגיעו אלי, אבל אין מקרה שהגיע אלי שלא מקבל הגנה.

<מיכל חנוך אחדות: אין מקרה כזה.

עאידה תומא סלימאן: בואי נשאל באופן מחודד, למרות שאני חושבת שהבעיה היא קצת יותר אפילו בעייתית בקטע הזה, אני אתן לך אחר כך לדבר, אבל השאלה המרכזית שלי, היום, אין רשימה בהמתנה של נשים - - -

<מיכל חנוך אחדות: לא.

עאידה תומא סלימאן: לא?

<מיכל חנוך אחדות: לא.

עאידה תומא סלימאן: אין פניות ללשכות רווחה לבקשה לעבור למקלטים שלא ממולאות בגלל חוסר במקום?

<מיכל חנוך אחדות: כשאישה נמצאת בסיכון גבוה לא יקרה מצב שהיא לא תכנס למקלט, נקודה.

<מיכל חנוך אחדות: גם אם המענה הוא לא אידאלי בשבילה, באותו רגע, אנחנו לא נסכן אותה - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל זה נכון - - -

<מיכל חנוך אחדות: חשוב לי להגיד עוד כמה נתונים, אף אישה ערביה בפניות שהיו, אני לא מכירה פניות שלא היו, אף אישה ערביה לא נדחתה מהמקלטים בשנת 2016, חשוב לי להגיד עוד משהו, חלק גדול מהנשים שמגיעות, מגיעות ונשארות במקלט תקופה מאד קצרה, ממש עד חודש.

<מיכל חנוך אחדות: זאת אומרת כשאנחנו יודעים שאישה נמצאת בסיכון, יש הערה ראשונית שהאישה נמצאת בסיכון, היא תקבל הגנה, קודם כל היא תקבל הגנה.

עאידה תומא סלימאן: גב' מיכל, יש לך נתונים, אני הייתי מצפה לקבל היום נתונים מאד ברורים.

עאידה תומא סלימאן: כך וכך נשים פנו בשנת 2016, כך וכך נשים נקלטו במקלטים, במיוחד שאנחנו מדברים על נשים ערביות ואני יודעת שיש לכם את הפילוחים האלה ואני יודעת, כמו שאמרת, התוכנה עושה אונליין בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה, אם יש לך את הנתונים האלה אני אשמח עכשיו לשמוע אותם.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אני יודעת שיש מגמה של מנהלי משרדי הרווחה או לשכות רווחה - - -

<קריאה: מחלקות.

עאידה תומא סלימאן: מחלקות רווחה, יש מגמה שהולכת וגוברת שמדברת על חוסר רצון לכוון למסגרות חוץ ביתיות, במיוחד מקלטי נשים ומקלטי נערות.

עאידה תומא סלימאן: שניה, אני יודעת את זה.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: כי הם חושבים שצריך לפתור את זה בתוך הקהילה וצריך לתת מענים בתוך הקהילה וזה - - -

<קריאה: זה מסביר את העלייה במספר הנשים שפנו למקלטים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מסביר את העלייה, שניה, יש מודעות יותר, יש נשים שמנסות לצאת ממעגל האלימות יותר, יש נשים שמרגישות מועצמות כדי לבקש למרות שבהרבה מהמקרים של נשים ערביות, מניסיוני אני אומרת, מגיעות למקלט במקרה אס.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: אס, לא מתוך החלטה ומודעות שצריך, אלא בגלל שהן הגיעו לסכנה אמתית ואז הגיעו למקלט.

<מיכל חנוך אחדות: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני יודעת שגם והיו לנו דיבורים על זה, למשל נשים בדרום, נשים ערביות בדוויות בדרום והפתרונות המוצעים להן וההכוונה של לא ללכת למקלט, על זה אני רוצה לדבר.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שזה נותן הסבר למה אין הרגשה של עומס על המקלטים.

<מיכל חנוך אחדות: אז קודם כל אני, סליחה אבל אני חושבת שיש פה איזה טעות בגלל שיש באמת עליה מאד גדולה, גם בפניה של נשים ערביות, אבל חשוב לי רגע לעבור לקהילה ולדבר על הפיתוח המאד גדול, יש לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, מיכל, אבל כל עוד אין לנו - - -

חנין זועבי: לא רוצים לדבר על פיתוח, רוצים לדבר על בעיות.

<מיכל חנוך אחדות: אפשר דקה?

חנין זועבי: על בעיות שעלו.

<מיכל חנוך אחדות: אפשר דקה?

עאידה תומא סלימאן: שניה, כל עוד אנחנו לא שומעים סטטיסטיקה קשה לדבר על מגמות.

<מיכל חנוך אחדות: בשנת 2016 שזה התחלת הנתונים, נכון להיום, יש 682 נשים שהיו במקלטים עד היום, מתוכן 306 נשים ערביות, אוקיי?

<מיכל חנוך אחדות: מתוכן 54 נשים בדוויות.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

<מיכל חנוך אחדות: 54 נשים בדוויות עד היום, מספר, שוב, שעולה ועולה ועולה ואנחנו נותנים להן מענים ייחודיים כאלה ואחרים, גם במסגרות הגנה בשיתוף גמור עם הקהילה, כן חשוב לדבר - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת מסגרות הגנה?

<מיכל חנוך אחדות: שניה, אנחנו נותנים להן, נשים בדוויות נמצאות במקלטים.

עאידה תומא סלימאן: לא לא, אמרת מקלטים ומסגרות הגנה, על איזה מסגרות הגנה אחרים?

<מיכל חנוך אחדות: אני לא מדברת על המשפחות, אני מדברת על המקלטים כרגע, זה הנתון שנתתי רק מהמקלטים.

<מיכל חנוך אחדות: כן חשוב לומר - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה נמצאות במשפחות?

<מיכל חנוך אחדות: שניה, אני לא יודעת לענות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה גם לדעת כמה נשים ערביות בדוויות נמצאות במשפחות?

<מיכל חנוך אחדות: אני לא יודעת להגיד לך את הנתון הזה.

<מיכל חנוך אחדות: אבל אני כן רוצה - - -

עאידה תומא סלימאן: למה, איך יכול להיות?

<מיכל חנוך אחדות: אני יכולה להעביר את הנתון, אני יכולה להשלים אותו.

עאידה תומא סלימאן: אז אני ארצה אחר כך לקבל את הנתון הזה.

<מיכל חנוך אחדות: בסדר גמור.

<מיכל חנוך אחדות: כן חשוב לי להגיד, שנכון להיום יש לנו 103 מרכזים לטיפול ומניעת אלימות במשפחה, 13 נפתחו ב- 2016, מתוכם 9 בחברה הערבית.

<מיכל חנוך אחדות: אני מרחיבים, אני עוד מדברת כבר תוך כדי, עוד לפני שהגיע, עוד לפני יישום כל ההמלצות של הוועדה הגדולה שישבה, אנחנו מדברים על תכניות מקיפות במחלקות לשירותים חברתיים שמתקיימות בחברה הבדווית, אנחנו מדברים על כמות מאד גדולה של מרכזים שנמצאים בערים המעורבות ובישובים ערבים, זה חשוב לי מאד להגיד.

<מיכל חנוך אחדות: אני כיולה רגע להתייחס לנושא של הילדים?

עאידה תומא סלימאן: בדרום אין, נכון?

<מיכל חנוך אחדות: אז אני אמרתי, יש - - -

עאידה תומא סלימאן: בדרום?

<מיכל חנוך אחדות: בדרום בדיוק לחברה הבדווית, נעשה עכשיו מהלך של פיתוח - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

<מיכל חנוך אחדות: רציתי להגיד, את מודעת לזה, של הכנסת עובדים סוציאליים למחלקות לשירותים חברתיים וממש עשיית סדר, כשאני דיברתי על מסגרות הגנה, אנחנו בשיתוף פעולה עובדים על איזה שהוא תכנית או אפשרות להגן בצורה רגישה לתרבות ולהביא בחשבון הרבה מאד גורמים שהם ייחודיים לתחום.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

<מיכל חנוך אחדות: כן.

<מיכל חנוך אחדות: מפתחים, זה כבר נעשה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת דבר אחד, נסדר מרכז טיפולי שהיה קיים - - -

<מיכל חנוך אחדות: נכון.

עאידה תומא סלימאן: שהיה מרכז הטיפול היחידי, אני לא יודעת אם נתן מענה או לא נתן מענה, אני מקווה שהיו סיבות מקצועיות לסגירתו.

עאידה תומא סלימאן: אבל, אז התרענו, בישיבה שהתקיימה לפני שנה, פה, שלפני שסוגרים מרכז שנותן טיפולים צריך להבטיח שקיים המענה, נאמר לי שאנחנו עובדים על השתלמויות.

עאידה תומא סלימאן: להכין עובדים סוציאליים, לטיפול מאד מעמיק בנושא של אלימות נגד נשים, מחייב מהלך מאד ארוך.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת - - -

<מיכל חנוך אחדות: התחיל ב- 2016, קיים, עכשיו, קיים כבר עכשיו כולל הקצאת כח אדם לתפקיד עו"ס משטרה בדרום.

<מיכל חנוך אחדות: כל זה קיים ב- 2016, התחילו במקביל, לא סגרו את אל ואחה ותכננו, אני מדברת עכשיו על דברים שקיימים.

עאידה תומא סלימאן: לא, סגרו ותכננו, בואי נודה.

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי עכשיו שהתחילו השתלמויות אני אקבל את זה.

<מיכל חנוך אחדות: זה קורה במקביל.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני יודעת שנסגר המרכז אל ואחה כשעוד לא התחילו ההשתלמויות, אני את זה יודעת בוודאות.

חנין זועבי: כמה עובדים סוציאליים יש במסגרת התכנית הזאת, החדשה, שאת מדברת עליה?

עאידה תומא סלימאן: לא הוסיפו.

<מיכל חנוך אחדות: דיברתי על תוספת של תשעה מרכזים - - -

חנין זועבי: לא לא, את לא אמרת התחלנו בהשתלמויות לעובדים סוציאליים?

עאידה תומא סלימאן: עדיין בדרום.

חנין זועבי: בדרום, כמה יש?

<מיכל חנוך אחדות: אני יודעת להגיד לך שהעובדים הסוציאליים עובדים או בתחום של מרכז או בתחום של יחידות או בתחום של מחלקה.

<מיכל חנוך אחדות: אז בחברה הערבית תשעה מרכזים חדשים הוקמו ב- 2016, אוקיי?

חנין זועבי: את לא ענית על השאלה.

<מיכל חנוך אחדות: מתוכם - - -

חנין זועבי: את אמרת "התחלנו השתלמות".

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא - - -

חנין זועבי: כמה עובדים סוציאליים יש בתכנית הזאת?

<מיכל חנוך אחדות: אני לא יכולה לדעת.

עאידה תומא סלימאן: בתכנית ההשתלמות.

<מיכל חנוך אחדות: אני יכולה להשלים את הנתון של כמה, אבל כל המחלקות - - -

חנין זועבי: בחברה הערבית.

<מיכל חנוך אחדות: אבל כל המחלקות עוברות מהלך של הכשרה, השתלמות והכנה של התמקצעות לנושא הזה, כולל הכנסת עו"ס משטרה וכל זה ב- 2016.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל האם התווספו תקנים ל - - -

יוסף ג'בארין: סליחה, בכל זאת הדיון הוא דיון מיוחד על נשים ערביות ומקלטים, אז אולי זה כל כך היה סביר לבוא עם הנתונים הללו.

יוסף ג'בארין: אם את לא יודעת חלוקת התקנים וכמה תקנים.

<מיכל חנוך אחדות: אז אם יש דברים שחסרים - - -

יוסף ג'בארין: אבל זה לא, אני מנסה לומר בנימה ביקורתית שעל מה אנחנו מדברים?

יוסף ג'בארין: או שאת צריכה לתת לנו נתונים כל מקלטים ותכניות אבל עם יותר פירוט כמו שאמרה יו"ר הוועדה, הדבר המרכזי השני זה חלוקת התקנים, איך נבין את התמונה בלי לדעת מה חלוקת התקנים?

יוסף ג'בארין: אז אני אומר שהיינו מצפים שנתונים האלה יהיו זמינים גם למי שאחראית על הנושאים הללו.

<מיכל חנוך אחדות: קודם כל יש לי נתונים על מקלטים, אני הבאתי אותם, חלקם.

יוסף ג'בארין: זה לא מספיק, זה חלקי מאד.

<מיכל חנוך אחדות: אני אשמח להשלים כל נתון נוסף שאני אתבקש, בסדר?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רוצה לשאול שאלה מאד - - -

<מיכל חנוך אחדות: הבאתי הרבה עובדות, אבל בסדר.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, נשאל שאלה מאד ספציפית, גם שאלנו כמה עו"סים עוברים השתלמויות עכשיו או עברו בשנת 2016 בלשכות הדרום, למרות שיש לי גם כן הסתייגויות על כל מערך השרות בדרום כי אנחנו יודעים שזה לא מגיע לכלל הנשים הערביות הבדוויות - - -

חנין זועבי: וכמה מהם ערבים.

עאידה תומא סלימאן: ועל זה דיברנו, הדבר השני הוא האם סגירת אל ואחה והמעבר הזה להטיל על העובדים הסוציאליים שנמצאים בתוך הלשכות, את ההשתלמות ואת ההכנה שהם יטפלו בנושאים האלה, שהם לא עשו בעבר, האם זה היה כרוך בהוספת תקנים ללשכות הרווחה?

<מיכל חנוך אחדות: כן.

עאידה תומא סלימאן: כדי שיישאו בנטל.

<מיכל חנוך אחדות: כן, אז אני אבדוק את זה, את המספר אני לא יכולה להשלים עכשיו, אני אבדוק את המספר הזה.

<מיכל חנוך אחדות: אני אשלים את המספר הזה, אני אצא ואני אשלים את המספר הזה אם זה כל כך - - -

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

<מיכל חנוך אחדות: אני יודעת שהייתה הקצאה כל כח אדם במחלקות וגם של עו"ס משטרה, תני לי להשים את הנתון הזה, ממש כשאני אסיים לדבר אני אצא ואני אבדוק.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, יש עוד נתונים שהייתם רוצים שיושלמו?

