ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 394, 2017-04-02 11:30

דוד אמסלם: רבותי, בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ו-2016, (מ/1074) - הכנה לקריאה שנייה ושלישית, כדי להיכנס לקונטקסט של הדיון, אנחנו בסופו של דבר כבר דיברנו על כל ההסתייגויות וכו'.

דוד אמסלם: אני אאפשר רק לח"כים לומר כמה מילים, ובסופו של דבר נעבור להצבעות כי בסך הכול בנושא הזה אנחנו דנים כבר למעלה מחודש וחצי.

דוד אמסלם: בכל מקרה בגלל שבישיבה האחרונה לא הגענו להבנות והזמן כבר חלף לו, החלטתי לקיים דיון בפגרה עצמה בגלל שיש בכוונתנו לסיים את הסיפור הזה כבר בשבוע הזה.

טלב אבו עראר: אני לא מבין.

טלב אבו עראר: מה היה דחוף?

טלב אבו עראר: אין לכם סבלנות?

דוד אמסלם: לא חשוב, בוא נתקדם.

טלב אבו עראר: היתה מלחמה?

טלב אבו עראר: אם היתה מלחמה באמת כולנו - - - להגיע לכאן.

דוד אמסלם: טלב, התגעגעתי אליך.

דוד אמסלם: לא ידעתי איך להביא אותך.

דוד אמסלם: אמרתי - בוא נביא אותך דרך הדיון.

דוד אמסלם: אני אתן לתומר כמה מילים, אחרי זה אעביר את רשות הדיבור לטלב, לאוסאמה ולעבדאללה.

דוד אמסלם: לאחר מכן נעבור ישר להצבעות.

דוד אמסלם: בבקשה.

<תומר רוזנר: בוקר טוב, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש.

<תומר רוזנר: בתום הדיון שהתקיים פה בפעם הקודמת לפני שהוצגו ההסתייגויות הנוספות, אנחנו הצגנו בפניכם מספר תיקונים קטנים שצריך היה להציג אותם, וקיבלנו את אישורכם להטמיע אותם בנוסח.

<תומר רוזנר: הנוסח שמופיע בפניכם, הנוסח להצבעות, מופיע בפניכם עם התיקונים הללו.

<תומר רוזנר: לאחר שקראנו שוב את הצעת החוק באופן דקדקני נמצא שיש עוד לבצע מספר תיקונים קטנים ואנחנו מבקשים את אישורכם כמובן לאותם תיקונים.

<תומר רוזנר: תיכף הם יוצגו על-ידי לירון או רוני בצורה מסודרת ותקבלו החלטה לגביהם.

אוסאמה סעדי: זה שינוים טכניים, מהותיים?

אוסאמה סעדי: מה זה?

דוד אמסלם: בוא נשמע.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 4 בהגדרה של "שימוש אסור" - זה מסומן בצהוב - אנחנו עושים הבהרה להגדרה בפסקה (2): "שימוש במקרקעין הטעון היתר שנעשה ללא היתר או בניגוד לתנאי היתר או שימוש במקרקעין בניגוד לתוכנית.

<לירון אדלר מינקה: ".

דוד אמסלם: <לפני שאנחנו ממשיכים, אני רוצה לקדם פה בברכה חבר הכנסת חדש - ג'מעה אזברגה.

דוד אמסלם: באמת, ברוך הבא.

דוד אמסלם: אנחנו מאחלים לך בהצלחה.>

ג'מעה אזברגה: תודה רבה.

<תומר רוזנר: אסביר במילה אחת את השינוי.

<תומר רוזנר: השינוי הזה נועד להבהיר ששימוש אסור, לעיתים שימוש במקרקעין לגבי חוק התכנון והבנייה, אינו טעון היתר.

<תומר רוזנר: אם זה שימוש חורג כמובן שצריך לקבל היתר.

<תומר רוזנר: אבל לעיתים החלפת שימושים במקרקעין לא חייבת להיות טעונה היתר אם התוכנית מתירה או שאי-אפשר לקבל שימוש חורג, למשל, אם זה סטייה ניכרת.

<תומר רוזנר: למשל, שימוש בקרקע מסוימת למטרה שהתוכנית קובעת אותה כסטייה ניכרת, אי-אפשר לקבל לגביה שימוש חורג.

<תומר רוזנר: לכן, הסיפא שהייתה המתייחסת רק לשימוש הטעון היתר היא לא נכונה.

<תומר רוזנר: לכן, הבהרנו שגם שימוש במקרקעין בניגוד לתוכנית לאו דווקא טעון היתר, יהיה אסור.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, יש פה הרחבה.

אוסאמה סעדי: יש פה הרחבה עוד פעם.

<תומר רוזנר: דיברנו על זה, אנחנו מבהירים את זה בנוסח.

<לירון אדלר מינקה: זה הבהרה של הסעיף.

אוסאמה סעדי: תומר, זה לא הבהרה, עם כל הכבוד.

אוסאמה סעדי: מכניסים פה שינוי מהותי.

אוסאמה סעדי: אנחנו דיברנו על זה כבר.

אוסאמה סעדי: היתה הגדרה של: כל שימוש במקרקעין שנעשה שלא בהתאם להוראות לפי חוק זה, ובכלל זה כל שימוש בעבודה אסורה, שימוש במקרקעין הטעון היתר.

<תומר רוזנר: כל תוכנית.

אוסאמה סעדי: זה לא קיים, נכון?

<בת-אור כהנוביץ: זה היה קודם, זה קיים.

<תומר רוזנר: קיים, אפשר להקריא לך מהנוסח הכחול.

אוסאמה סעדי: בחוק הקיים?

<עמית אופק: כן.

אוסאמה סעדי: אז למה אתם משנים את זה?

<תומר רוזנר: מבהירים את הנוסח.

דוד אמסלם: אוסאמה, תן לנו להתקדם.

דוד אמסלם: זה לא במהות.

דוד אמסלם: תתקדם.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אין פה מחשבים להבין על מה מדובר?

בצלאל סמוטריץ': אני מבין שאנחנו קוראים את הנוסח הכחול כמו שדובר כאן לפני שבועיים?

דוד אמסלם: לא, אנחנו חוזרים כרגע לנוסח שדנו עליו קודם, שעשינו עליו את הדיון.

בצלאל סמוטריץ': הסיכום שאתה אמרת, אדוני היושב-ראש - - -

דוד אמסלם: שיניתי את הסיכום.

דוד אמסלם: בצלאל, אני הסברתי לך.

דוד אמסלם: אנחנו חוזרים חזרה לדיון האחרון שהיינו, מהנקודה הזו.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת לא מבין.

בצלאל סמוטריץ': עושים צחוק מאתנו?

דוד אמסלם: מי זה עושים צחוק?

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע.

דוד אמסלם: מי זה עושים?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: בצלאל, אני החלטתי עכשיו לכנסת את הוועדה עכשיו ולהמשיך מהנקודה שסיימנו בה.

בצלאל סמוטריץ': מה זה הנקודה שסיימנו?

דוד אמסלם: בנוסח האחרון שהופץ.

דוד אמסלם: הנה, פתח את המחשב.

דוד אמסלם: מה שמופיע לך במחשב.

בצלאל סמוטריץ': אין לי מחשב.

בצלאל סמוטריץ': אם יתנו לי אוכל להסתכל.