חנין זועבי: אני לא מקבלת קודם כל את הנתונים ואת העובדות שהיא הציגה פה, אני לא מקבלת את הנתון שיש מספיק מקום במקלטים ולכן אני רוצה לשמוע אתכם, אנחנו מכירות בלשכה שלנו רק כמה מקרים בשנה הזאת, אנחנו יכולים גם להביא לך רשימה עם שמות.

חנין זועבי: אני חושבת עמותות של נגיד אלימות נגד נשים, יכולות גם להעביר לך - - -

<מיכל חנוך אחדות: אבל הנתונים הם נתונים ארציים - - -

חנין זועבי: אני, לפני שאת תשלימי עובדות, אני רוצה גם שתחשפי אינפורמציה מדויקת ואת לא עושה את זה.

<מיכל חנוך אחדות: יש נתונים שנאספים אונליין מכל המקלטים בארץ שנאספות ממשרד הרווחה על סמך, אונליין נתונים - - -

חנין זועבי: לא, את סופרת את המקרים שהיא באה עם הילדים שלה ואת אומרת, אומרים לה שהמקלט לא יכול לקלוט אותך עם הילדים?

<מיכל חנוך אחדות: אז היא לא נקלטת במקום מסוים אז היא נקלטת במקום אחר, חברת הכנסת חנין זועבי, זה חשוב לי מאד להגיד את זה, היא לא נקלטת במקום אחד אז היא נקלטת במקום אחר ויכול להיות שמקום אחד לא מודע לזה, שאני יכולה להגיד לך שמשפחה מסוימת לא נקלטה במקום אחד ולא במקום השני, נקלטה במקום שלישי כי היתה בסיכון ולא היתה אפשרות שהיא לא תקלט במקום מסוים לפי הערכה שהתקיימה, אז זה חשוב לי מאד להגיד את זה.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני מה שמדאיג אותי, לכן ביקשתי את הסטטיסטיקה של פניות שסורבו.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש מקרים שלא מתקבלים למקלטים.

<מיכל חנוך אחדות: אף אישה ערביה, אני בדקתי את זה אתמול, לא נדחתה אישה ערביה באף מקלט ב- 2016 מהנתונים שלי, אלא אם כן הנתונים ש - - - הם לא מדויקים.

יוסף ג'בארין: אנחנו צריכים לעלות על הפער הזה.

חנין זועבי: - - - לא נקלטה.

<מיכל חנוך אחדות: אולי היא נקלטה במקום אחר?

חנין זועבי: לא לא לא, היא לא נקלטה בשום מקום, אל תגידי נקלטה.

חנין זועבי: לא נקלטה, נקודה.

<מיכל חנוך אחדות: שניה, אז אני לא מכירה את המקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

חנין זועבי: אז את לא יודעת על המקרה הזה, אז וודאי והגיוני שאת גם לא יודעת על מקרים אחרים.

חנין זועבי: אל תגידי שאת יודעת.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין זועבי, תנו לי להעביר משהו, שניה, לא לא לא, בואו נעשה סדר בדברים.

עאידה תומא סלימאן: בואו נעשה סדר בדברים, האישה שאת מדברת עליה, חברת הכנסת, פנתה ללשכת רווחה וביקשה לעבור למקלט ונענתה על ידי לשכת הרווחה שהיא מסורבת להיכנס למקלט?

חנין זועבי: כן, בפירוש.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זה מידע סותר.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת ככה, המידע הזה סותר את האמירה שנאמרה שלא ידוע לך על אישה ערביה שפנתה ולא נתקבלה, אני אבקש ככה, חברת הכנסת חנין זועבי תעביר אלינו את השם המלא ואת המקום שהאישה פנתה אליו ומי סרב לקבל אותה במקלט, אני אעביר אליך ואני ארצה ברור.

עאידה תומא סלימאן: ברור מאד ענייני במקרה הספציפי האם באמת רישומה באונליין, כי להגיד לכם את האמת, יש לי גם כן הרגשה שלפעמים הנשים מסורבות לפני שהן מגיעות למקלטים, על ידי הלשכות.

עאידה תומא סלימאן: על זה צריך לדבר.

<מיכל חנוך אחדות: לא לכל אישה מתאים מקלט.

<מיכל חנוך אחדות: חבר'ה, בואו נשים את הדברים.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת מה?

עאידה תומא סלימאן: לי לא צריך להגיד את זה, שלא לכל מקרה מתאים מקלט, אבל אם האישה מבקשת להיות במקלט והיא אכן סובלת מאלימות, אסור לסרב, אלא במקרים שידועים לנו שהיא צריכה טיפול נפשי או אני לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה לתת קודם לגב' ציפי נחשון גליק לסקור את הנושא של שירותים לנערות וצעירות ואז אני ארצה לשמוע, אבל בואו נקצה לזה לא יותר מ- 4 דקות ציפי?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<ציפי נחשון-גליק: אני מנהלת שרות של נוער, צעירות וצעירים בגילאי 13 עד גיל 25, על רצף מצבי הסיכון, המצוקה והסכנה ובנוסף לזה, אני אחראית במשרד על נושא של טיפול בנפגעות תקיפה מינית מגיל 18, ללא הגבלת גיל.

<ציפי נחשון-גליק: אני אתחיל דווקא מחסות הנוער שיש להם היום, פועל מעון אחד נעול ויש בו 24 מקומות, ב- 90% מהזמן הוא מלא, יש מצבים כן שצריכה להגיע לשם נערה במצב של חירום והם אומרים אין מקום, יש בעוד יומיים, לכן יש לשרות שלי מקלט שמקבל בחירום נערות וצעירות.

<ציפי נחשון-גליק: ההבדל בין הנעול לבין המקלט שלי, שבמקלט שלי מספיק שהעובדת אומרת שהיא בסכנה, לא צריך צו, לא צריך אישור מבית משפט, היא פשוט מגיעה במהלך 24 שעות ביממה ולכן, במצבים שאומרים במקלט אין, אז אנחנו מכניסים אותה למקלט.

עאידה תומא סלימאן: והמקלט קולט גם כן נערות מעל גיל 18, לא כמו המעון הנעול.

<ציפי נחשון-גליק: כן, המעון הנעול זה עד גיל 18, נכון.

<ציפי נחשון-גליק: היא יכולה להתחיל לפני גיל 18 ולסיים ב- 18 וחצי, אבל בדרך כלל הם לא, אולי ב- 18 וחודש מקסימום.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<ציפי נחשון-גליק: אז כבר הזכרתי את המקלט שלנו, המקלט שלנו יש בו 12 מיטות, אני שש שנים מנהלת, חוץ מחודשיים שהיו שם 12, בשנתיים האחרונות יש שם בין שש לשבע צעירות ונשים.

<ציפי נחשון-גליק: אין פניות, אין פניות, יש מצבים - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה עובדות סוציאליות נערות במצוקה נמצאות בלשכות הערביות?

<ציפי נחשון-גליק: זה לא נתבקשתי להגיד, זה לא קשור.

עאידה תומא סלימאן: בטח שזה קשור.

עאידה תומא סלימאן: אם אין ריצ'ינג אאוט (תרגום חופשי: הושטת יד), אם לנערות אין כתובת לפנות אליה אז איך יגיעו למקלט?

<ציפי נחשון-גליק: לא, אני לא חושבת שזאת הסיבה ותכף אני גם אספר על הקשיים שאנחנו נתקלים בהם, אנחנו מתחילה קודם כל עם המענים, יש לי גם רשימה של קשיים שאנחנו נתקלים בהם במתן המענים.

<ציפי נחשון-גליק: אז זה מבחינת מקלט שבאמת מקבל בחירום והוא לא מלא אצלנו, לכן הרבה פעמים אנחנו יכולות לקבל המתנה לנעול ליומיים שלושה ולא ליותר מזה, כי בכל זאת, אם היא זקוקה לנעול כנראה שהבעיות לגביה מאד מאד מורכבות.

<ציפי נחשון-גליק: בנוסך לזה, לחסות הנוער יש הוסטל אחד עם 16 מקומות ושמה כן יש - - -

עאידה תומא סלימאן: 16?

עאידה תומא סלימאן: לא 12?

<ציפי נחשון-גליק: לא.

<ציפי נחשון-גליק: זה הוגדל ל- 16 מקומות ודווקא שם בגלל שהוא מלא הם בוחנים עכשיו הקמת מסגרת נוספת.

<ציפי נחשון-גליק: גם אצלנו בהוסטל, יש לי הוסטל לצעירות 18 פלוס ולעומת המקלט, הוא באמת תמיד מלא ולכן אנחנו פותחים עכשיו שתי דירות מעבר, כדי שהם לא יצטרכו להישאר שם שנה, כי בהוסטל באמת אתה יכול אחרי שמונה חודשים, חצי שנה, להתארגן ולעבור לדירת מעבר ואז זה יכול לפנות יותר מקומות לאלה שזקוקות למעטפת של ה-24 שעות.

<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה להגיד לכם שהקמת שתי הדירות מעבר היו מלוות בקשיים מאד מאד גדולים, היה תקציב, רשויות מקומיות ואני פניתי אליך, רשויות מקומיות לא מעוניינות להקים מסגרות ברשות המקומית והרבה פעמים, אם אני אומרת למנהל המחלקה, תשכיר את הדירה במקום אחר מצדי, אבל קח את הכסף ותשכיר דירה לצעירות שלך בישוב.

עאידה תומא סלימאן: היום יש מיקום של הדירות?

<ציפי נחשון-גליק: כרגע עשינו שותפות עם עמותה אחת, לשתי דירות, שהוא נותן 50% ואני 50% ונתקעתי, אני רוצה להקים שתי דירות מעבר לנפגעות תקיפה מינית, אני לא מצליחה למצוא רשות מקומית שמוכנה להקים את זה ואני גם אומרת, אני יכולה להבין את הטעמים של להיות בתוך הישוב שלה, אבל תיקח את התקציב, תנהל אותו יש מודל מסוים, תשכיר את הדירה במקום אחר אפילו בישוב שהוא לא ערבי, אם אתה רוצה כאילו להגן עליהם ולתת להם, אבל זה מענה למשל שאני כבר לפחות שנתיים מחפשת, אפילו נעזרתי בך - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון.

<ציפי נחשון-גליק: וביקשתי את העזרה שלך.

עאידה תומא סלימאן: את מדברת עכשיו על 4 דירות, עוד שתיים.

<ציפי נחשון-גליק: שתיים זה כבר הסכם סגור, הוא כבר בשלב שהוא מוצא את הדירות והוא יהיה.

עאידה תומא סלימאן: אז יש שתי דירות מעבר לנערות?

<ציפי נחשון-גליק: לצעירות.

עאידה תומא סלימאן: לצעירות ויש שתי דירות לנפגעות תקיפה מינית.

<ציפי נחשון-גליק: שהוא לא מנוצל, כן.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

חנין זועבי: לא מנוצל.

<ציפי נחשון-גליק: לא מנוצל, כן.

<ציפי נחשון-גליק: אם אתו יכולות לעזור לנו לשכנע את הרשויות המקומיות, בשמחה רבה, זה חלק מהקושי שלנו.

יוסף ג'בארין: למה את אומרת את זה כאילו דרך אגב?

יוסף ג'בארין: ברור שזה אפשרי.

<ציפי נחשון-גליק: בבקשה?

יוסף ג'בארין: לא, אני אומר, אני תוהה למה את אומרת את זה דרך אגב, אם יש תקציב לא מנוצל ויש לך כתובת בחברה הערבית,

<ציפי נחשון-גליק: כן.

יוסף ג'בארין: גם עמותות, גם חברי כנסת, גם חוקרות מכובדות, אז אפשר, חבל - - -

<ציפי נחשון-גליק: פניתי.

עאידה תומא סלימאן: היא פנתה אלי ואני ניסיתי לעזור, את האמת יש קושי.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד לדירות נפגעות תקיפה מינית.

<ציפי נחשון-גליק: ובואי תספרי, אני רוצה להקים מרכז - - -

חנין זועבי: אז שאלה אליך, עאידה, זה לא מוכרח להיות באותו ישוב.

<ציפי נחשון-גליק: הדירה לא חייבת להיות באותו ישוב.

חנין זועבי: אז מה הבעיה?

עאידה תומא סלימאן: ההצעה היתה שלי, דווקא, לצאת עיר מעורבת, להשכיר - - -

חנין זועבי: אז למה?

<ציפי נחשון-גליק: הם לא מעוניינים.

חנין זועבי: הם לא רוצים?

עאידה תומא סלימאן: יש בעיה, להתעסק בנושא הם לא רוצים.

<ציפי נחשון-גליק: אני מדברת על רצף של טיפול, הזכרתי מקלט, הזכרתי הוסטל, הזכרתי דירת מעבר, זה בדיוק רצף של טיפול.

<רג'דה אלאנאבולסי: לא, אני אומרת על רצף של טיפול, לפני הקצה של הפגיעה ככה ממש - - -

<ציפי נחשון-גליק: אני התבקשתי לתת אינפורמציה כרגע על המסגרות שקיימות.

עאידה תומא סלימאן: לכן שאלתי על עו"ס.

עאידה תומא סלימאן: בואו ניתן לגברת להשלים את הרצף.

<ציפי נחשון-גליק: זה כאילו הרצף מבחינת מענים שהם חוץ ביתיים, אז זה באמת המקלט, ההוסטל שהוא כבר שיקומי יותר, הוא כן מלא 12 בקומות והדירות מעבר, כתכנית המשך לקראת עצמאות חברתית, כלכלית וכו'.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול, שתי הדירות שמדובר עליהן לנפגעות תקיפה מינית, הן הולכות להיות ממומנות מלא?

<ציפי נחשון-גליק: כן.

<ציפי נחשון-גליק: לא, כאן בסוף מצאתי איזשהו יזם שמוכן להביא 50% אז זה מיזם משותף.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מודאגת מהמילה "יזם", מאד.