דוד אמסלם: אם הייתי עוקב אחרי כל הדיונים היית יודע במה מדובר.

בצלאל סמוטריץ': עקבתי אחרי כל הדיונים.

דוד אמסלם: לא היית פה כמעט.

בצלאל סמוטריץ': אצלך בחדר זה גם נקרא?

דוד אמסלם: זה משהו אחר, לא קשור.

דוד אמסלם: אבל לא חשוב, עזוב.

דוד אמסלם: זה גם הופץ.

דוד אמסלם: בוא, תתקדם.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מצליח להבין.

בצלאל סמוטריץ': האופוזיציה יצביעו בעד?

<תומר רוזנר: אני רק אבהיר לחבר הכנסת סעדי שהנוסח הזה משקף גם את החוק הקיים וגם את הנוסח הכחול המקורי שהיה בנוסח הכחול של הצעת החוק, וגם את הכוונה של חברי הוועדה בדיונים הקודמים.

<תומר רוזנר: פשוט זה הבהרה נוסח.

אוסאמה סעדי: אם זה היה בחוק הקיים לא היה צריך לשנות את זה.

עבדאללה אבו מערוף: יש לי שני את שני הנוסחים.

עבדאללה אבו מערוף: זה היה כך: שימוש במקרקעין הטעון היתר שנעשה ללא - - -, בניגוד לתנאי היתר.

עבדאללה אבו מערוף: אמרנו: למטרות בנייה.

<תומר רוזנר: זה היה ההסתייגויות שלך.

<תומר רוזנר: זה בסדר, היא נשארת.

עבדאללה אבו מערוף: כן, בסדר – אוקי.

דוד אמסלם: ההסתייגות נשארת, אבל היא לא מתקבל.

דוד אמסלם: בבקשה, נתקדם.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 7, סעיף 257ב(א)(3), בנושא של "לערוך בדיקות ומדידות".

<לירון אדלר מינקה: הסעיף השגרתי בכל החוקים הוא: "לערוך בדיקות ומדידות או ליטול דוגמאות לשם בדיקה, וכן להורות על מסירת דוגמאות לבדיקת מעבדה או על שמירתן לתקופה שיורה או ינהוג בהן בדרך אחרת.

<לירון אדלר מינקה: ".

<לירון אדלר מינקה: אנחנו התאמנו את הנוסח לנוסחים השגרתיים שקיימים בדרך כלל בחקיקה.

<לירון אדלר מינקה: אני מפנה את תשומת הלב, התיקון מסומן בצהוב.

דוד אמסלם: זה תיקון טכני.

דוד אמסלם: הלאה.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 14 בנושא של מערכת הביטחון.

<לירון אדלר מינקה: כאן זה לא מסומן בצהוב.

<לירון אדלר מינקה: זה סעיף 257ג5(א) (3) בנושא הסייג לגבי זכות כניסה למפקחים במערכת הביטחון.

<לירון אדלר מינקה: המשרד לביטחון הפנים בדיונים הקודמים ביקשו להוסיף כאן שזכות הכניסה תוגבל גם כשיש פעילות שהמפקח אינו רשאי להיחשף להם מטעמים של הגנה על שלום הציבור וביטחונו.

<לירון אדלר מינקה: זה נשמט בטעות בנוסח האחרון ואנחנו נוסיף את זה כאן.

<לירון אדלר מינקה: ב-(3) יתווסף גם שהוא אינו רשאי להיחשף להם מטעמים של הגנה על שלום הציבור ובטחונו.

דוד אמסלם: אוקי.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 17, 257ג12(ב) - גם קשור למערכת הביטחון.

<לירון אדלר מינקה: זה גם הבהרת נוסח, זה מסומן בצהוב.

<לירון אדלר מינקה: זה המילה האחרונה בעמוד.

<לירון אדלר מינקה: ההסמכה של המפקחים במתקן ביטחוני סודי זה לא לפי הוראות סימן זה, אלא לפי הוראות סימן ב'.

<לירון אדלר מינקה: זאת אומרת, ההסמכה של המפקחים היא שר האוצר מסמיך אותם בהסכמת השר הממונה - זה המשמעות.

דוד אמסלם: טוב.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 19 - כאן אני אקריא.

<לירון אדלר מינקה: זה סעיף 257ג13 - מסומן בצהוב.

<לירון אדלר מינקה: זה גם מערכת הביטחון.

<לירון אדלר מינקה: הנוסח יהיה כזה: "קבע השר הממונה כי מתקיימים במתקן ביטחוני סודי טעמים של סודיות מיוחדת המונעים מסירת דיווח כאמור בסעיף קטן 257ג12(ד) (בסעיף קטן זה – מיתקן ביטחוני סודי מיוחד), יופעלו סמכויות הפיקוח והאכיפה לפי סימן ב' בכפוף לסייגים שבסימן זה לעניין אותו מתקן על-ידי מפקח שהוא עובד משרדו של השר הממונה על אותו מתקן או שהוא משרת בגוף הביטחוני האחראי על אותו מתקן שהוסמך על-ידי השר הממונה.

<לירון אדלר מינקה: (ב) מנהל המיתקן הביטחוני הסודי המיוחד או ראש הגוף הביטחוני האחראי על המיתקן יורה בנוהל על אופן הפיקוח והאכיפה על יישום ההוראות לפי חוק זה באותו מתקן, בהתבסס על הנוהל שנקבע לפי הוראות סעיף 257ג11.

<לירון אדלר מינקה: ".

עבדאללה אבו מערוף: זה חדש, זה לא היה.

<לירון אדלר מינקה: זה היה מנוסח קצת אחרת, אנחנו הבהרנו את הנוסח.

עבדאללה אבו מערוף: כן, בסדר.

<תומר רוזנר: זו הבהרת נוסח לגבי המתקנים המיוחדים הסודיים במיוחד שלגביהם יהיו פקחים פנימיים של המשרד הרלוונטי.

דוד אמסלם: בסדר גמור.

דוד אמסלם: הלאה.

עבדאללה אבו מערוף: רק אחר כך שנדע.

עבדאללה אבו מערוף: כאן כתוב שמונה חודשים למערכת הביטחון, - - - שישה חודשים.

<תומר רוזנר: לא, זה רק לאישור הנוהל.

<לירון אדלר מינקה: זה לקביעת הנהלים שלהם.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר - אוקי, טוב.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 25, סעיף 205(ב) בנושא של מועד הביצוע של צו הריסת תוספת בנייה.

<לירון אדלר מינקה: היה כתוב 14, אנחנו איחדנו את זה והפכנו את זה ל-21 יום כמו שמופיע בשאר הסעיפים.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו ביקשנו 60.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: לא חשוב.

<תומר רוזנר: כיוון שבצווים השיפוטיים נקבע 21 ימים, חשבנו שגם בצווים המינהליים זה נכון.

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: הבנתי, הבאנו את זה לאחידות.

<תומר רוזנר: אני מבקש, אני רוצה להביא את זה לאחידות בכל הצווים המינהליים שבוטל ביצועם על מי ש - - -

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: עמית, מקובל עליכם?

<עמית אופק: כן, אנחנו - - -

דוד אמסלם: טוב, הלאה.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 28, סעיף 205ב סעיף קטן (ג).

<לירון אדלר מינקה: שוב מופיע 21 יום – זה מסומן בצהוב.

<לירון אדלר מינקה: בסעיף קטן (ד) אנחנו הוספנו כאן עוד שינוי קטן לגבי הנושא של מועד הביצוע.

<לירון אדלר מינקה: כשהבן-אדם בעצמו לא מבצע את הצו והרשות האוכפת הולכת לבצע את הצו, הוספנו כאן איזושהי הגבלה על מועד הביצוע.

<לירון אדלר מינקה: מדובר על צו לסגירת מקום.

<לירון אדלר מינקה: היא תהיה רשאית לסגור את המקום מיום שהסתיימה התקופה האמורה בסעיף קטן (ג) ועד לתום התקופה האמורה שנקבעה בצו האמור בסעיף קטן (א).

<לירון אדלר מינקה: זאת אומרת, אם אותו בן-אדם לא ביצע תוך 21 יום, אז מתום ה-21 יום - - -

איתן ברושי: כל דבר אפשר לסגור בצו הזה בלי בית-משפט בלי כלום?

<תומר רוזנר: לא, לא.

<תומר רוזנר: קודם כל, אנחנו מדברים על תנאים מאוד מאוד מאוד - - -

איתן ברושי: זה יותר קשה מהתאגיד מה שאתם עושים כאן.

דוד אמסלם: שניה, דקה.

דוד אמסלם: ברושי, אנחנו לא מתחילים עכשיו את הדיון מלפני חודש וחצי.

איתן ברושי: עושים כבר התיקונים.

דוד אמסלם: אני מסביר.

דוד אמסלם: אתה אפילו לא יודע במה מדובר פה.

דוד אמסלם: תתקדם.

<תומר רוזנר: בדיוק מהסיבה הזו, בין היתר, אנחנו מגבילים כאן את הרשות, את היכולת של הרשות האוכפת לפעול לתקופה מאוד מוגדרת.

<תומר רוזנר: כמובן שמדובר בצו שהוא צו שני אחרי שהופר צו קודם שהיה אפשר לתקוף אותו כמובן בבית-משפט.

<תומר רוזנר: גם לצו הזה אפשר ללכת לבית-משפט.

דוד אמסלם: גם את זה יכול לבית-משפט תמיד.

בצלאל סמוטריץ': מה זה התקופה שאמורה בסעיף קטן (א)?

בצלאל סמוטריץ': מאחרי 21 יום?

<תומר רוזנר: עד 60 יום.

בצלאל סמוטריץ': שזה מה?

<תומר רוזנר: סגירת מקום אם אתה משתמש בו שלא כדין.

בצלאל סמוטריץ': ומה קורה אחרי 60 יום האלה?

<תומר רוזנר: אם הרשות האוכפת רוצה שזה יהיה סגירה יותר ארוכה היא צריכה פנייה לבית-המשפט.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': לפני התיקון הזה אז יכול היה להיות בלתי מוגבל?

<בת-אור כהנוביץ: לא היה.

<קריאה: הכלי הזה לא היה קיים.

בצלאל סמוטריץ': לא, לפני התיקון שעשינו היום.

<תומר רוזנר: בהצעה לפני היום לא היה ברור לאיזה תקופה יכולה לסגור הרשות את המקום.

<תומר רוזנר: לכן, יש פה הבהרה ש- - -

בצלאל סמוטריץ': זה לא הבהרה, זה שינוי משמעותי.

בצלאל סמוטריץ': למה החלטתם תקופה של 60 יום?

<בת-אור כהנוביץ: לא, לא לאיזה תקופה.

<בת-אור כהנוביץ: התקופה היא עדיין אותה תקופה.

<בת-אור כהנוביץ: לא היה ברור מתי היא מתחילה לעשות את זה.

<בת-אור כהנוביץ: הרשות היתה יכולה בעוד שנה לבוא ולסגור ל-60 יום ובדבר הזה אין שום תועלת.

<בת-אור כהנוביץ: הרעיון זה שהרשות, ברגע שהבן-אדם לא מבצע את זה, תפעל בהקדם לבצע את זה במקומו שאם לא כן היא מפסידה ימים.

<תומר רוזנר: או שהיא תלך לבית-משפט אם היא חושבת - - -

דוד אמסלם: הלאה.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 29, סעיף 206(ד)(1) - קודם כל, יש כאן הבהרה שהיא כרגע לא כתובה בנוסח.

<לירון אדלר מינקה: זאת אומרת, היא כתובה אבל אנחנו נבהיר את זה.

<לירון אדלר מינקה: אם ניתן צו הריסה מינהלי ובן-אדם המשיך לבנות לאחר מתן הצו ועוד לא בוצע הצו, אפשר יהיה לבצע גם את מה שהוא בנה לאחר מתן הצו.

אוסאמה סעדי: בלי שיפנו עוד פעם.

<לירון אדלר מינקה: זה אותו צו שכבר ניתן.

אוסאמה סעדי: כן, אבל הצו בוצע והבניין - - -

<לירון אדלר מינקה: לא בוצע.

<לירון אדלר מינקה: אם הצו עוד לא בוצע - - -

דוד אמסלם: הבן-אדם קיבל צו הריסה, לא מבצע ותוך כדי זה הוא גם ממשיך לבנות.

דוד אמסלם: אז ברור - - -

אוסאמה סעדי: זה אותו צו.

דוד אמסלם: כן, זה אותו צו.

<תומר רוזנר: כמובן שזה יהיה במסגרת אותם 60 יום שיש לרשות - - -

דוד אמסלם: בוודאי, בוודאי.

דוד אמסלם: הלאה.

ומסומן בצהוב: יש שם הוראות על ה-60 יום, מתי ה-60 יום חלים אם ביקשו עיכוב ביצוע, אם בית-משפט נתן עיכוב ביצוע, לא נתן עיכוב ביצוע.

ומסומן בצהוב: כל ההוראות האלה יחולו גם על המקרה הזה.

ומסומן בצהוב: עמ' 32, סעיף 209 - - -

בצלאל סמוטריץ': יש לך את 31 קודם.

<לירון אדלר מינקה: הדברים שמסומנים בצהוב ואני לא קוראת הם דברים שסוכמו קודם בוועדה והוקראו כבר או שזה שינויי נוסח.

<לירון אדלר מינקה: סעיף 209, עמ' 32, סעיף קטן (ד) - בעקבות ההערות שנשמעו כאן בוועדה לגבי הנושא של שימוע ועיון חוזר והבקשה שיהיה שימוע, אבל שלא יתווספו כאן עוד ועוד הליכים, אנחנו כתבנו כאן את סעיף קטן (ד): "אין בהוראות סעיף זה כדי למנוע ממי שרואה עצמו נפגע מצו מינהלי שניתן לפי הוראות פרק זה לפנות לנותן הצו ולהביא בפניו את טענותיו.

<לירון אדלר מינקה: ".

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שביקשנו.

דוד אמסלם: כן.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי איך זה פותר את הבעיה.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן עוד הליך עליו אפשר לעתור בנפרד.

<תומר רוזנר: לא.

<בת-אור כהנוביץ: זה לא מייצר הליך, זה פשוט מאפשר פנייה לגורם, לשמוע אותו.

<בת-אור כהנוביץ: זה כתוב כאן.

בצלאל סמוטריץ': למה צריך לכתוב את זה?

<לירון אדלר מינקה: זו היתה בקשת הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל אני שואל עוד פעם.

דוד אמסלם: מה השאלה?

בצלאל סמוטריץ': דודי, קצת נחת.