<ציפי נחשון-גליק: מנהל עמותה, נו איך אני אקרא לו? בסדר.

<ציפי נחשון-גליק: אני מדברת על תקציב שהוא 75% המשרד ו- 25% רשות מקומית, ללא מימון של עמותה או גוף שרוצה להיות שותף, פה אני נאלצתי לעשות כי אני לא מצאתי רשות מקומית שמוכנה להפעיל את זה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

דב חנין: שאלה גברתי, את מציגה את המצב כמו שהוא קיים כרגע, כאשת מקצוע שמטפלת בתחום איפה החוסרים, מה את חושבת שהיה צריך שאין לנו כרגע כדי לתת מענה יותר טוב או שיש לנו את כל מה שצריך?

<ציפי נחשון-גליק: לא, ממש לא.

דב חנין: אני שואל, לכן אני שואל.

<ציפי נחשון-גליק: אני סקרתי כרגע את המסגרות החוץ ביתיות, אני רוצה שותפים ברשויות המקומיות שיגידו אני רוצה דירת מעבר.

<ציפי נחשון-גליק: עכשיו, לקראת הדיור - - -

דב חנין: חסרות כמה דירות מעבר, לפי דעתך?

<ציפי נחשון-גליק: מבחינתי?

<ציפי נחשון-גליק: בכל עיר גדולה שתהיה, אני רוצה להגיד לכם שלקראת הדיון אמרתי, שהולכים וביקשתי מהמפקחים שלי להגיד את זה לרשויות המקומיות, שיהיה דיון בוועדה שלך והזכרתי ולהזכיר להם שאני ביקשתי להקים דירות מעבר והם סרבו ואני הולכת להגיד את זה.

<ציפי נחשון-גליק: אז עכשיו היא כתבה לי, לפני שלושה ימים, שסחנין מוכנה להקים עכשיו דירת מעבר ועוד איזה ישוב, אין את השותפות הזאת של הרשויות, תספר לך חברת הכנסת עאידה תומא, אני רוצה כבר שנתיים להקים מרכז לטיפול בנפגעות תקיפה מינית, בטירה שייתן מענה לסביבה.

<ציפי נחשון-גליק: שנתיים, הגעתי לרמה של ראש עיר ולא מוכנים, ביקשתי את ההתערבות שלה, היא דיברה אישית עם ראש העיר, יש לי תקציב לא מנוצל.

יוסף ג'בארין: אום אל פחם מה קורה?

<ציפי נחשון-גליק: אום אל פחם לא רצו, לא רצו.

<ציפי נחשון-גליק: לא רוצים, הם אומרים לא בבית ספרי.

<ציפי נחשון-גליק: עכשיו פתחתי תכנית לטיפול בנערות בקצה הרצף ובזנות, היחידים שרוצים מהמגזר הערבי זה אום אל פחם ואמרתי לה, אני מצדיעה לה.

<ציפי נחשון-גליק: ברגע שזה יקום, הישיבה הראשונה אנחנו מזמינים את כל המנהלים באזור הצפון, של הישובים הגדולים, שיבואו ויראו.

<ציפי נחשון-גליק: זה חלק מהבעיה, בעיה נוספת שאני כן רואה אותה ואני תכף רוצה - - -

דב חנין: גברתי תוכל להעביר לוועדה רשימה של ישובים שאתם פניתם בנושא לדירות מעבר וקיבלתם סירובים?

<ציפי נחשון-גליק: פנינו, המפקחים שלי פונים לכל הישובים.

דב חנין: לא, כל הישובים זה בסדר, ישובים גדולים או בינוניים שאתם ביקשתם וסרבו, אנחנו נרצה לקבל רשימה כזו.

<ציפי נחשון-גליק: בבקשה.

דב חנין: אולי אנחנו גם ננסה.

<ציפי נחשון-גליק: בבקשה.

דב חנין: תודה רבה.

<ציפי נחשון-גליק: יש לי עכשיו כזה מייל - - -

יוסף ג'בארין: זה דירה עם מתקנים נכון?

<ציפי נחשון-גליק: כן, זה תקציב של 170 אלף שקלים שהוא כולל את השכר דירה, זה סך הכל מדובר על ארבע עד חמש צעירות שגרות באותו בית.

<ציפי נחשון-גליק: זה תקציב לעובדת סוציאלית ברבע משרה כי מדובר על חמש בנות מטופלות, זה תקציב להוצאות שוטפות של הבית וזה תקציב של מדריכה שמקבלת שם דירה ללא תשלום ומקבלת שם מלגה עבור זה שהיא ישנה שם בלילה.

יוסף ג'בארין: אז כאילו זה אמור לכסות את כל ההוצאות.

<ציפי נחשון-גליק: כן, הוא צריך לתת 25%.

<ציפי נחשון-גליק: זה המצ'ינג שהוא - - -

עאידה תומא סלימאן: יש לנו את הבעיה הזו שנקראת המצ'ינג שכולנו יודעים שהרבה מהרשויות המקומיות, יש לנו בעיה די רצינית - - -

<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה להגיד לך שבאחד הישובים אני הייתי מוכנה להביא תרומה של ה- 25% ולא רצו.

עאידה תומא סלימאן: שניה, אני אשלים את המשפט.

חנין זועבי: אבל זו בעיה רצינית.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להשלים את המשפט?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אפשר להשלים את המשפט שהתחלתי אותו?

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: יש בעיה של המצ'ינג וכולנו יודעים שיש בעיה של המצ'ינג כאשר הרשויות המקומיות הערביות כולם נמצאים באשכול הנמוך ביותר ואין להם את התקציבים.

עאידה תומא סלימאן: הרבה פעמים אין להם את התקציבים כדי להשלים את זה, הדבר השני, אני אומרת גם כן, התעריפים שנקבעים לדירות האלה, כמו המקלטים היום, לא עומדים בתקצוב האמתי שצריך להתקיים בתוך המסגרות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, 170 אלף שקל לניהול דירה - - -

<ציפי נחשון-גליק: לארבע בנות?

עאידה תומא סלימאן: לארבע בנות.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מספיק.

<ציפי נחשון-גליק: אני מסכימה איתך על החלק הראשון, עם הבאג של ה- 25% - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<ציפי נחשון-גליק: יושב פה נציג השלטון המקומי?

<ציפי נחשון-גליק: היה, נבדוק עם המשרד.

<ציפי נחשון-גליק: בעבר יכולנו לפעמים לקבל חריג לגבי ישובים מסוימים, אין לנו את האפשרות היום, זה באפשרותכם לפרוד למנכ"ל המשרד, לשר המשרד, לתת - - -

יוסף ג'בארין: אי אפשר להבין את הדבר הזה, באמת, האוכלוסייה הכי מוחלשת, האוכלוסייה שהכי צריכה עזרה, שאלת המצ'ינג זה 50 אלף שקל, אני יכול לראות העירייה שתגיד 50 אלף שקל - - -

<ציפי נחשון-גליק: אני מבינה אותך אבל זה כבר - - -

<קריאה: חברים, אני יכולה שניה לומר משהו שקשור למצ'ינג?

עאידה תומא סלימאן: גברתי תירשם וניתן לה לדבר.

עאידה תומא סלימאן: ציפי

<ציפי נחשון-גליק: לחלק השני אני לא מסכימה איתך, כי ב- 170 אלף שקלים אתה כן יכול לשכור דירה של שלושה חדרים, אתה כן יכול לממן עובדת סוציאלית רק ברבע משרה, כי בכל זאת מדובר בארבע צעירות.

<קריאה: הכשרה מקצועית, לימודים.

<ציפי נחשון-גליק: לא, זה לא, אנחנו מדברים על דירה.

עאידה תומא סלימאן: זה כלל השירותים שקיימים - - -

<ציפי נחשון-גליק: הכשרה מקצועית היא מקבלת ממקרו אחר, זה לא הבעיה.

<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה להשלים שיש לנו 56 בתים חמים באוכלוסייה הערבית מתוך 170 בתים חמים שקיימים.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

<ציפי נחשון-גליק: 57 מתוך 170, זה בערך 30 ומשהו אחוז.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<ציפי נחשון-גליק: יש לנו מרכז אחד גדול לנפגעות תקיפה מינית מתוך חמישה גדולים, שגם הוא לא מלא, בדרך כלל במרכז גדול אנחנו מצליחים להגיע ל- 100 מטופלות במקביל, במרכז לאוכלוסייה ערבית אנחנו מצליחים להתייצב על 90 בערך, של מטופלות, ויש לנו כרגע שתי יחידות נוספות, יש לנו כמה רשויות שאנחנו עדיין תקועים, אני מקווה שבסוף נפתח בעוד כמה רשויות ואני מקווה שנפתח בטירה, אחרי שנתיים.

<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה כן להתייחס לקושי נוסף שכן אנחנו חוות אותו, זה הנושא הזה של נערות וצעירות שאנחנו כן מאתרים שהן נמצאות בסכנת חיים מאד גדולה והן לא משתפות פעולה.

<ציפי נחשון-גליק: היא באה למקלט והיא אומרת אני רוצה ללכת, אתם לא יכולים להכריח אותי, היא לא רוצה כאילו, אין שיתוף פעולה ואנחנו ממש אובדות עצות ואנחנו כן רוצות לעזור ואנחנו לא יודעות מה לעשות.

<ציפי נחשון-גליק: אני הוצאתי כבר לפני שש שנים, בתפקיד הקודם שלי של מפקחת ארצית בנושא אלימות במשפחה, מסמך מאד גדול.

<ציפי נחשון-גליק: כל נושא רצח נערות ערביות שלצערי, כל כבוד המשפחה, שזה לא כבוד המשפחה בהחלט לא, אבל יש לנו דיון ביום ראשון עם המנכ"ל שלנו, עוד אחד מכמה דיונים שאנחנו עושים ואנחנו צריכים לפרוץ את המחסום.

<ציפי נחשון-גליק: בדיוק שאת הזכרת, שחלק מההגנה לא יכול להיעשות רק על ידי עובדים סוציאליים, לא במקלטים ולא בכל מקום אחר, חלק מההגנה צריך להיות משטרה.

<ציפי נחשון-גליק: צריך לעשות שינוי תודעתי שזה אחריות משטרה להגן.

חנין זועבי: ברשותך שתי שאלות.

עאידה תומא סלימאן: למי?

עאידה תומא סלימאן: לציפי?

חנין זועבי: ציפי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, כי אני רוצה לתת גם לארגונים ברשותך.

חנין זועבי: השאלה הראשונה, האם יש לך בעיה או מחסור, את מגדירה מחסור בתקנים של עובדות סוציאליות של פסיכולוגים?

חנין זועבי: כי לא התייחסת לזה והבעיה השנייה היא באמת, מה שסיימת פה, התפקיד של המשטרה ותכנית הגנה מטעם המשטרה.

<ציפי נחשון-גליק: כן.

<ציפי נחשון-גליק: אז קודם כל לגבי, בתחום שלי לפחות לגבי נערות וצעירות אני מרגישה מחסור בכלל לגבי עובדים סוציאליים, לא רק במגזר הערבי, גם בישובים יהודים יש לי חצי משרה של עובדת על - - -

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות, ציפי, כמה תקנים קיימים באוכלוסייה הערבית לנערות במצוקה?

עאידה תומא סלימאן: בלשכות?

<ציפי נחשון-גליק: בלשכות?

<ציפי נחשון-גליק: נעירות צעירות אני לא יודעת כרגע להגיד לך.

עאידה תומא סלימאן: בסביבות?

<ציפי נחשון-גליק: לא יודעת, אני יכולה לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: לא, כי אם תגידי לי יש 100 תקנים, זה שונה מאשר 20 תקנים.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לטעות בכמה - - -

<ציפי נחשון-גליק: לא, רוב העובדים לצערי בתחום נערות וצעירות, לא רק במגזר הערבי, הוא חלקיות משרה של עובדות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל ביחד?

<ציפי נחשון-גליק: בסך הכל, בכל הארץ מדובר על 350 תקנים שמתחלקים ב- 600 עובדים, בכלל.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל היה דוח של מהבקר המדינה בזמנו שדיבר על סך הכל 15 תקנים מחולקים באוכלוסייה הערבית, זה היה דוח ישן שאני מקווה שהשתנה המצב מאז.

<ציפי נחשון-גליק: היום, תדעי לך, שאם פעם היתה נוסחה שהמשרד הראשי מעביר תקן ואומר זה לנערות וצעירות, זה לזקנה, זה למשפחה, כבר שבע שנים אין דבר כזה.

<ציפי נחשון-גליק: המשרד אומר אני נותן לך שלושה תקנים ואתה כמנהל מחלקה תחליט על מה זה הולך, היום זה יכול להיות על נערות במצוקה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מסביר את המצב.

<ציפי נחשון-גליק: כי הוא איתר הרבה מאד מצוקות אבל אם הוא מעביר את זה מחר לתחום של הזקנה, אין לי מה להגיד לו.

<ציפי נחשון-גליק: - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש - - -

חנין זועבי: אבל את לא מזהה בעיה מאד - - -

<ציפי נחשון-גליק: בוודאי שאני מזהה.

חנין זועבי: של מצב בתקנים הערביים, בעיה יעני - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש לדעת כמה תקנים קיימים באוכלוסייה הערבית והפריסה שלהם וגודל התקן.

עאידה תומא סלימאן: או חלקיות המשרה.

חנין זועבי: אני ציפיתי שאת תשימי את הבעיה הזאת בתור בעיה עם עדיפות עליונה.

<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה להיות נאמנה לתפקיד שלי, אני אומרת לך, החוסר הוא משווע לא רק במגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אחת הבעיות מניסיוני שנערות לא מחזיקות מעמד במקלט ואני חושבת שעל זה צריך לתת את הדעת, שהנערות שמגיעות למקלט וזה אחת הבעיות הרציניות, הנערות הערביות שמגיעות למסגרות הטיפוליות מגיעות בקצה הרצף של המצוקה כי לא אותרו בזמן, כי לא קיבלו טיפול התחלתי, כי עד שהגיעו למצב של אס.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: אס ואז או שהיא נרצחת או שהיא מדרדרת לזנות או שהיא לא יודעת מה, בגילוי עריות ובמצב נפשי קשה ואז היא מגיעה.