בצלאל סמוטריץ': לא נעים לי ככה לנהל דיון.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אני שואל מה השאלה?

בצלאל סמוטריץ': אתה עצבני על הבוקר.

דוד אמסלם: לא עצבני.

בצלאל סמוטריץ': - - - תן לנו.

בצלאל סמוטריץ': אני מבין שאתה אמור להיות עצבני כי אתה בבת אחת עושה פה פליק-פלאק מכל הסיפור - - -

דוד אמסלם: דקה, אל תחלק לי ציונים.

דוד אמסלם: אני בגדול מקדיש לנושא הזה חודש וחצי.

דוד אמסלם: עברנו על הכול כבר.

בצלאל סמוטריץ': היה סיכום בישיבה האחרונה.

בצלאל סמוטריץ': להביא לך סרטון?

בצלאל סמוטריץ': להראות לך אותך ואת וביטן מדברים?

דוד אמסלם: בצלאל, אני לא עובד אצלך, ואני לא צריך להתנצל בפניך על שום דבר שאני עושה וגם לא לבקש את האישור שלך.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש גם איך מנהלים קואליציה - - -

דוד אמסלם: אגב, אני מצטער שנתתי לך להיכנס לחדר שלי.

דוד אמסלם: להבא אתה גם לא תיכנס.

בצלאל סמוטריץ': לא אכנס.

דוד אמסלם: בגדול, אני מנהל דברים מחוץ לקלעים כדי להביא איזשהם הסכמות ואני לא צריך אותך בשביל זה.

בצלאל סמוטריץ': חיפשתי אותך.

בצלאל סמוטריץ': אתה צריך את האצבע שלי.

דוד אמסלם: תעשה מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אתה שואל אותי, ולכן אני אומר לך שאנחנו דנו.

דוד אמסלם: אני קבעתי את הישיבה הזו כדי להצביע על ההסתייגויות כי דיברנו עליהן כבר.

בצלאל סמוטריץ': אתה מוכן להסביר לי מה קרה מהישיבה האחרונה עד עכשיו?

דוד אמסלם: הסברתי.

דוד אמסלם: אני בסופו של דבר קיבלתי החלטה ביחד עם יושב-ראש הקואליציה שאנחנו נעשה את הדיון היום במקום לעשות אותו בעוד חודש וחצי ונביא את זה ביום רביעי, בעזרת השם.

דוד אמסלם: נסיים את העניין.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל גם קיבלת החלטה לחזור בך מהדברים שסוכמו.

דוד אמסלם: אבל לא הבנת.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני בן-אדם גמיש.

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה, אבל צריך לתאם את זה עם הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': יש עוד הרבה אנשים ששותפים פה.

בצלאל סמוטריץ': חיפשתי.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע יפה מאוד שמהרגע - - -

טלב אבו עראר: אני לא מבין מה הוא רוצה.

טלב אבו עראר: הוא בא לעשות בלגן וזהו.

דוד אמסלם: טלב, תן לי.

דוד אמסלם: בצלאל, בצלאל, אני לא הבאתי שום דבר פה להצבעה, ולכן לא הייתי צריך לעדכן אותך.

דוד אמסלם: יש דברים שאני עושה תוך כדי תנועה.

בצלאל סמוטריץ': חיפשתי אותך.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה כחבר, אין לי בעיה.

בצלאל סמוטריץ': דודו, לא כחבר, כחבר ועדה.

בצלאל סמוטריץ': עזוב כחבר.

דוד אמסלם: לא קשור.

דוד אמסלם: אני לא מעדכן את כל מי שחבר בוועדה במה שאני - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל חיפשתי אותך, נכון?

בצלאל סמוטריץ': ברגע שזימנת, חיפשתי אותך.

דוד אמסלם: לא ראיתי את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני אראה לך, גם בטלפון וגם בהודעות.

דוד אמסלם: אוקי, ו-?

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אתה מפתיע.

בצלאל סמוטריץ': אתה הולך 180 מעלות מהסיכום הקודם שאני מכיר כקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': ולא רק אני, עוד חברי קואליציה.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה חוזר בך מהכול, תדחה את ההצבעה למחר.

בצלאל סמוטריץ': תן לי להביא לפה את חברי הקואליציה האחרים ונראה אם זה יעבור או לא.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: בצלאל, אני החלטתי שאנחנו מקיימים את הדיון היום.

בצלאל סמוטריץ': אבל הבעיה היא לא מתי הדיון, הבעיה שלי על מה אתה מקיים את הדיון.

דוד אמסלם: אמרתי שאני החלטתי את הדיון בדיוק כמו שהיה שבוע שעבר.

בצלאל סמוטריץ': בניגוד למה שאתה וביטן - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה לא חייב לי, אתה חייב - - -

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: לא חייב לך שום דבר.

דוד אמסלם: אתה תצביע פה מה שאתה רוצה, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': דודי, אתה חייב לקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': אל תכעס עליי - - -

דוד אמסלם: אני כרגע היושב-ראש.

דוד אמסלם: בצלאל, מה שאתה מדבר בחדר שלך או מה שעושה - - - בחדר שלו, זה לא מעניין אותי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין מה שאתה אומר, תסלח לי.

דוד אמסלם: איזה סיכום יש?

דוד אמסלם: עם מי?

דוד אמסלם: היה איתך סיכום?

דוד אמסלם: היה איתך סיכום?

בצלאל סמוטריץ': היה סיכום כאן - - -

דוד אמסלם: איתך?

דוד אמסלם: עם מי היה הסיכום?

בצלאל סמוטריץ': היה סיכום פה עם כל חברי הקואליציה שחוזרים חזרה לנוסח הכחול - - -

דוד אמסלם: זה אני, אני.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא סיכום.

דוד אמסלם: אני לא הבאתי את זה להצבעה, לא כלום.

דוד אמסלם: אני רק הודעתי להם.

דוד אמסלם: אתה היית כאן, שמעת.

דוד אמסלם: הודעתי, ועכשיו אחרי זה החלטתי שאני חוזר בי.

דוד אמסלם: אז אני צריך לבקש את האישור שלך?

בצלאל סמוטריץ': אתה לא צריך לבקש אישור, אתה צריך לנהל דיאלוג עם החברים שלך בקואליציה.

דוד אמסלם: אני לא מנהל.

דוד אמסלם: בצלאל, הסברתי לך.

דוד אמסלם: תציע להחליף אותי כאן ואתה תנהל דיאלוג עם מי שאתה רוצה.

בצלאל סמוטריץ': - - - להחליף אותך, אבל אני חושב שככה לא - - -

דוד אמסלם: אתה כבר עשר דקות עכשיו מפריע לי בדיון הזה.

בצלאל סמוטריץ': דודי, אני רק אומר לך שאם דברים לא יהיו בהבנות בסופו של דבר אתה תביא את זה, הם הרי יצביעו נגד.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיה לך רוב, לא פה ולא במליאה - זה הכול.

דוד אמסלם: אז שלא יהיה, בסדר?

דוד אמסלם: תצביעו מה שאתם רוצים.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיה רוב - - -

דוד אמסלם: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: יש לנו ועדות שאתם מנהלים, הכול בסדר.

דוד אמסלם: אני אמרתי לך איך להצביע, בצלאל?

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר לסעיף הזה.