עאידה תומא סלימאן: ההתחלה הזו בלאתר בזמן, היא תפקידם של העובדים הסוציאליים בשטח וכאשר אין עובדים סוציאליים בשטח, לא מאותרות הנערות, מגיעות לקצה ואז קשה יותר לטפל בהן.

<ציפי נחשון-גליק: רק משפט אחרון לגבי ההערה שלך.

עאידה תומא סלימאן: אחרון, באמת אחרון.

<ציפי נחשון-גליק: על 18 פלוס, שאמרת שבאמת יש מחסור, את צודקת.

<ציפי נחשון-גליק: אנחנו כרגע בדיון עם קרן רש"י לפתח פיילוט של מרכז יום בחמישה ישובים השנה ובעשרה ישובים בשנה הבאה, לקחת את הצעירות שהגיעו לגיל 18, כן מוכרות ברווחה ובעצם לעשות איתן פעילות יום יומית לצורך הכנה לעולם התעסוקה ובשלב הזה שהן נמצאות במרכז, הן כן יקבלו הבטחת הכנסה ויהיו כאלה שיהיו חודשיים והיו כאלה חצי שנה, שיצטרכו - - -

עאידה תומא סלימאן: זה תכנית פיילוט שפיתחתם קבוצת העבודה על נושא הנערות?

<ציפי נחשון-גליק: זה אחת התכניות, כן.

חנין זועבי: ועל המשטרה?

עאידה תומא סלימאן: המשטרה לא עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: שניה.

<ציפי נחשון-גליק: את צודקת, צריך לעשות תכנית הגנה מיוחדת.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה, אז אנחנו מדברי על חמישה מרכזי יום כאלה אמרת.

<ציפי נחשון-גליק: בשנה הנוכחית ובזנה הבאה עשרה, כן.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: גב' סוהיר דקסה, מנהלת מקלט לנשים מוכות, בבקשה.

<סוהיר דקסי חלבי: נפגעות אלימות, עמותת נשים נגד אלימות.

<סוהיר דקסי חלבי: אני רוצה להתחיל בנתון לגבי המרכז הבינתחומי שנותן שירותים לנפגעות עבירה מינית, יש לציין שהוא גם מקבל לפי - - - ונשים ונערות מתקשות לחשוף את ענין הפגיעה בתוך הרווחות שלהן ולכן אפילו נמנעות לפנות למרכז, כי ההודאה בעצם אומרת חשיפה בתוך לשכת האם.

<ציפי נחשון-גליק: אני לא מסכימה איתך כי אני מאשרת שלושים אחוז בלי הזדהות אישית.

<סוהיר דקסי חלבי: לא, את יכולה, שניה, את מערערת אולי כי ארצי, אני יודעת שאתם מקבלים ארצי, אבל זה עדיין הרבה נערות, לא פונות ואין להם יכולת כלכלית גם לקנות את השרות הזה באופן - - -

<ציפי נחשון-גליק: זה לא עולה כסף.

<סוהיר דקסי חלבי: לא אצלכם.

<ציפי נחשון-גליק: תתני לי שם של מישהי שרצתה, תני לי שם של מישהי שרצתה טיפול ולא היו מוכנים שאני אכיר בה כמקרה ארצי ללא הזדהות.

<סוהיר דקסי חלבי: לא אמרתי שאת לא הכרת בה, אני מדברת, ציפי, על החסמים בפני הנערות ואני מדברת לא עכשיו כמנהלת מקלט, מדברת כסוהיר שעבדתי בשטח למרכז למניעת אלימות שש שנים ואני מדברת איתך כציר באיגוד העובדות הסוציאליות, בהנהגה של האיגוד.

<סוהיר דקסי חלבי: אני יודעת על החוסר בתקנים, אני יודעת מה אני מדברת, אוקיי?

<סוהיר דקסי חלבי: שנית, זה אחד, מבחינת מקלטים אז התפוסה עכשיו לא מלאה במקלטים הערבים, בשני מקלטים, עוד פעם אני אציין ש- 41% מהנשים שנמצאות בתוך המקלטים הן נשים ערביות, לא יתכן ששני מקלטים יתנו רק את המענה, שני מקלטים נוספים נותנים לנשים ערביות להיות בהם, אבל מה לעשות?

<סוהיר דקסי חלבי: היו פניות שלא התקבלו כי יש הפרץ איזון מספרי בתוך המקלטים.

<סוהיר דקסי חלבי: שנית - - -

חנין זועבי: מה זאת אומרת?

<סוהיר דקסי חלבי: אם למשל במקלט מסוים מקבלים שש ערביות ושש יהודיות אז האישה הערבית, בוא נגיד אם יש חמש יהודיות ושש ערביות לא יקבלו את השביעית כי יש הפרה של איזון באוכלוסייה בתוך המקלט, זה סיפור עם המציאות ואני יודעת, עוד פעם, אני באמת משבחת את העבודה של העמיתות שלי, מנהלות המקלטים, אני רוצה להגיד שאל תשכחו שמפחות ערביות הן משפחות גם מרובות ילדים, לפעמים בתוך מקלט יש עשרה או 11 חדרים, משפחות גדולות אני לא אשים אותם כסרדין בחדר אחד, אז אנחנו מתחלקים על שני חדרים ולכן יכול להסביר גם שאין תפוסה של 12 נשים.

<סוהיר דקסי חלבי: צד שני, אם הממוצע - - -

<מיכל חנוך אחדות: צריכה לעמוד בדרישות של משרד הרווחה.

<סוהיר דקסי חלבי: מיכל, אני רוצה להמשיך ברשותך.

<סוהיר דקסי חלבי: אם הממוצע שהיה של נשים הוא של חודש באופן כללי, זה מצביע על הבעיה גם בעניין של ההכנה לקראת הכניסה למקלט ועל החסר בתפקוד או בעבודה של העמיתות שלי בתוך השטח ואני מדברת איתך משני כובעים, כי יש את העניין של ההמשך, כל כך נחוץ העניין של המשך טיפול עם המשפחה ועם הגבר, לעשות איזה שהוא טיפול משפחתי כולל.

<סוהיר דקסי חלבי: נכון, עד עכשיו רוב הנשים חוזרות לסביבה הטבעית שלהן, אם הן חוזרות ללא המשך וטיפול ותכניות, אין מה לעשות, הן חסרות, אי אפשר להגיד לי שהן נמצאות, אני באתי משם.

<סוהיר דקסי חלבי: עובדת סוציאלית ממרכז אלימות, שאם אנחנו מדברים על 103 מרכזים בארץ כיום, 22 בחברה הערבית, אני אספר לכם מה זה המרכז הזה, הוא מאויש על חצי עובדת סוציאלית בתחום האלימות במשפחה, אולי עוד רבע תקן ורק מועסקות לרוב בתקציבי פעולה, אז ככה נקרא לדברים בשמם, אני לא יודעת כמה אפשר, אני טיפלתי בחצי משרה ב- 35 משפחות שזה נשים, גברים וילדים וגם עבודה קהילתית להעלאת מודעות וזה אחרי שש שנים אני מדברת, בדלית אל כרמל, כרכזת היחידה לטיפול באלימות במשפחה.

<סוהיר דקסי חלבי: אני כן אדבר שיש תכניות ואפשר להעלים עין, במיוחד בנגב, אני רוצה באמת לשמוע את הנתון מה ממוצע השהיה של ה- 54 נשים של הנגב בתוך המקלטים, אני יודעת על תכניות של שהיה של אישה מהנגב כשבוע או שבועיים, במקלט בנגב, אוקיי?

<סוהיר דקסי חלבי: ואחרי זה חזרה לקהילה.

<סוהיר דקסי חלבי: אצל שייח', אצל לא יודעת איזה תכניות שבעצם מקצצות ומגבילות את הנשים לפרוץ את מעגל האלימות.

<סוהיר דקסי חלבי: ויש לתת את הדעת על התכניות האלה ואני חושבת שעמית חגי מויאל היה נוכח בכנס שכינסנו בעניין הזה באוניברסיטת בן גוריון.

<סוהיר דקסי חלבי: בנוסף לכך, המצב - - -

עאידה תומא סלימאן: נקודה אחרונה.

<סוהיר דקסי חלבי: נקודה אחרונה?

עאידה תומא סלימאן: כבר עבר הזמן.

<סוהיר דקסי חלבי: אני חושבת שיש צורך בפיתוח תכניות בתוך הקהילות, צריך לפתח מרכזים, צריך לפתח פרויקטים בתוך הקהילות, צריך לאייש יותר משרות של עובדים סוציאליים ובשביל זה צריך באמת לשנות את שיטת התקצוב, את המצ'ינג.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר רג'דה אלאנאבלסי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<רג'דה אלאנאבולסי: אני עובדת סוציאלית במקצוע שלי, כיום אני חוקרת וכותבת על נושא של אלימות בחברה הערבית, בעיקר העיסוק שלי בשנים האחרונות, אני עדיין נמצאת בשטח, גם כפעילה חברתית בתחום, אני רוצה להצביע על נתח באוכלוסייה בתוך החברה הערבית, זה על צעירות ערביות בטווח גילאים 18 ו- 25, שאנחנו דיברנו על הסידור החוץ ביתי, על מקלטים, על מרכזים נעולים והוסטלים.

<רג'דה אלאנאבולסי: היום אנחנו מזהים שבעצם האוכלוסייה הזאת, 18-25 הן צעירות שהן על רצף של פגיעה מהילדות במשפחה, אם היינו בונים תכניות שהן מותאמות לפני, ולכן כשאני אמרתי, ציפי, ציינתי רצף של טיפול, אני מתייחסת לרצף של טיפול בילדות, בגיל ההתבגרות ובגיל 18-25 שאנחנו מוצאים שהטיפול הוא לקוי ואני מרשה לעצמי היום להגיד שהוא לקוי כי אין את הכלים, אין את המיומנויות של עובדים סוציאליים ערבים ויהודים כאחד, בתוך השירותים השונים בארץ וגם בתוך הבתים החמים, איך לטפל באוכלוסייה הזו לתת לה את המענים על רצף ולא רק סביב הפגיעה.

<רג'דה אלאנאבולסי: סביב שילוב בחינוך, סביב נושא של תעסוקה, נושא של הכשרה כאשר מספר הגורמים האלה ביחד מגבירים את הישארות אותן צעירות אחר כך להיות נשים נפגעות אלימות, בתוך מעגל האלימות ובעצם הרצף הזה, אני חושבת שכמשרד רווחה וכעובדים סוציאליים וכארגונים אנחנו צריכים לתת עליו את הדעת ולבנות תכניות לאוכלוסייה הזאתי בתכניות טיפול מקדימות בגילאים היותר צעירים.

<רג'דה אלאנאבולסי: ועוד משהו בעניין של טיפול בגיל יותר צעיר, התכניות הקיימות, בתור מישהי שגם עבדה כעובדת סוציאלית, עם נשים ומשפחות ערבות וגם עם צעירות ערביות, אנחנו צריכים לבחון אותם מחדש וצריך לבנות אותם, אני חושבת ולהתאים אותם מחדש בתוף שרותי הרווחה ובתוך היחידות לטיפול באלימות.

<רג'דה אלאנאבולסי: לראות איך אנחנו מתאימים את התכניות ודרכי הטיפול בצורה יותר הולמת לעידן, כי יש דור חדש בחברה הערבית מבחינת הצרכים שלו, גם של הצעירות, הוא שונה מזה של עשר שנים ושונה מזה של אפילו חמש שנים וצעירות אומרות, אנחנו רוצות לפנות לעזרה, בגילאים 18-25 אבל קשה לנו לפנות למשטרה ופה אני מציעה שאולי, לחשוב על נושא של חקירה, כמו במקרה של חוקרי ילדים, במקום שזה יהיה על ידי המשטרה, שיהיה אנשי מקצוע, עובדים סוציאליים אולי שיתמחו לעשות את החקירות.

<קריאה: חוקי ילדים הם עובדים סוציאליים.

<רג'דה אלאנאבולסי: זה מה שאני אומרת, לקחת את המודל של חוקרי ילדים וצריך לחשוב עליו במקרים של חברה ערבית, עם צעירות ונשים שהחקירה תתבצע אולי על ידי עובדים סוציאליים, שמה אולי הנשים יותר ירצו לשתף, יותר יפנו כי הם נתפסים כגורמים פחות מאיימים מאשר המשטרה.

<רג'דה אלאנאבולסי: עם כל ההשתדלות של המשטרה, אני לא חושבת שזה הכיוון גם מתוך המחקרים שעשיתי וגם מתוך הניסיון שלי עם נשים ערביות ואני חוקרת איכותנית, אני פוגשת את הנשים, את הצעירות, ציינו שאנחנו מתקשות לפתוח את הפה, אנחנו רוצות לפנות, אנחנו קשה לנו כי זה משטרה, אנחנו מעדיפות עובדות סוציאליות אבל גם אותם עובדים סוציאליים בשטח צריכים יותר - - -

<מיכל חנוך אחדות: באופן כללי את מדברת?

<מיכל חנוך אחדות: או במקום מסוים?

<רג'דה אלאנאבולסי: אני התייחסתי לחברה העברית, ספציפית עם צעירות ערביות עוד יותר ציינו שהן רוצות לפנות לגורם שלא מזוהה עם משטרה או עם מישהו שבעצם מאיים על המשפחה הערבית.

<רג'דה אלאנאבולסי: הנושא השלישי, הנושא של תכניות התערבות.

<רג'דה אלאנאבולסי: בתור מישהי ששנים עוסקת בזה, מאד חסר לנו עם שילוב של גורמים שונים בתוך הקהילה, חינוך, רווחה, אנשי מפתח, כל הגורמים ביחד, כי כל אחד מנסה לפעול בדרך שלו לפי האג'נדות שלו, בכל מיני דברים ובעצם אני מזהה שלפעמים זה יותר פוגע מאשר תורם לאותה אוכלוסייה של נערות שאנחנו רוצים.