בצלאל סמוטריץ': החשש שהעלינו בדיונים הקודמים היה שהעובדה שאנחנו מייצרים כאן עכשיו זכות טיעון - - -

דוד אמסלם: וואלה, יופי - אנחנו עובדים אצלכם.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא עובדים אצלנו.

דוד אמסלם: ככה זה נראה, ככה זה נראה.

בצלאל סמוטריץ': עובד אצל הקואליציה.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אתה חושב שאנחנו עובדים אצלך ואצל בנט.

בצלאל סמוטריץ': לא, ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': אתה עובד אצלו - - -

דוד אמסלם: אז תפסיקו, תירגעו.

דוד אמסלם: תהיו קצת צנועים ותנו לנו גם לנהל את הדברים כמו שאנחנו מבינים.

דוד אמסלם: קצת, לא הרבה.

דוד אמסלם: טיפ טיפה - קצת.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': שנעמוד דום?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אדוני, תעיר את ההערה שלך.

דוד אמסלם: אין שום בעיה, תצביע איך שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אל תגיד לי מה לעשות.

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר לסעיף הזה.

בצלאל סמוטריץ': החשש שעלה היה שקביעת זכות טיעון או חובת שימוע ספציפית בהליכים האלה המינהליים, מעבר למה שקיים ממילא כי זה כללי הצדק הטבעיים, תייצר עוד הליך.

בצלאל סמוטריץ': אפשר יהיה לעתור רק עליו בבית-משפט.

בצלאל סמוטריץ': אפשר יהיה ללכת לבית-משפט רק על זה שלא קוימה זכות הטיעון הזו או חובת השימוע הזו.

בצלאל סמוטריץ': את זה רצינו למנוע, ואני לא חושב שהנוסח הזה עושה את זה.

דוד אמסלם: זה ההסתייגות שלך?

בצלאל סמוטריץ': זו לא הסתייגות, זו שאלת הבהרה.

דוד אמסלם: אבל אני אמרתי, אני ביקשתי את זה בגלל שלא היית בדיונים הקודמים.

דוד אמסלם: אני יודע מה שאני אומר.

בצלאל סמוטריץ': אני יודע מה שביקשת - - -

דוד אמסלם: הרי למה אני מתעצבן?

דוד אמסלם: הרי מתוך 150 שעות שאני מקדיש לזה, אולי באת שעה וחצי, ועכשיו אתה רוצה להחזיר אותנו.

דוד אמסלם: הרי זה היה הדיון בוועדה לפני שלושה שבועות.

בצלאל סמוטריץ': למה אתה משנה עכשיו את הנוסח?

דוד אמסלם: בגלל שאני החלטתי.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה החלטת, אפשר לסגור את הוועדה.

דוד אמסלם: לא הבנת?

דוד אמסלם: בגלל שאני החלטתי אז וזה היה מקובל על הממשלה.

דוד אמסלם: שכחו לשאול את סמוטריץ אם הוא מסכים.

דוד אמסלם: אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': דודי, זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': היה לך נוסח אחר שרציתם להביא - - -

דוד אמסלם: בצלאל, אני דיברתי עכשיו מילה?

דוד אמסלם: שמעת אותי?

דוד אמסלם: הרי הם הדפיסו את זה, נכון?

דוד אמסלם: אני באתי עכשיו.

דוד אמסלם: אתה חושב שישבתי איתם בבוקר?

בצלאל סמוטריץ': אני אומר, היה סיכום על נוסח אחר - - -

דוד אמסלם: אתה חוזר עכשיו לטענה מה קרה בשעה האחרונה ביום רביעי.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני מדבר עכשיו רק על הסעיף הזה.

דוד אמסלם: הסעיף הזה לא עלה בכלל עכשיו.

דוד אמסלם: הוא עלה לפני שבועיים.

בצלאל סמוטריץ': ואחר כך היו שיחות עם ארז ואיתך - - -

דוד אמסלם: לא על זה, לא על זה.

דוד אמסלם: אני מודיע לך, לא על זה.

בצלאל סמוטריץ': גם על זה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<בת-אור כהנוביץ: הסעיף הזה כמו שהוא מנוסח כרגע כסעיף קטן נותן בעינינו מענה מלא ונכון, מצד אחד, כדי לאפשר לבן-אדם עוד לפני שהוא רץ לבית-המשפט אם יש לו עובדות פשוטות שהוא יכול להבהיר לנותן הצו, להביא את זה בפניו.

<בת-אור כהנוביץ: מצד שני, זה לא יוצר הליך חדש בעינינו.

<בת-אור כהנוביץ: העובדה שזה נמצא כאן, העובדה שזה כתוב שזה לא מונע ממנו, אופן הניסוח לא יוצר הליך נוסף אלא להיפך.

<בת-אור כהנוביץ: זה מאפשר גם למי שנתן את הצו לראות שלא ייעשה טעות חלילה.

דוד אמסלם: תודה.

<תומר רוזנר: אני רק אבהיר עוד דבר.

דוד אמסלם: לא צריך להבהיר.

דוד אמסלם: בואו, תתקדמו.

<לירון אדלר מינקה: בעמ' 35, סעיף 214 - זה רק תיקונים טכניים.

<לירון אדלר מינקה: בעקבות הסיכומים שהיו כאן בוועדה שגם יושב-ראש ועדה מחוזית ויושב-ראש ועדה מקומית יוכל להוציא צו, הוספנו אותם כאן, שכשהם מוציאים את הצו הם צריכים כמובן להתייעץ עם התובע הרלוונטי לפני שהם מוציאים את הצו.

<לירון אדלר מינקה: זה התיקון.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, לא הבנתי עוד פעם את התיקון הזה.

<לירון אדלר מינקה: סעיף 214 קובע שלפני שנותנים צו צריך להתייעץ עם תובע, בהתאם למי שמוציא את הצו עם התובע הרלוונטי לעניין.

<לירון אדלר מינקה: בנוסחים הקודמים ההתייחסות היתה רק למהנדס או למתכנן כי זה מי שיכול היה להוציא את הצו.

<לירון אדלר מינקה: בעקבות הסיכומים בוועדה שגם יושב-ראש ועדה מחוזית יוכל להוציא את הצו, הוספנו אותו כאן לגבי חובת ההיוועצות.

דוד אמסלם: אגב, היתה לך הערה כזו אם אני לא טועה.

בצלאל סמוטריץ': כן, מדי פעם.

דוד אמסלם: בגלל זה גם תיקנו.

דוד אמסלם: סליחה, אנחנו מתנצלים.

דוד אמסלם: אבל תיקנו את זה ל ההערה שלך.

דוד אמסלם: באמת מתנצלים.

בצלאל סמוטריץ': אני שמח שמדי פעם אני מעיר גם הערות מחכימות.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע, מדי פעם.

דוד אמסלם: לא באתי בבוקר, שיניתי את זה.

דוד אמסלם: הערת לפני שלושה שבועות.

דוד אמסלם: סמוטריץ, עשה לי טובה.

דוד אמסלם: אני לא צריך פה משגיח כשרות על החוק הזה.

דוד אמסלם: תוריד את ה-PSI.

בצלאל סמוטריץ': לא משגיח - - -, היה סיכום ואתם הפכתם אותו ב-180.

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי, רק מה שאני צריך לעשות זה להראות לך סרטון שביטן יושב לידך ואתם בנחרצות מבהירים - - -

אוסאמה סעדי: אני לא מבין, אתה מקליט אותם?

אוסאמה סעדי: מה זה השטויות האלה?

אוסאמה סעדי: ביטן, תגיד מילה.

דוד אמסלם: בצלאל, מספיק.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 38, סעיף 217(א) לגבי הנושא של תפיסת כלים, בפסקה (2) - זה מסומן בצהוב.

<לירון אדלר מינקה: אנחנו כתבנו בנוסח שבית-המשפט שיוכל לדון בנושא של תפיסת כלים יהיה בית-משפט שלום הקרוב למקרקעין שבהם בוצעה העבודה האסורה.

<לירון אדלר מינקה: לאחר מחשבה נוספת אנחנו מבקשים לבטל את הנושא הזה של "הקרוב למקרקעין", ותפיסת כלים כמו כל תפיסת כלים אחרת ושיש גם בחוקים אחרים, אפשר יהיה לדון בה בבית-משפט שלום.

בצלאל סמוטריץ': כל בית-משפט שלום?

<תומר רוזנר: במחוז.

<לירון אדלר מינקה: באותו מחוז.

בצלאל סמוטריץ': אז למה לוותר על "הקרוב למקרקעין"?

דוד אמסלם: זה חשוב לך?

בצלאל סמוטריץ': כן, אני שואל - - -

דוד אמסלם: בגלל שכנראה המדינה ביקשה את הגמישות, בגלל שאם השופט יצא לחופש יש בעיה.

דוד אמסלם: הבנת?

<בת-אור כהנוביץ: בגלל שזה רק מכביד.

בצלאל סמוטריץ': לא, אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': אם זה - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, מותר לבוא לבית-משפט קרוב למקרקעין, מותר.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': החשש שלי הוא שהעבריין ימשוך את זה לבית-משפט רחוק ועכשיו הפקח צריך - - -

דוד אמסלם: העבריין לא מחליט לאן לשלוח את זה.

דוד אמסלם: זה המדינה מחליטה איפה להגיש.

<תומר רוזנר: לא - - -

בצלאל סמוטריץ': לא נכון, מה פתאום?

בצלאל סמוטריץ': אם אתה לא קובע בחוק אז הוא יכול להגיש בקשה לשינוי מקום.

בצלאל סמוטריץ': מה פתאום?

בצלאל סמוטריץ': אני שואל, למה אתם רוצים שזה יהיה במקום של היחידה אוכפת?

דוד אמסלם: אבל הם ענו לך.

דוד אמסלם: הם רוצים במחוז כדי לתת להם גמישות.

<עמית אופק: באותו מחוז.

בצלאל סמוטריץ': באותו מחוז.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שנוח לכם?

<קריאה: כן, כן.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 41, סעיף 219(ב) - זה דומה כאן למה שעשינו בצו סגירת מקום המינהלי, הגבלת הזמן שבו הרשות האוכפת יכולה לבצע את הצו אם הוא לא בוצע.

<לירון אדלר מינקה: היא תוכל לבצע את סגירת הבניין רק מיום שהסתיימה התקופה האמורה בסעיף קטן (א2) ועד לתום התקופה שנקבעה בצו כאמור בסעיף 218(א).

<בת-אור כהנוביץ: ככל שנקבעה.

<תומר רוזנר: הבהרנו את זה קודם.

<תומר רוזנר: זה מגביל את הרשות כדי שלא תבוא אחרי תקופה, מתי היא יכולה לבצע את הצו.

<תומר רוזנר: זה פשוט מגביל את הרשות לתקופה מאוד מוגדרת שבה היא יכולה לסגור את המקום.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 43, סעיף 220(ה) - זה אותו דבר, אותו רעיון.

<לירון אדלר מינקה: אם יש צו הפסקה שיפוטי שאחריו סוגרים בניין, גם כאן סגירת הבניין מיום שהסתימה התקופה האמורה בסעיף קטן (ד2) ועד לתום התקופה שנקבעה בצו כאמור בסעיף 220(א).

<לירון אדלר מינקה: ב-220(א) לא כתוב שחייבים להגביל את הצו בזמן, ולכן אנחנו נוסיף כאן:

<לירון אדלר מינקה: עד לתום התקופה שנקבעה בצו כאמור בסעיף 220(א) אם נקבעה תקופה, ככל שנקבעה - בסדר?

<לירון אדלר מינקה: עמ' 48, סעיף 222(ג1) – זה לא מסומן.

<לירון אדלר מינקה: כתוב כאן: העושה שימוש אסור, דינו - מאסר שנתיים או קנס כאמור בסעיף 61(א)(3).

<לירון אדלר מינקה: זה טעות דפוס, זה צריך להיות 61(א)(4).

<תומר רוזנר: בדומה לשאר הסעיפים שבהם נקבעו הקנסות.

<תומר רוזנר: זה היה במקור.

<תומר רוזנר: על כל יום שבו נמשכת העבירה לאחר שניתן לו הצו.

<לירון אדלר מינקה: זה הקנס המתמשך, מה שהפרדנו פה למגורים ושלא למגורים.

<תומר רוזנר: מדובר כמובן בקנס יותר גבוה ממה שהיה במקור בנוסח המקורי.

אוסאמה סעדי: מה הסכום עכשיו?

<תומר רוזנר: (א)(4) זה כ-230 אלף שקלים.

<תומר רוזנר: אבל זה רק טעות דפוס.

עבדאללה אבו מערוף: זה יותר גבוה.

<לירון אדלר מינקה: כן, זה טעות דפוס.

<לירון אדלר מינקה: זה הופיע בכחול ככה, זה היה כל הזמן ככה.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 52, רק הבהרה לגבי סעיף 229.

<לירון אדלר מינקה: סעיף 229 מדבר על בטלות היתר שניתן בהליך רישוי מקוצר.

<לירון אדלר מינקה: הסעיף הזה נשאר כאן.

<לירון אדלר מינקה: היה סעיף נוסף בדיונים הקודמים שדיבר על האפשרות של ביטול היתר בשל מסירת פרטים לא נכונים לא בכוונה להטעות אלא בתום לב.

<לירון אדלר מינקה: אנחנו בסופו של דבר לאחר מחשבה הורדנו את הסעיף הזה של ביטול ההיתר.

<לירון אדלר מינקה: מציעים להוריד את הסעיף הזה ולהשאיר רק את הסעיפים של מסירה ידיעה כוזבת או מטעה, והנושא של ביטול היתר שניתן בהליך רישוי בדרך מקוצרת.

<תומר רוזנר: כאשר הכוונה של כולנו היא שימשיכו לחול כללי המשפט המינהלי הרגילים שבהם מוסד התכנון, אם יתברר לו שהוא נתן היתר על יסוד פרטים בלתי נכונים או כמו כל החלטה מוטעית אחרת מבחינה מינהלית, הוא יוכל לפעול במישור המינהלי הרגיל ולבדוק אם אפשר לבטל את ההחלטה או מה אפשר לעשות איתה.

<תומר רוזנר: אין צורך בהוראה מפורשת בחוק הזה לעניין הזה.

דוד אמסלם: בת אור, מה העמדה שלכם?

<בת-אור כהנוביץ: אנחנו לא זכרנו סיכום כזה.

<תומר רוזנר: מה שארז ביקש.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שכן.

עבדאללה אבו מערוף: דיברנו אז.