<רג'דה אלאנאבולסי: ונקודה אחרונה, חסר לנו ידע.

<רג'דה אלאנאבולסי: בתור חוקרת, שעכשיו אני עם שתי חוקרות מפתחות ומתחילות מחקר מאד גדול בנושא של צעירות ערביות נפגעות אלימות בחברה הערבית, חסר לנו ידע מאד גדול בתחום, על צעירות ערביות באופן כללי.

<רג'דה אלאנאבולסי: אנחנו רוצות בעצם לקיים מחקר מאד גדול, כדי להגיע לצעירות, לפגוש אותן, לראיין אותן, להבין אותן יחד עם אנשי שטח.

<רג'דה אלאנאבולסי: אנחנו לא רוצות לעשות את זה לבד אלא גם עם גורמי ואנשי מקצוע מתוך הקהילה, ביחד, כדי לצאת עם המלצות אופרטיביות, יישומיות, שמתאימות לחברה הערבית ופה אנחנו צריכות את השיתוף פעולה של המשרדים, של העמותות, כדי להביא ידע שהוא כתוב, אנחנו יודעים שלידע יש כח בתחומים האלה ולא להגיד - - - לפרש.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: רב פקד מירה ראובני, קצינת נפגעי עבירה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ששמעת והקשבת לשאלות ואני ארצה באמת לשמוע איך המשטרה מטפלת בנושא ואיזה מענים, מה קיים, הקשיים שאתן מרגישות אותם.

<רפ"ק נירה ראובני: זה לא כל כך נושא הדיון והמשטרה לא הגיעה ערוכה עם כל היבטי הטיפול המשטרתי, נדרשנו לזה לא מעט ואנחנו ערוכים תמיד עם תשובות ופתרונות.

<רפ"ק נירה ראובני: ביחס באמת לכל מה שעלה כאן, אני יכולה לציין הערות שכתבתי, אם זה קשור לעו"ס משטרה, אני יכולה לומר שיש את הרחבת הפרויקט בשיתוף עיר ללא אלימות ומשרד הרווחה, מ- 16 תחנות משטרה זה גדל ל- 28 תחנות.

<רפ"ק נירה ראובני: אני ביקשתי לקבל בזמן הזה כמה מתוכם זה באזורים עם אוכלוסייה ערבית וכמה מהעובדים הסוציאליים הם ערבים, לא קיבלתי עדיין תשובה, אני יכולה להשלים את הנתון הזה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, 16?

<רפ"ק נירה ראובני: מ- 16 תחנות ל- 28 תחנות של עו"ס משטרה שמגיע לתחנות.

עאידה תומא סלימאן: כן כן, שניה, חבר'ה תנו לי לשאול, אתן עונות על שאלה שלא שאלתי עדיין.

עאידה תומא סלימאן: 28 זה ארצי?

<רפ"ק נירה ראובני: כן.

<ציפי נחשון-גליק: יש 80 תחנות בארץ.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אבל 28 רק יש בהם תכנית עיר ללא לאימות.

<רפ"ק נירה ראובני: לא, עו"ס.

עאידה תומא סלימאן: עו"ד משטרה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, עד כמה שאני יודעת, יש שלוש עו"סיות משטרה באוכלוסייה הערבית.

<רפ"ק נירה ראובני: האוכלוסייה הערבית?

<רפ"ק נירה ראובני: ביקשתי לדעת באמת - - -

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: אני התערבתי בתחילת השנה, רצו לסיים בתחנת נצרת ששירתה באזור שם ועוד - - - והתערבתי והצלחנו להציל את התקן הזה.

<קריאה: שלושה מתוך 28.

<רפ"ק נירה ראובני: השאיפה היא - - -

<קריאה: לא, 3 מתוך 16.

<קריאה: היא תבדוק כמה עכשיו כשזה גדל ל- 28, כמה עכשיו.

<קריאה: לא, עכשיו יש שלושה, שלושה מתוך 28.

עאידה תומא סלימאן: זה המצב הקיים, כן, בבקשה.

<רפ"ק נירה ראובני: כשהשאיפה היא להחיל את זה על כלל תחנות המשטרה.

<רפ"ק נירה ראובני: אנחנו מעדיפים כמובן עו"ס מהמגזר הערבי ובערים שהן מעורבות, על אחת כמה וכמה.

<רפ"ק נירה ראובני: בדיונים שאנחנו עושים במסגרת נוהל טיוב הנתונים בין המשטרה לרווחה, אנחנו מקבלים באמת המון חוות דעת של העובדים הסוציאליים, יש קושי גם של עובדים סוציאליים מהמגזר הערבי, נושא הדיווח, נושא השת"פ, לעבוד במקום שבו את גרה זה לא פשוט, זה ידוע ומוכר, עם כל הרצון שלנו באמת לשלב אותם כמה שיותר, יש כן בדורה לנושא גיוס חוקרים במגזר הערבי, שאני יכולה להגיד באמת בעקבות ישיבה שקיימנו השבוע עם קצין מהמינהלת, שבראשה יושב הניצב - - -, יש גיוס חוקרים וסיירים במגזר הערבי, צפויים באמת להתגייס עשרות, זה בגדר בשורה ששמענו והם נמצאים בעיצומו של תהליך הגיוס - - -

עאידה תומא סלימאן: יש לכם הסדר למה אין לכם חוקרות ערביות חוץ משלוש חוקרות ערביות?

<רפ"ק נירה ראובני: לא רצו להתגייס.

<רפ"ק נירה ראובני: אנחנו שנים פונים, יש מבצעי גיוס, כשאני שמעתי השבוע את הפרויקטים שנמצאים בהם, אם זה לעמוד בטיילת באילת ולדבר עם אנשים ואם זה לפנות באוניברסיטאות ולעשות ימי עיון וימי מכינה ולגייס אנשים ובאמת לקבל אנשים איכותיים, יש היום פרויקט בדומה לצוערי שוהם של המשטרה, פרויקט לגיוס חוקרים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

<רפ"ק נירה ראובני: מתחיל, אנשים מגיעים, אומרים, לא לא לא ולאחר מכן כשהחבורה מתפזרת מגיעים האנשים הבודדים ואומרים, משאירים את הפרטים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת על חוקרות שהתפטרו מסיבות בעייתיות בתוך המשטרה, חוקרות ערביות ואני חושבת שאת מכירה את זה.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני יודעת על נשים ערביות, לפחות ב- 5 שנים האחרונות שדווקא נרשמו כדי להיות חוקרות, ולא נתקבלו בגלל הפרופיל הביטחוני שלהן.

<רפ"ק נירה ראובני: אין ספק שהדברים צריכים להבחן מכלל ההיבטים, נשים שגויסו ולא - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, מדברים על איכותי.

חנין זועבי: אנחנו, ארבעתנו, לא היינו מתקבלות.

עאידה תומא סלימאן: בטוח, אני גם כן כשאמרו לי שאני צריכה לגייס, אמרתי להם אני לא בטוחה שאני עוברת את הפרופיל הביטחוני.

<רפ"ק נירה ראובני: אני לא נכנסת לזה, אני יכולה להגיד שיש מכינה שמכינה אותם גם לנושא הזה בדיוק, של השילוב אחר כך של העבודה ובתוך המגזר, עם יהודים ובתוך אוכלוסייה, זה מה שקיבלנו.

<רפ"ק נירה ראובני: גם נושא המקלטים, כמו נושאים אחרים שלשמם התכנסנו, המסגרות הטיפוליות ונושאים אחרים, נדונו בוועדה שהוקמה בהחלטת השר שממצאיה הוצגו ב- 22.11 לציון יום המאבק, יש באמת הרבה מאד פיתוח מענים חדשים והרחבת מענים קיימים בכל מה שקשור למציאת פתרונות לנשים במקלט, מסגרות טיפוליות לגבר הפוגע, באמת היו עשרה צוותים שדנו בכל כך הרבה תחומים, ראיה הוליסטית וכוללנית של הטיפול באלימות במשפחה שכוללת גם את הילדים, באמת מתוך ההבנה הזאת שמערכות אלימה בבית זה ילדים שחשופים לאלימות, אם זה כעדים ואם זה כקרבנות ואחר כך על כל ההשלכות.

<קריאה: היום הם בוודאות מוגדרים כנפגעי אלימות.

<רפ"ק נירה ראובני: כן, בוודאי.

<רפ"ק נירה ראובני: הגבר שפוגע, לתת מענה גם ולהתייחס לזה, המשטרה מנסה לחשוב על הרבה מאד פתרונות - - -

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהמהפך של הוועדה.

<רפ"ק נירה ראובני: על אמצעי הגנה, אמצעי הגנה אלקטרוניים, אמצעי הגנה - - -

עאידה תומא סלימאן: אולי סוף סוף נצליח להעביר את הצעת החוק של האזיקונים, אולי.

<רפ"ק נירה ראובני: כן.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני הייתי רוצה לשמוע איך מודדים ואיך נותנים מענה בערים מעורבות ואנחנו כבר דיברנו על לוד, על רמלה, שיש בהם אלימות מאד גבוהה, אין בהן לא עו"ס משטרה, כמעט אין עו"סים בנושא אלימות, כמעט אין, אם בלוד יש 60 נשים שמוגדרות בסיכון גבוה, ערביות, בסכנת רצח ואין מערכת מיוחדת שמטפלת בנושא הזה, לא במשטרה ולא ברווחה, אז אנחנו בבעיה.

<קריאה: רציתי להתייחס לרמלה ולוד, בתור מישהי שניסתה לגייס עובדות סוציאליות ערביות שיעבדו ורצו לעבוד, אבל תנאי השכר, תנאי העבודה הם פשוט לא מתאימים ולא הולמים למישהי מעבר לסכנה אפילו שהיו יודעות שיש סכנה בעבודה הזו, זה משהו שצריך גם לחשוב עליו, איזה תמריצים, איזה שכר שאנחנו נותנים לאותם עובדים סוציאליים שרוצים לעסוק מתוך החברה הערבית ונשים, שלא יצאו בשכר של 3,000 שקל על עבודה של שבעה ימים בשבוע.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<רפ"ק נירה ראובני: באופן כללי כחוקרים אני חושבת שתנאי השכר, לפחות מהבחינה הזאת, השתפרו.

<רפ"ק נירה ראובני: מחפשים.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד לאחר ההעלאה האחרונה שהשיג לכם השר.

חנין זועבי: כל עוד, ציפי, את לא מגדירה את זה באמת כבעיה ואני מתעקשת על הנקודה הזאת, כל עוד את במשרד הרווחה לא מגדירה את זה, של התנים של העובדות הסוציאליות, בתור בעיה או אולי הבעיה, הדברים לא זזים.

חנין זועבי: את צריכה להגיד.

<ציפי נחשון-גליק: אבל בתחום שלי זה לא מדויק.

עאידה תומא סלימאן: לא לא, היא אמרה שיש בעיה.

חנין זועבי: זה לא מדויק.

<ציפי נחשון-גליק: בתחום שלי זה לא מדויק.

חנין זועבי: מה זאת אומרת?

חנין זועבי: יש מספיק עובדות סוציאליות?

<ציפי נחשון-גליק: לא, כי הבעיה היא גם במגזר היהודי, את מתעקשת שאני אגיד שזה רק במגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, ציפי - - -

<ציפי נחשון-גליק: אני הסכמתי איתך פעמים ואני אמרתי.

עאידה תומא סלימאן: ציפי, סליחה, הדיון היום הוא על האוכלוסייה הערבית, בגלל זה חברת הכנסת כל הזמן מדברת על החברה הערבית, כי הדיון היום הוא על נשים ערביות, אין מה לעשות.

<ציפי נחשון-גליק: אני מוסיפה ואני אומרת שזה לא רק במגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אז יש מצוקה - - -

<ציפי נחשון-גליק: התקנים הספציפיים לנערות וצעירות.

עאידה תומא סלימאן: אז יש מצוקה מבחינת תקנים לטיפול בנערות במצוקה בשתי האוכלוסיות, תודה.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה לסיים?

<רפ"ק נירה ראובני: כן.

<רפ"ק נירה ראובני: הערה אחרונה באמת לגבי מה שהעלית, נושא הכשרת עו"ד זה לא באמת המנדט של המשטרה לדבר על זה, אבל מתוך ידיעה שלי אני יכולה לומר שאני שותפה כאן, חברתי מיכל אחדות, אנחנו משתתפות בוועדה שמתקיימת אחת לחודש, ועדה לבדיקת מקרי רצח שבה אנחנו יושבים ובודקים את כל מקרי הרצח האחרונים שהיו, מתוך כוונה לא למצוא את האשם, אלא לדעת איזה פערים היו לנו, איפה המשטרה ידעה משהו שהרווחה לא ידעה, מתוך כך גם הוקם הנוהל הזה ובאמת, יושבים ודנים לעומק במקרים האלה.

<רפ"ק נירה ראובני: אחת ההמלצות שניתנו בעקבות אחד הדיונים זה באמת הכונניות, שעונות במשרד הרווחה, שהן לא עוברות הכשרה של אלימות במשפחה, כלומר לחייב כונניות שתהיה להן את הידיעה הספציפית - - -

<קריאה: הן לרוב גם לא משולמות.

<רפ"ק נירה ראובני: הן לא יודעות, הן לא מכירות.

<ציפי נחשון-גליק: מה, פקידת סעד כוננית?

<ציפי נחשון-גליק: לא עוברות הכשרה?

<ציפי נחשון-גליק: שנים הן עוברות הכשרה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת - - -

<ציפי נחשון-גליק: לדייק, כוננית במשרד הרווחה זה פקידת סעד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת עכשיו, כל מי שרוצה או רוצה להשלים משפט, לתקן מידע, לבקש רשות דיבור ולא להתפרץ תוך כדי, כי אנחנו נרצה לקיים את הדיון עד תומו בצורה מסודרת שנוכל להגיע למסקנות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה אחרונה לנציגת המשטרה, הבנתי שעד היום אתם לא יודעים מהו תקציבכם, אני יודעת שלא אישרנו את התקציב של 2017, אבל אתם יודעים מה המצב שלכם בתקציב עו"ס משטרה לשנה הבאה?