דוד אמסלם: דיברנו אז שאם בן-אדם קיבל היתר לא על בסיס הצהרה שלו שקרית אלא כנראה שהיתה איזושהי בעיה, אז הוא לכאורה לא אשם בעניין.

<בת-אור כהנוביץ: לא, אבל פה זה כן על בסיס המידע שלו.

<עמית אופק: לא, מדברים על זה או ההצהרה השקרית?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: הצהרה שקרית - בוודאי.

<לירון אדלר מינקה: ההצהרה השקרית נשאר.

<לירון אדלר מינקה: ההצהרה השקרית זה - - -

דוד אמסלם: זה נשאר, בוודאי.

דוד אמסלם: בן אדם שקרן, מה?

דוד אמסלם: אלא אם נתנו למישהו היתר, ההוא לא יודע.

דוד אמסלם: הם טעו.

<לירון אדלר מינקה: עמית, נשאר מידע הכוזב ונשאר מי שנתן - - -

<עמית אופק: אבל עברנו למקום אחר.

<תומר רוזנר: לא, לא.

<רוני טיסר: זה נמחק, לא נשאר במקום אחר.

<לירון אדלר מינקה: הסעיף שהיה 216 הפרטים בלתי נכונים שזה טעות או תום לב או טעות של הרשות, אנחנו לאחר הדיונים גם אתכם בסופו של דבר אמרנו שיחולו כללי המשפט המינהלי הרגיל.

<לירון אדלר מינקה: אם יש טעות, הרשות תוכל לשקול את הדברים.

<תומר רוזנר: זו היתה בקשה של ארז.

דוד אמסלם: תשאירו את זה ככה כמו כל טעות רגילה.

דוד אמסלם: לא צריך להטיל משהו ספציפי לעניין הזה.

<תומר רוזנר: כן, בדיוק.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 55, סעיף 235 - זה לא כתוב בנוסח.

<לירון אדלר מינקה: אנחנו רק נבהיר כאן את הנושא שאפשר לדחות ביצוע צו אם הבנייה שעליה חל הצו אינה מסכנת את שלום הציבור.

<לירון אדלר מינקה: אנחנו נוסיף כאן שגם השימוש כמובן.

<לירון אדלר מינקה: הבנייה או השימוש שעליהם חלים הצו אינם מסכנים את שלום הציבור ובטיחותו.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: דיברנו על זה גם - כן.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 57, סעיף 238 - הנושא של הפעלת כוח בביצוע צו.

<לירון אדלר מינקה: בעקבות הדיונים שהיו בוועדה כתבנו שיהיה כתוב כך: "הוטל צו לפי פרק זה, רשאי מפקח מטעם הרשות האוכפת להיכנס למקום שהצו חל עליו לשם ביצוע הצו, להרחיק ממנו כל אדם וחפץ ולנקוט אמצעים סבירים, לרבות שימוש בכוח סביר כלפי רכוש כדי להבטיח את ביצוע הצו, ובלבד שהזדהה כאמור בסעיף 257ג(א), ורשאי שוטר לסייע בביצוע הצו, לרבות באמצעות שימוש בכוח סביר כלפי רכוש וכלפי אדם.

<לירון אדלר מינקה: ".

<תומר רוזנר: רק שוטר יכול ל- - -

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: הלאה.

<לירון אדלר מינקה: עמ' 59, סעיף 211(ה) - זה לא כתוב כרגע בנוסח.

<לירון אדלר מינקה: הסעיף מדבר על זה שבצווי הפסקה אי-אפשר יהיה לעכב את הביצוע, אבל בית-משפט יהיה חייב לקיים דיון מהיר תוך 30 יום.

<לירון אדלר מינקה: אנחנו רוצים להבהיר כאן שגם בערעור על צווי הפסקה.

<לירון אדלר מינקה: זה אותו עניין.

<לירון אדלר מינקה: אם מעכבים צו הפסקה אז כל צו ההפסקה מבוטל.

<לירון אדלר מינקה: אי-אפשר לעכב אותו, אבל חייבים לדון בו בצורה מהירה, גם בערעור.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול פה שאלה.

בצלאל סמוטריץ': למה אנחנו לא דורשים כדי למנוע פניות שווא - רק ידחו, הרי יעצרו את המבצע ו- - - את הכלים ו-700 שוטרים מחכים - למה לא לדרוש הפקדת ערובה?

<בת-אור כהנוביץ: יש הוראה כזו.

אוסאמה סעדי: אבל לפעמים נותנים יותר.

אוסאמה סעדי: יש לך סמכות, מה אתה רוצה?

אוסאמה סעדי: נותנים.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא נותנים.

בצלאל סמוטריץ': בפועל זה אחת המכשלות היותר גדולות, אתם יודעים את זה טוב ממני, במבצעי אכיפה.

בצלאל סמוטריץ': להתנות, כמו שעושים בערעור - חייב, אלא אם כן יש לו סיבות אחרות.

דוד אמסלם: זה רשאי, נכון?

בצלאל סמוטריץ': - - - תהיה שבית-המשפט דורש, הוא יכול לפטור מטעמים מיוחדים שיירשמו כמו בערעורים.

בצלאל סמוטריץ': ככה זה בערעורים.

דוד אמסלם: בצלאל, בגדול המדינה יכולה לבקש את זה.

דוד אמסלם: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: אני לא רואה את זה - להיפך.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל במעמד צד אחד המדינה לא יכולה לבקש.

דוד אמסלם: אני מסביר.

דוד אמסלם: המדינה יכולה לבקש את זה.

דוד אמסלם: אם במקומות מסוימים יחליטו שכן אז אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': המדינה לא יכולה לבקש את זה.

בצלאל סמוטריץ': העבריין פונה לבית-משפט, המדינה לא פה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מדברים עכשיו על מעמד צד אחד.

בצלאל סמוטריץ': הוא מחכה וחצי שעה לפני הפינוי הוא רץ לבית-המשפט.

בצלאל סמוטריץ': הוא הרי תמיד עושה את זה, הוא לא ילך ברגע שהוא קיבל את הצו.

בצלאל סמוטריץ': הוא יחכה לדקה ה-90.

בצלאל סמוטריץ': באותה שניה הוא בא לבית-המשפט ועכשיו הוא קיבל צו במעמד צד אחד.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו המבצע הלך, צריך להתחיל אותו מחדש.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שבית-המשפט יגיד לו: אדוני, תנאי לקבל צו כזה: תפקיד, בבקשה, ערובה 50,000 שקל שאם מתברר שזו בקשת סרק היא מחולטת.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו הבן-אדם יחשוב חמש פעמים.

בצלאל סמוטריץ': אם יש לו טיעון אינטליגנטי רציני משפטית - סבבה, אני רוצה לתת לו.

בצלאל סמוטריץ': לא רוצה למנוע ממנו זכות גישה לערכאות.

בצלאל סמוטריץ': אבל אם הוא מגיש תביעת סרק רק כדי לטרפד את מהלכי האכיפה, זה יעלה לו הרבה כסף.

טלב אבו עראר: בבקשה, תדעו שסמוטריץ יביא עוד מנדט לבית היהודי על בקשה כזו.

בצלאל סמוטריץ': נראה לי טריוויאלי לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': תשוו את הנוסח למה שקורה בערעורים.

בצלאל סמוטריץ': אני מגיש ערעור לבית-משפט, אני חייב בערובה.