עאידה תומא סלימאן: האם תהיה עליה?

עאידה תומא סלימאן: ביקשתם להקצות תקציב שהוא יותר גדול?

<מיכל חנוך אחדות: אני יודעת שיש בוועדה, סליחה שאני עונה במקומה.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני רוצה מהמשטרה לשמוע.

<מיכל חנוך אחדות: אבל התקציב הוא שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אה, אוקיי, אז תהיה עליה?

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

<ציפי נחשון-גליק: זה פרויקט שאני פיתחתי לפני עשר שנים.

עאידה תומא סלימאן: מצוין, אני רק רוצה לתת גם לאסתר לוי, תודה לך רב פקד.

עאידה תומא סלימאן: אסתר לוי, עיר ללא אלימות, המשרד לביטחון פנים.

עאידה תומא סלימאן: מאיזו בחינה, אפשר להבין?

<אסתר לוי: את הכמויות של עו"ס משטרה, לקחת ולגייס עו"ס משטרה בעיקר למגזר הלא יהודי שאנחנו עובדים שם.

עאידה תומא סלימאן: הערבי.

<אסתר לוי: הערבי, כן, אני עובדת גם בבדווים וגם הדרוזים.

עאידה תומא סלימאן: הם ערבים והדרוזים ערבים.

<אסתר לוי: כן, כולם, בסדר.

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, אני פשוט מנסה לתקן את המושגים, כי לא מגדירים מישהו במה הוא לא אלא במה הוא כן.

<אסתר לוי: אני רוצה לדבר על שני נושאים ממש בקצרה, אחד, אני עדיין בתור אחת שמתעסקת בתקציבים ובכסף, מוצאת שיש פה בעיה מאד מאד קשה לגייס כח אדם איכותי בגלל תקציבים ובגלל שלא נותנים שכר הולם.

<אסתר לוי: אנחנו מוצאים את עצמנו לא מממשים את כל התקציבים של עיר ללא אלימות, אחת הסיבות העיקריות זה בגלל כח אדם.

<אסתר לוי: לא יכול להיות מצב שיתנו שכר פשוט, אני מתביישת להגיד, אי אפשר לגייס כח אדם, עובדת סוציאלית ב- 2,500 או 3,000 שקל, זה לא עובד ועד שלא - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מקצוע שהפך להיות מסוכן.

<אסתר לוי: פשוט נורא, באמת.

עאידה תומא סלימאן: באמת, אני לא אומרת את זה בצחוק.

<אסתר לוי: כואב לי.

<אסתר לוי: באמת שכואב לי, אני אומרת לכם את זה ממקום שלא יכול להיות מצב שעובדות סוציאליות שיתקצבו אותן בחצי משרה ויעבדו, אתם צריכים להבין שחצי משרה היום, אני לא חושבת שאפשר בכלל לקחת אותו ולהשוות אותו לכמות התושבים, מכיוון שיש ישובים שיש להם 15 אלף תושבים, אבל העבודה שמה היא פי עשר מישובים שהלמ"ס שלהם הוא 8 ולכם צריך לתת את הדעת גם על העניין הזה.

<אסתר לוי: עובד סוציאלי הוא עובד סוציאלי במשרה מלאה, נקודה.

<אסתר לוי: אי אפשר לתקציב אותו בחצי משרה כי הוא לא יכול לעבוד בחצי משרה.

<אסתר לוי: הוא עצמו, ברמה האישית, עובד גם לילות וימים אבל במקור הוא לא יכול להמשיך לעבוד בשכר כזה, זה אחד.

<אסתר לוי: עכשיו אני רוצה לשתף אתכם, אני מתנדבת העמותה חדשה שהקמנו, עם בחור מדהים שאני לא יכולה להגיד את השם שלו, בעיקרון קוראים לו גולן גלילי, הוא תושב רהט, איש יקר מאד שבא - - -

עאידה תומא סלימאן: תושב מה?

<אסתר לוי: תושב רהט.

עאידה תומא סלימאן: וקוראים לו גולן גלילי?

<אסתר לוי: הוא עובד במשרת הביטחון ולכן אני לא יכולה להגיד את השם שלו, אנחנו ביחד - - -

עאידה תומא סלימאן: אה, זה סתם שם בדוי.

<אסתר לוי: כן, שם בדוי שלו.

עאידה תומא סלימאן: אה, אוקיי.

<אסתר לוי: אנחנו עובדים יחד עם האלוף טל רוסו ויחד עם, שכחתי את שמו, בקיצור אנחנו מנסים לקדם שם עכשיו, בשלבי גיוס כספים, לנוער ברהט.

<אסתר לוי: מנסים בכל דרך להכניס פרויקטים כי רהט, אנחנו יודעים שנורא קשה להם לקבל אותנו.

<אסתר לוי: אני אתן לכם דוגמה, ניסינו להכניס עכשיו את עמותת אחרי, כי הגיוס של הבדווים בשנים האחרונות - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה גברתי, זה מענה לחסרים הקיימים לנערות במצוקה?

עאידה תומא סלימאן: אז בואי נרד מזה.

<אסתר לוי: כי זה קשור גם.

עאידה תומא סלימאן: זה לא שייך לנושא.

<אסתר לוי: אנחנו מתעסקים גם בזה, אבל אם את לא רוצה לשמוע את לא חייבת.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני מעוניינת היום לשמוע איך אתם פותרים ומה החלק שלכם בעניין של נערות ונשים שסובלות מאלימות.

<אסתר לוי: זה חלק מהעמותה שלנו, אבל אם את לא מעוניינת לשמוע, אנחנו גם מתעלים את הכספים שלנו גם לתחום הזה של נשים במצוקה, מנסים להכניס עכשיו כל מיני תכניות והרצאות - - -

עאידה תומא סלימאן: יש הבדל בין לטפל במצוקה לבין להשתמש במצוקה לנהל ולהפנות לדברים אחרים, יש הבדל בין שני הדברים.

<גונן ירום: אני אעשה סדר בדברים - - -

עאידה תומא סלימאן: מי אדוני?

<גונן ירום: גונן ירום, מנהל תחום בכיר במשרד לביטחון פנים.

<גונן ירום: אנחנו ודיברו על זה כאן, נציגת המשטרה, פרויקט עו"ס משטרה למעשה זה פרויקט שגם אנחנו מממנים אותו, במסגרת תכנית עיר ללא אלימות.

<ציפי נחשון-גליק: אז מה הבעיה לשלם לעובדים יותר כסף?

<גונן ירום: שניה, אני אסביר.

<גונן ירום: א' יש מגבלת תקציב, אוקיי?

<גונן ירום: לא רק בתחום הרווחה, בכל התחומים.

<ציפי נחשון-גליק: תתחיל עם עו"ס משטרה, למה - - -

<גונן ירום: בכל התחומים, לא קשור לעו"ס משטרה, יש מגבלת תקציב, גם לשכר בעצם של כל בעלי התפקידים אבל אני מעדיף לא להיכנס - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, שניה, אני רוצה להבין דבר אחד, מיכל אמרה שמשרד הרווחה מתקצב את עו"ס משטרה ואתה אומר - - -

<גונן ירום: אני אסביר.

עאידה תומא סלימאן: תנו לי, מה קורה היום?

<גונן ירום: תנו לי להסביר.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול שאלות כדי להבין את המצב או לא?

<גונן ירום: אני רק אציג את המצב.

עאידה תומא סלימאן: אדוני, תקשיב לי עד הוסף, אני אשאל שאלה ואתה תענה לי.

עאידה תומא סלימאן: אתה אומר שאתם מתקצבים את העו"ס משטרה ואתם מצד שני אומרים שיש בעיה מבחינת תקצוב וגם עלות שכר, אז מי מתקצב את עו"ס המשטרה, האם זה משותף, איפה יושב התקציב, מי מנהל אותו, מי מחליט עליו?

עאידה תומא סלימאן: זה השאלה שלי.

<גונן ירום: כמו שאמרתי, במסגרת עיר ללא אלימות, אחד התחומים המשמעותיים זה תחום הרווחה, אנחנו פועלים ב- 151 רשויות.

<גונן ירום: כל רשות בעצם מחלקת את התקציב שלה לפי תכנית עבודה שהיא בונה, רשות שמבקשת להשתמש בתקציב של עיר ללא אלימות כדי לממן עו"ס משטרה, יכולה לעשות את זה, זה לא עומד בסתירה למה שהוצג, יכול להיות שיש רשויות שמקבלות תקציב ממשרד הרווחה לעו"ס משטרה ויש רשויות שמקבלות תקציב לעו"ס משטרה גם מהמשרד לביטחון פנים, במסגרת תכנית עיר ללא אלימות.

<גונן ירום: כרגע, ל- 2017, רשויות נמצאות בשלב שהם בונים את תכנית העבודה שלהם, לאחר שיאושר תקציב המדינה יגישו לנו את תכניות העבודה ונאשר את התכנית ל- 2017 ואז נדע בדיוק כמה רשויות מבקשות תקציב לעו"ס משטרה.

<גונן ירום: מעבר לזה, מעבר לעו"ס משטרה שרשויות מבקשות ומתוקצבות דרך תכנית עיר ללא אלימות, יש לנו כוונה להפעיל ב- 2017 במספר מתחמים עו"ס משטרה שהוא למעשה עו"ס מתחמים, זה אומר שזה עו"ס משטרה אבל שנותן שרות לא רק לישוב ספציפי, אלא נותן בעצם שרות ומענה למספר ישובים, זה בעיקר ישובים בדווים קטנים, למשל במתחם בדרום, באזור של העיירות אז הולכים לשים שם עו"ס משטרה שבעצם ייתן מענה לישובים - - -

עאידה תומא סלימאן: ידוע לכם כמה עו"סים משטרה באוכלוסייה הערבית, דרך המימון שלכם?

<גונן ירום: אז אני אומר, זה משתנה משנה לשנה, בהתאם לתכנית העבודה ובהתאם לתקציב שיש כל שנה.

חנין זועבי: עכשיו, עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת ב- 2016 כמה יש?

<גונן ירום: יש לנו סדר גודל של 20, אני לא רוצה להגיד אם זה 22 או 24.

עאידה תומא סלימאן: 20 עו"ס משטרה - - -

<גונן ירום: אני יודע שיש סדר גודל - - -

חנין זועבי: הרבה פחות מזה, אולי ארבע.

עאידה תומא סלימאן: חכו שניה.

<גונן ירום: תקשיבו, יש עו"ס מתחמים שזה עו"ס שנותן שירותים לכמה ישובים במתחם משטרתי, זה עו"ס שיושב בתחנת משטרה, אבל יש במספר ישובים נוספים שאנחנו מפעילים, אבל עוד פעם, נתון מדויק - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני אשמח אחר כך לקבל נתונים מדויקים כמה עו"סים, מה גודל התקן הקיים והאם הם ימשיכו, כמה אתם יודעים שכבר הגישו תכניות עבודה - - -

<גונן ירום: לגבי 2017 עדיין לא קיבלנו את תכניות העבודה, אנחנו מחכים לאישור התקציב ורק לאחר אישור התקציב כל רשות בעצם תגיד לנו את תכנית העבודה ואני אוכל להגיד במדויק כמה תקנים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני ארצה לדעת 2015, 2016, מה המצב הקיים ומה הפריסה אם אפשר.

<גונן ירום: אין בעיה.

חנין זועבי: עאידה, תני לי להגיד משפט אחד בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: משפט אחד.

חנין זועבי: הבעיה בתכנית של עיר ללא אלימות שאין גמישות אצל הרשות להעביר מספר לסעיף, מספר תקציבי לסעיף תקציבי - - -

<גונן ירום: לא נכון.

חנין זועבי: יש רשויות שפנו למשרד לביטחון פנים ואמרו יש לנו את התקציב הזה, אנחנו לא רוצים את התקציב הזה בעיר ללא אלימות ולא את זה, אנחנו רוצים להכפיל את מספר העובדות סוציאליות, לא רוצים חצי תקן באותו תקציב והבעיה, הם לא מנצלים, היישובים הערבים במיוחד, לא מנצלים את כל התקציב של התכנית עיר ללא אלימות ולא נותנים להם שום גמישות, באותו תקציב היינו יכולים להכפיל ואני מתעקשת על הנקודה הזאת, להכפיל את מספר העובדים הסוציאליים בתחום האלימות, ללא חריגה מהתקציב.

עאידה תומא סלימאן: כן, אני יודעת - - -

<גונן ירום: אני יכול להתייחס לנקודה הזאת של הגמישות?

<ציפי נחשון-גליק: - - - עיר ללא אלימות, תקציב לרווחה הוא לא עלה כמו שמצוין פה.

<גונן ירום: אני יכול להתייחס?

<ציפי נחשון-גליק: יש למניעה, יש לרווחה ויש - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

<גונן ירום: אם אפשר להתייחס, תראו, בעיר ללא אלימות יש באמת, תחום הרווחה הוא לא התחום היחיד, יש לנו תחום אכיפה, יש לנו תחום רווחה, תחום חינוך בלתי פורמלי, חינוך, הקשר עירוני רחב, באמת יש מספר תחומים.

עאידה תומא סלימאן: מה החלוקה מבחינת היחס?

<גונן ירום: סדר גודל של 20% לכל תחום, זאת אומרת זה פחות או יותר מתחלק באופן כזה, אבל בדיוק להיפך - - -

עאידה תומא סלימאן: שניה שניה, אתה אומר 20%, אוקיי?

<גונן ירום: כן, לכל אחד מהתחומים.

עאידה תומא סלימאן: 20% חינוך, 20% אכיפה, 20% רווחה ונשארו לך 40%.

<גונן ירום: לא, יש חמישה תחומים ואני חוזר עליהם.

<גונן ירום: יש תחום רווחה, תחום אכיפה, בתחום האכיפה כל מה שקשור למצלמות, טכנולוגיה,

עאידה תומא סלימאן: כן כן.

<גונן ירום: תחום חינוך בלתי פורמלי, זה תחום הפנאי למעשה, שזה העסקת בני נוער ופתרונות אלטרנטיביים בשעות אחר הצהריים, הקשר עירוני רחב ששם אנחנו עושים דוברות של התכנית ופרסום שלה ושיווק ועוד כל מיני מהלכים ופרויקטים.

<גונן ירום: עכשיו יש גמישות, אני חייב לציין בהקשר לדברים שאמרה חברת הכנסת זועבי, יש גמישות מאד גדולה בהקצאת המשאבים בתוך התכנית, רשות שמגישה תכנית עבודה - - -

חנין זועבי: לא נכון.

<גונן ירום: אני יושב בוועדות מכרזים רק שבע שנים ואני אומר לכם במלוא האחריות ואני גם יכול להציג לכם - - -

חנין זועבי: במלוא האחריות, גם רמלה, גם - - - הגישו - - -

<גונן ירום: אנחנו מאפשרים גמישות מרבית בהסטת תקציבים בין התחומים.

חנין זועבי: להעביר מספר לסעיף ולא נתתם להם, זה לא נכון מה שאתה אומר, לא נכון.

<גונן ירום: זה מדויק במאה אחוז.

חנין זועבי: לא נכון.

חנין זועבי: חינוך לא פורמלי, אין תשתיות לחינוך לא פורמלי, הסעיף הזה בכלל לא מנוצל בתכנית שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני אבקש דבר אחד, למרות שאני כבר לא בסיכומים אני רוצה לשמוע גם עוד דוברים, אבל אני אבקש דיווח שיפרט אותו אחר כך בעניין עיר ללא אלימות, גם על ניצול התקציבים, גם על חלוקת התקציבים כי קצת לא נראה לי כל הנושא של אכיפה של מצלמות ומרכזי בקרה, שאני יודעת שבשנה הראשונה שמפעילים את עיר ללא אלימות, הסעיף הזה הוא יותר גדול מ- 20%, כאשר מה שנשאר אחר כך בשנים שאחרי, זה רק לתחזק את זה ולא לשים מחדש, למה משאירים לו סכום כל כך גבוה?

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה להבין - - -

<גונן ירום: אם תרצי לשמוע הסבר, אני אסביר איך מתחלק התקציב ומה העלות של פרויקט טכנולוגי בשנה אחת.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח, אני רוצה לקבל מסמך כתוב, מאורגן, עם חלוקה, בדיוק איזה כפרים או ערים ערביות או רשויות מקומיות ערביות יש להם את התכניות האלה, כמה עו"סים עבדו בתוך הרשויות האלה מהתקציב של העיר ללא אלימות ואיך מחולקים התקציבים בתוך המקומות האלה.

עאידה תומא סלימאן: ממש ככה, מסמך מקיף, פעם אחת שנבין את התמונה.

<גונן ירום: מאה אחוז.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו עורך דין חנאן נג'ארה ממשרד הבינוי והשיכון, אני חושבת שעלה נושא שקשור נושא שכר דירה, אם אפשר להתייחס לזה?

<חנאן נג'ארה: אני רוצה לציין שבאמת לנו יש נוהל, בנוגע לנשים נפגעות אלימות, בכל הארץ והנוהל הוא נוהל ממש מהיר, מיד איך שפונה אישה כלשהי, לא משנה באיזה מגזר, בעיקר במגזר הערבי ובחברה הערבית, הפניה היא ממש תוך 24 שעות, הכי הרבה יומיים, יש להן כבר תעודת זכאות ומקבלות את הסיוע.

<חנאן נג'ארה: בעצם - - -

עאידה תומא סלימאן: מה סדר גודל הסיוע?

<חנאן נג'ארה: אני אגיד, קודם כל מתוך 1,051 פניות בשנת 2016, פנו פחות מ- 150 נשים ערביות, יותר אפשר לראות שזה בערים הגדולות, ראיתי בסחנין, בעכו, בנצרת, יש יותר פניה.

<חנאן נג'ארה: יתר הישובים - - -

עאידה תומא סלימאן: רואים איך באים מאורגנים לישיבות של הוועדה?

עאידה תומא סלימאן: סטטיסטיקה, נתונים.

<חנאן נג'ארה: לרוב בישובים בצפון ובדרום, באמת אני רוצה שאין הרבה פניות, אפילו אום אל פחם זה עיר ממש גדולה, רק 4 נשים פנו.

עאידה תומא סלימאן: הפניות הן של נשים יוצאות מקלט?

<חנאן נג'ארה: זהו, הנוהל הוא כזה או שהן שהו במקלט או שעובד סוציאלי הגדיר אותן כנשים שעברו אלימות.

<מיכל חנוך אחדות: לא הגדיר אותן, הן מטופלות בקהילה כנשים נפגעות אלימות.

עאידה תומא סלימאן: כן כן.

<חנאן נג'ארה: כן צריכות להיות, כן.

עאידה תומא סלימאן: שניה, זה אומר שיש בעיה רצינית במידה לניצול הזכות הזו או להשתמש בזכות הזו על ידי נשים.

עאידה תומא סלימאן: אם רק 150 נשים - - -

<חנאן נג'ארה: מ- 1,051.

חנין זועבי: עאידה, בעיה שניה שהסכום של התמיכה הוא כל כך קטן שנשים לא פונות, זה לא עוזר להן.

עאידה תומא סלימאן: לא לא, אני לא חושבת, כל גרוש במקרה הזה, האישה צריכה אותו.

חנין זועבי: אבל אם את לא יכולה להשלים את הסכום, אז את לא מבקשת את הסכום, את לא יכולה.

עאידה תומא סלימאן: אבל היא תצטרך לגור באיזה שהוא מקום.

עאידה תומא סלימאן: לא?

חנין זועבי: אוקיי, אולי היא חוזרת, לא לא, לפעמים היא חוזרת.

עאידה תומא סלימאן: אני מה שמדאיג אותי יותר, זה ההתייחסות וההפניות של לשכות הרווחה לזכויות האלה.

עאידה תומא סלימאן: זה, הסטטיסטיקה הזו אי אפשר להסביר אותה כמו הסטטיסטיקה של נערות במצוקה ולמה הן מגיעות בסוף המצוקה שלהן או בקצה הרצף?

עאידה תומא סלימאן: איך לשכות הרווחה מפנות לשירותים האלה, לא יכול להיות שבאום אל פחם יש ארבע נשים שהצטרכו, זה לא מתקבל על הדעת, פשוט מאד.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא כלפיך וזה לא מופנה אליך אלא, באמת.

<חנאן נג'ארה: לא סיימתי.

<חנאן נג'ארה: אני רוצה להגיד שמשך הסיוע הוא בעצם לתקופה של שלוש שנים רצופות, כאשר היה נוהל שבשנה ראשונה הן מקבלות 1,370, אישה עם ילדים, ללא ילדים 1,170.

<חנאן נג'ארה: אבל, היה לנו תקציב ולכן אין הפחתה בשנה השנייה והשלישית, הן ממשיכות לקבל 1,370 בשנה הראשונה, שניה ושלישית, כל חודש, ללא ילדים זה 1,170.

<חנאן נג'ארה: יכול להיות שתגידו שהסכומים האלה נמוכים, יכול להיות שזאת תהיה דרישה, זה תלוי כמובן בתקציב שמיועד לנושא הזה, אני יכולה גם לבדוק מה התקציב לשנה הבאה ואם יש שינוי, אבל אני חושבת שזה בהחלט סכום לא מבוטל וכן כדאי לנצל אותו.

חנין זועבי: אבל אם הוא לא מנוצל, אז כדאי אולי גם להרים את הסף של התמיכה.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה אצלנו - - - נשים שיפנו.

<חנאן נג'ארה: בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת ששכר דירה, גם כן, נשים צריכות את הסכומים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אם הם נראים לנו כל כך מועטים, כל גרוש במקרה הזה משנה, עובדה שהן לא פונות, צריך לבדוק למה, לדעתי חוסר מידע על קיום השרות הזה והזכות הזו.

<יהודית אילני: יש לי שאלה בהקשר הזה, עד כמה תעודות זכאות שקיבלו או זה ניצול של תעודות זכאות?

<יהודית אילני: כי אני נתקלתי בשנים שאכן אושר להן סיוע ולא היה להן את הסכום המשלים אז הן חזרו לבית האלים, כי הסכום הוא כל כך פעוט, לפחות ביפו שלא הצליחו למצוא דירה שהן יכלו לעמוד ואז הן חזרו לבית האלים.

עאידה תומא סלימאן: פה מדובר על גובה הסכום.

עאידה תומא סלימאן: גובה הסכום נצטרך לפנות ולבדוק במשרד השיכון אם ישתנה או אפשר לשנות ולשדרג את גובה הסכום.

<סוהיר דקסי חלבי: יש לי הערה, נשים שכביכול לא סבלו מאלימות בן זוגית אלא מאלימות מהמשפחה המורחבת או מהאחים לא היו זכאיות.

<סוהיר דקסי חלבי: היה לנו פניה השנה ונאמר לנו שבגלל שהאלימות היא לא בן זוגית וזה לי היה מוזר.

<חנאן נג'ארה: אני אבדוק את זה, זה משהו לא נראה לי.

<סוהיר דקסי חלבי: כי זה לא אמור להיות ככה, כל מי שנמצאות במעגל האלימות אמורות לקבל את הסיוע הזה ואז נאמר שזה לא אלימות בן זוגית ועל כן היא לא היתה זכאית לקבל את הסיוע.

<חנאן נג'ארה: יש לך ממש שמות שאני אבדוק את זה?

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, אני חושבת שהעניין הוא לא - - -

<חנאן נג'ארה: כי זה לא נראה לי.

עאידה תומא סלימאן: לא לא, צריך לבדוק איך מוגדר בנהלים, הזכאות.

<חנאן נג'ארה: הנה, נשים נפגעות אלימות שמטופלות במקלטים - - -

<מיכל חנוך אחדות: אני בניתי את הנוהל הזה, במקלטים או בדירות המעבר או מטופלות בקהילה, נפגעות אלימות, ככה זה מוגדר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אלימות באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אז באמת, שניה - - -

<חנאן נג'ארה: אין כזה דבר.

עאידה תומא סלימאן: שניה, אני מבקשת, זה הפך להיות מעייף ככה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אני נותנת לשאול שאלות אבל בואו ננהל את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: הנוהל כפי שציינה אותו מיכל, נותן אפשרות לתמוך במקרים של נשים שסובלות מאלימות ולא בהכרח אלימות בן זוגית, אם יש מקרים בשטח ואני פונה לאלה שהעלו את הנושא, אם יש מקרים בשטח שלא קיבלו זכאות בגלל שנאמר להם שהאלימות היא בן זוגית אני מבקשת להעביר אלי, שמות פרטיים ואנחנו נעביר ונברר את זה עם משרד השיכון.

<חנאן נג'ארה: כי הנוהל בפרוש אומר מניעת אלימות במשפחה, לא רשום בן זוגית.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

<חנאן נג'ארה: יש לי להשלים נתונים.

עאידה תומא סלימאן: שניה, מיכל רצית להשלים נתונים?

<מיכל חנוך אחדות: כן.

<מיכל חנוך אחדות: כמה דברים, קודם כל יש חמישה עו"ס משטרה בחברה ערבית, כמובן הוועדה ביקשה - - -

עאידה תומא סלימאן: חמישה תקנים מלאים?

<מיכל חנוך אחדות: תקנים מלאים, עו"ס משטרה בחברה הערבית, מתוכם שלושה שהם דרך עיר ללא אלימות כרגע, אבל כמובן יש כוונה - - -

עאידה תומא סלימאן: ושתיים?

עאידה תומא סלימאן: דרככם?

<מיכל חנוך אחדות: כן.

<מיכל חנוך אחדות: הועבר תקציב לשמונה מחלקות בפזורה הבדווית, הצליחו לגייס שלושה תקנים עד כה, את צודקת הכשרה לכל העובדים תתחיל בסביבות פברואר, אבל ב- 2016 - - -

עאידה תומא סלימאן: כלומר, שנה שלמה לא היה מענה לנשים.

<מיכל חנוך אחדות: אני לא רוצה להגיד לך את זה כי - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אני אומרת לך.

<מיכל חנוך אחדות: אבל אני לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך.

<מיכל חנוך אחדות: אני לא חושבת שאני מסכימה איתך, משום שיש שמה פיקוח מאד מאד רציני, אני יודעת את זה, שעובד 24 שעות ביממה, סביב מתן - - -

עאידה תומא סלימאן: הפיקוח לא נמצא בשטח.

<מיכל חנוך אחדות: אבל הוא נמצא, בחברה הבדווית הוא כן - - -

עאידה תומא סלימאן: הפיקוח לא נמצא בשטח ומי שמכיר את השטח, אפילו העובדים הסוציאליים לא נמצאים תמיד בשטח.

<מיכל חנוך אחדות: גם המשטרה וגם המחלקות רואות בו כתובת.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: כן, משפט?

חנין זועבי: סוהיר אמרה הערה שהיא לא יכולה, אני חושבת, לעבור על סדר היום.

חנין זועבי: היא אמרה, במקרה של הפרה של איזון דמוגרפי בתוך המקלט אז לא מקבלים אישה ערביה, שמעתי, הבנתי נכון?

<ציפי נחשון-גליק: יפנו אותה למקלט אחר.

חנין זועבי: אז אני חושבת - - -

עאידה תומא סלימאן: היא מועברת למקלט אחר.

<מיכל חנוך אחדות: את רוצה תשובה?

<מיכל חנוך אחדות: אני יכולה לענות לך כי אני אחראית על כל המקלטים.

חנין זועבי: כן, אני רוצה, זה משהו - - -

<מיכל חנוך אחדות: אישה בסיכון גבוה, אוקיי?

<מיכל חנוך אחדות: אין מצב שהיא לא תתקבל, בראיה ארצית של כל המקלטים רצוי קודם כל שיהיה מקום שיש מסגרות שם לילדים, רצוי שיהיה במקלט ייעודי - - -

עאידה תומא סלימאן: מיכל - - -

<מיכל חנוך אחדות: אני מספרת את התהליך.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני לא רוצה עכשיו רקע על איך מתקבלים נשים, עלתה נקודה ספציפית או כן או לא.

<מיכל חנוך אחדות: אז היא תתקבל למקום אחר.

עאידה תומא סלימאן: תתקבל למקום אחר זה אומר - - -, שניה, לא יכול להיות ככה.

עאידה תומא סלימאן: כאשר מעבירים למקלט אחר, צריך להבין, מקלטים אחרים אין להם עובדות סוציאליות ערביות, ב - - - המקלט שמקבל את הנשים הערביות הבדוויות מנהלת המקלט, היא בעצמה מוצאת את הקושי כי אין לה עו"ס ערביה.

<מיכל חנוך אחדות: יש לה דוברת ערבית.

עאידה תומא סלימאן: לא.

חנין זועבי: לא, שלא יהיה רוב לערביות מעבירים?

חנין זועבי: אני לא מבינה.

<מיכל חנוך אחדות: זה עיוות.

חנין זועבי: מה עיוות?

<מיכל חנוך אחדות: זה עיוות - - -

חנין זועבי: אני לא חושבת שסוהיר מעוותת, אני לא חושבת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לשמוע עיוות ולא עיוות.

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי שאלה מאד ספציפית ואת ענית לי לא, מעבירים אותה למקלט אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי באופן מאד ספציפי האם דבר כזה קורה, אמרת לי מעבירים למקלט אחר.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה שלי, כשמעבירים למקלט אחר שאין עו"ס ערביה שם, זאת בעיה בשבילי.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי מאה אלף פעמים, דוברת ערבית זה לא אישה מוסמכת לטפל באישה ערביה כמו שצריך, כי דוברת ערבית יכולה להיות מבינה אהלן, מרחבה, כיף חאלק ואז יוצא חאלק דוד שלך, אז זה לא אומר טיפול.

עאידה תומא סלימאן: צריך עו"ס ערביה שמבינה את הרקע ומבינה את הניואנסים ואישה יכולה לדבר בשפה שלה באופן קולח ולבטא את הרגשות שלה ואת הבעיה שלה.

חנין זועבי: עאידה, אבל זה לא הבעיה, את יודעת מה?

חנין זועבי: מה שנאמר פה, אם יש הפרה של איזון דמוגרפי, אם יש רוב לנשים ערביות במקלט מעבירים אותה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמדובר על המקלט המשותף, שמהתחלתו הוחלט על חצי חצי.

חנין זועבי: גם הם.

עאידה תומא סלימאן: שניה, אני לפעמים יכולה גם כן, תתפלאו לשמוע, יכולה להבין ש - - -

חנין זועבי: אבל אם יש מקום.

עאידה תומא סלימאן: שניה, תני לי לסיים את זה, יש לפעמים עומס על עובדת סוציאלית כי הם מחלקים את התקנים - - -

<מיכל חנוך אחדות: הצוות, בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: בתוך הצוות, לפי מספר הנשים, אם מוגדר מהתחלה שש נשים ערביות ושש נשים יהודיות, ואם יהיה עומס עובדת סוציאלית צריכה לעבוד עם שמונה נשים או תשע נשים והשנייה תעבוד רק עם שלושה או ארבעה, אני יכולה להבין שיגידו מעבירים אותה למקלט הערבי האחר.

עאידה תומא סלימאן: אבל, בין שתטפל בה עובדת סוציאלית ערביה מתוך שמונה נשים, לבין שתטפל בה אישה עובדת סוציאלית יהודייה שלא דוברת את השפה ולא מבינה את הרקע כמו שצריך, לבין להיות באווירה שכולה לא מתאימה, אני מעדיפה שיעבירו אותה למקלט ערבי ולא דווקא וזהו.

<מיכל חנוך אחדות: בדיוק.

<רג'דה אלאנאבולסי: הייתי היחידה שלא התפרצתי.

<רג'דה אלאנאבולסי: גם עובדים סוציאליים ערבים, לא בהכרח הם מוכשרים לטפל - - -

עאידה תומא סלימאן: זה ברור.

<רג'דה אלאנאבולסי: לא ברור, עאידה.

עאידה תומא סלימאן: זה ברור.

<רג'דה אלאנאבולסי: זה לא ברור, זה משהו שצריך - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבחדר הזה - - -

<רג'דה אלאנאבולסי: אני נתקלת בשרותי רווחה שפונים כדי לעזור להם, להכשיר עובדים סוציאליים, ויוצאים מנקודת הנחה שאם העובד סוציאלי הוא ערבי או ערביה, אז הוא מומחה לטפל באלימות ואני אומרת שלא.

<רג'דה אלאנאבולסי: זו התמחות שצריכים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה מי יוצא מנקודת ההנחה שאם הוא ערבי הוא מומחה לטפל באלימות?

<רג'דה אלאנאבולסי: היה לי חשוב לציין את זה.

<אסתר לוי: אנחנו שומעות מהנערות ואנחנו שומעות מהצעירות שלפעמים הן לא פונות בכלל לקבל עזרה, כי הן מפחדות מהתגובה של העובדים הסוציאליים.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, זה - - -

<אסתר לוי: אתמול שמעתי על שיחה באחד המסגרות, מסגרת של דיור שאחת מנשות הצוות לא הסתדרה איתה אז היא אמרה לה, אני אספר לאח שלך ואז תראי מה יקרה לך.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, עכשיו אני מסכמת, אני מבקשת שלא יתפרצו לסיכום שלי.

עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מודה לחברת הכנסת, חנין זועבי, על הבקשה לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דיון מאד חשוב והוא דיון שלמרות שלא פעם ראשונה אנחנו דנים בכל מערך השירותים הקיימים לנשים ונערות ערביות שנמצאות בסיכון או סובלות מאלימות, אבל זה גם כן משלים ומביא תמונה נוספת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש לנו בעיה גם כן בתפיסה הקיימת, בין אפילו עובדים סוציאליים שמטפלים ואמורים לטפל ואני אמרתי את זה כל הזמן, לא מספיק להיות מקצועי כדי לדעת לטפל באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: צריך להיות גם מקצועי וגם בעל ראיה והבנה מגדרית ולעומק של הקשיים שעומדים בפני הנשים ולצערי הרב, הרבה מהעובדים הסוציאליים, אולי לא לומדים באוניברסיטה, אבל לא עושים את השינוי החברתי והפנימי שצריך לעבור.

עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו אומרת את דעתי, אני מסכמת דיון ואני יודעת מה אני עושה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, זה שאנחנו מתגוננים כל הזמן על כל ביקורת, עובדים סוציאליים הם לא מלאכים, עובדים סוציאליים כמו שופטים, כמו מורים, כמו חברי כנסת, הם תוצר של החברה שלהם וצריכים לעבור שינוי מהותי פנימי כדי להבין את הצרכים של הנשים ואת המורכבות של העניינים המגדריים.

עאידה תומא סלימאן: עובדים סוציאליים, לא כולם עושים את זה ועובדות סוציאליות לא כולן עושות את זה ולצערי הרב, הרבה פעמים, עדין נמצאים מקרים שבהם עובדים סוציאליים מגיבים בצורה לא מקצועית ולפי תחושת הבטן ולפי מה שגדלו עליו בתוך החברה ובואו נודה בזה, אם לא נודה בזה לא נתקדם לשום מקום.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה עושים השתלמויות, בגלל זה עושים הכשרות ובגלל זה מבקשים עובדים סוציאליים להשתנות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מדברת על הקיים ולא מדברת על הרצוי, אני מדברת על המצוי.

עאידה תומא סלימאן: עלו כמה נקודות שצריכות באמת בדיקה עניינית ואני חושבת שההצעות שהעלתה חברת הכנסת, חלק מהם שמענו תגובות מאנשי המקצוע וחלק נשארו שעדין צריכים תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת כמו שנתבקשנו, אני אבקש באמת רשימת רשויות.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הרשויות המקומיות הערביות והסירוב להקמה, אני גם כן, אני אגן עד הסוף על הרשויות המקומיות הערביות אבל אני גם אהיה ביקורתית בדיוק כמו שאני ביקורתית פעמים רבות למשרדי הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: רשויות מקומיות, כמי שהקימה את המקלט הערבי הראשון וכמי שהקימה את מקלט הנערות הערביות אני יודעת שאכן, ראשי הרשויות המקומיות, הרבה פעמים רוצים לברוח מהקמת שרות כזה, כי הם יודעים שזה לא מצטייר טוב אצל הבוחרים שלהם וזה יביא להם בעיות וחיכוכים עם האוכלוסייה שהם לא רוצים ומעדיפים לא לקבל על עצמם ואני מפה קוראת לכל ראשי הרשויות ואני אומרת לכם, אנחנו נפעל ונמשיך לפעול וציפי יודעת ומיכל יודעת, שאני פעלתי בנושא הזה ואני אמשיך לפעול כדי שראשי הרשויות המקומיות יקבלו גם כן על עצמם את האחריות בהגנה על נשים.

עאידה תומא סלימאן: בנושא של המצ'ינג ובנושא של התקציב, אני יודעת ששר הרווחה ובשיחה אתו אני הבנתי שהוא לא כל כך חסיד של שיטת המצ'ינג.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה החלטה שהיא ברמה של האוצר וגם של התקציבים, אבל אנחנו כן נבקש ברשויות המקומיות שבאשכולות הנמוכים במדינה, שיהיה להם פטור מעניין המצ'ינג, אחרת אנחנו מחזקים את החזקים ומחלישים את החלשים וממשיכים להגדיל את הפערים בין הרשויות ובמיוחד באוכלוסייה הערבית שרובם נמצאים באשכולות הנמוכים.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל את המידע שביקשתי מהמשטרה, בעניין עיר ללא אלימות והחלוקה ואיך מנוצל התקציב ועד כמה יש אפשרות - - -

<אסתר לוי: אני רק חייבת לציין שהנתון שלך הוא לא נכון לחלוטין, הרגע דיברתי עם יוסוף אל ווזאייר שהוא מנהל מחוז דרום, בדווים וצפון, יש לנו 9 עו"ס משטרה שעובדים בפועל, אני יודעת כי אנחנו - - -

<גונן ירום: אסתי סליחה, אנחנו נבדוק וניתן לכם נתונים מדויקים כמו שביקשת.

<אסתר לוי: הנתון הוא לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש באמת לקבל את הזה ואני אבקש שוב לא להתפרץ לדברים שלי בסיכומים, אני בדיוק אמרתי, אני מבקשת את הנתונים שלכם.

עאידה תומא סלימאן: לא צריך היה להתפרץ.

<אסתר לוי: אבל זה נתון שהוא לא נכון, אז אי אפשר לא - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני באמצע הסיכום.

עאידה תומא סלימאן: הרי אי אפשר להתמקד ולסכם כאשר כל הזמן קוטעים, אני ביקשתי נתונים כשיגיעו הנתונים נהיה יותר חכמים ונדע מי צדק ומי לא צדק ומי קיבל מידע נכון ומי נתן מידע לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: את המקרים הספציפיים, גם של נשים שסורבו וגם של נשים שלא קיבלו את תעודת הזכאות אני ארצה שנעקוב אחר כך, לקבל את השמות ולפנות לגורמים, אנחנו נפנה מהועדה ונקל את התשובות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה גם למשרד השיכון לבדיקת כל הנושא של הקצאות הזכאות, סכומי הזכאות והאם יש כוונה להעלות ולדרוש, כן להעלות ולהתחשב, אני אסדוק אם זה מחייב איזה שהוא שינוי חקיקתי או שינוי רגולטיבי ונעשה את מה שצריך בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נרצה את המידע המרוכז בעניין נשים במקלטים, אני שוב מבקשת שהמשרד יבדוק איך לשכות הרווחה, גם עובדות משרד הרווחה, גם את התקנים של נערות במצוקה וגם מקלטי נשים וכמה נשים נתקבלו ומה הפריסה שלהן וכו', אבל אני ארצה שתבדקו בלשכות הרווחה כל הנושא של שימוש בזכות ובזכאות לשכר דירה, עד כמה באמת או לרענן את הנהלים לעו"סים כדי שיעבדו מול הנשים שינצלו את הזכאות הזו ואת הזכות הזו וגם בנושא של הפניות למסגרות חוץ ביתיות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להציף את הנושא הזה בדיון רציני, מעמיק, אפילו אם המשרד ייקח על עצמו לנהל כמה ימי עיון, לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: כל המסגרות, כל התכניות הטיפוליות, אני לא קוראת להן אפילו תכניות, תכניות טיפוליות, תכניות התערבות בנגב בעניין נשים ערביות, אני כבר התחלתי את הדיון הזה אתכם בנושא, אני רוצה לדעת כמה משפחות היום, בשנת 2016, כמה נשים הופנו לפתרון הזה שנקרא משפחות מארחות בנגב, אני רוצה את המידע הספציפי הזה.

עאידה תומא סלימאן: כמה נשים ערבות בדוויות ונשים ערביות בדוויות ששהו במקלט, מה היה ממוצע השהות שלהן וכמה מהן הועברו למשפחות חסות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי?

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על התכניות החדשות שיפתחו, ונעזור בעניין שתי הדירות אני אמשיך ללחוץ בעניין הזה, אבל אני אשמח גם לתת את הדעת אחר כך על הפער הזה בין תקנים לעו"ס נערה במצוקה ותכניות משולבות של גם מערכות החינוך ומערכות התעסוקה באיתור המוקדם, לא להגיע עד סוף הרצף עד שאפשר להכניס אותן למסגרת, אולי לנהל את השיח הזה גם עם המסגרות הקיימות, עם החוקרות הערביות שגם כן יתחילו לחקרו את התופעה בראיה שונה ממה שהיה קיים עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, אני מאד מכבדת את העשייה של לשכות הרווחה, אבל לפעמים מבט מבחוץ מביא תמונה שונה.

עאידה תומא סלימאן: שוב תודה לכולכם ואני יודעת שכל אחת כנראה הגיעה לדיון הזה, הנושא בער בליבה, לכן היה קצת תוסס אבל לפעמים קשה להתמקד באווירה כזו, תודה לכולם.