בצלאל סמוטריץ': בית-משפט יכול לפטור אותי מטעמים מיוחדים שיירשמו.

בצלאל סמוטריץ': אבל ב-(ג) אתה נותן לו סמכות.

<עמית אופק: לא, ב-(2), (ב)(2).

<עמית אופק: (ב)(2) הוא יכול לתת במעמד צד אחד, אבל הצד השני חייב להצהיר בפניו, בפני בית-המשפט שהוא העביר לנו ולא קיבל תגובה.

<עמית אופק: הוא העביר את הבקשה לעיכוב ביצוע.

<עמית אופק: הרי בית-המשפט יכול לתת עיכוב ביצוע זמני רק אחרי שהוא קיבל את תגובת המדינה או הרשות המקומית.

<עמית אופק: הוא יכול לתת גם בלי שהוא קיבל את התגובה, רק בתנאי שמי שמבקש את עיכוב הביצוע מצהיר: העברתי להם את הבקשה והם לא נתנו לי תגובה.

<עמית אופק: זאת אומרת, בכל מקרה אנחנו היום מצמצמים את המקרים שבהם לא תהיה תגובה של הרשות האוכפת.

בצלאל סמוטריץ': אין כבר, גמרנו כבר עם בקשה למעמד צד אחד שמגישים חצי שעה לפני.

<עמית אופק: עדיין זה יהיה, אבל הוא יצטרך להצהיר שהוא פנה אלינו ואנחנו לא נתנו תגובה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל תוך חצי שעה אתה לא אמור לתת תגובה.

<עמית אופק: אני צריך לתת.

<עמית אופק: אם אני יכול, אני צריך לתת תגובה מידית, למשל, לבקש ערובה.

<בת-אור כהנוביץ: אנחנו יודעים לעשות גם את זה כשצריך.

בצלאל סמוטריץ': לא, בסדר.

<עמית אופק: מעבר לזה, אם אתה רוצה לחייב בית-משפט בהפקדת ערובה אתה צריך לקבוע אמות מידה שזה נכנסים כאן לשאלה - - -

דוד אמסלם: לא, אני לא רוצה להיכנס לזה.

דוד אמסלם: יש גם אנשים שאני לא רוצה שיבקשו מהם ערובה וכו'.

דוד אמסלם: אבל עזוב.

דוד אמסלם: טלב, מה רצית?

טלב אבו עראר: חבר הכנסת סמוטריץ, כמה שהוא כל כך תפס את ה - - -

דוד אמסלם: אבל הוא לא הנושא עכשיו, עזוב.

טלב אבו עראר: כמה שהוא יהיה יפה בציבור, הוא יביא עוד מנדטים לפי הסקרים – זו הכוונה.

תמר זנדברג: בסוף ביבי גונב לו את המנדטים של הקיצוניים, אל תדאג.

טלב אבו עראר: בדיוק.

טלב אבו עראר: סמוטריץ, תירגע.

טלב אבו עראר: תירגע, יא בצלאל.

טלב אבו עראר: אתה יושב גם בבית לא חוקי.

טלב אבו עראר: הוא יושב בבית לא חוקי גם - סמוטריץ.

דוד אמסלם: נשאר לנו סעיף התחולה.

דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה לעשות הפסקה של חמש דקות.

דוד אמסלם: אני רוצה לסגור את הפינה ולחזור.

דוד אמסלם: רבותי, אני ממשיך את הישיבה.

דוד אמסלם: לירון, תגמרי את זה.

<לירון אדלר מינקה: אנחנו בעמ' 77, סעיף 13(ג).

<לירון אדלר מינקה: אקרא את כל סעיף 13 מהתחלה: "סעיף 13(א) תחילתו של חוק זה שישה חודשים מיום פרסומו ( להלן – יום התחילה).

<לירון אדלר מינקה: (ב) הוראות סימנים (ג) אכיפה מינהלית, (ד) צווים שיפוטיים והריסה ללא הרשאה, (ו) אמצעי אכיפה נוספים ו-(ז) עיכוב ביצוע, בפרק י' לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה יחולו על צווים שניתנו מכוח הסימנים האמורים מיום תחילה ואילך.

<לירון אדלר מינקה: ".

עבדאללה אבו מערוף: זה מחוק.

<תומר רוזנר: בסעיף הזה אנחנו מבקשים רק בקשה אחת.

<תומר רוזנר: זו בקשה של גם הנסחית שלנו וגם - - -

בצלאל סמוטריץ': מדברים פה על שנתיים וחצי?

<תומר רוזנר: רגע, זה לא זה.

<תומר רוזנר: זה הסעיף הבא.

<תומר רוזנר: לגבי זה אנחנו שוקלים להפנות לסעיפים ספציפיים של פרק י' בחוק הקודם שחלים על צו, מה שנקרא צו הריסה ללא הרשאה, כדי ליצור קצת יותר ודאות לנושא של צווים מהסוג הזה.

<תומר רוזנר: אנחנו מבקשים את רשותכם להפנות לסעיפים הספציפיים.

<תומר רוזנר: למיטב זכרוני, זה סעיפים שנוגעים לערעור וסעיפים שנוגעים לנושא הביצוע.

דוד אמסלם: בסדר גמור.

<תומר רוזנר: כי זה רק לגבי צווים.

<תומר רוזנר: כדי להבהיר שצו ישן - - -

אוסאמה סעדי: לא רק צווים.

אוסאמה סעדי: אנחנו דיברנו בכלל על עבודה רק חדשה, לא על עבודה ישנה.

אוסאמה סעדי: לכן, אני רוצה גם - - -

<תומר רוזנר: לגבי מה?

<תומר רוזנר: אם זה עבודה ישנה לגבי עבירה פלילית עצמה, ברור שאי-אפשר להעמיד לדין לפי העבירה החדשה.

<לירון אדלר מינקה: ההתייחסות היא ליום התחילה, זה בסדר.

<תומר רוזנר: זה הוראות הדין הכללי.

<תומר רוזנר: אי-אפשר להעמיד אדם לדין באופן - - -

אוסאמה סעדי: סעיף קטן (א) מדבר על יום התחילה, סעיף קטן (ב) מדבר על תחילה של צווים חדשים.

אוסאמה סעדי: (ג) - אתם פה מחריגים את העניין הזה של עבודה ישנה, אתם אומרים עבודה חדשה.

<תומר רוזנר: נכון.

<לירון אדלר מינקה: אבל סעיף (ג) מפנה ליום התחילה.

<לירון אדלר מינקה: זאת אומרת, ההתייחסות לעבודה חדשה היא רק אחרי יום התחילה.

<לירון אדלר מינקה: מה שבוצע לפני יום התחילה שכתוב בסעיף קטן (א) - - -

אוסאמה סעדי: לא, זה לא היה ברור.

אוסאמה סעדי: לכן, אנחנו ביקשנו להחריג את זה.

אוסאמה סעדי: הכוונה היתה שזה יחול על כל המבנים, גם בנייה ישנה.

אוסאמה סעדי: אנחנו הוצאנו ואמרנו: אנחנו עכשיו רק מתחילים על עבודה חדשה.

אוסאמה סעדי: לכן, צריך להיות שזה על אף האמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ב).

אוסאמה סעדי: זה כל מה שאני מבקש.

<תומר רוזנר: זה עניין של נוסח.

אוסאמה סעדי: נכון, אבל ליתר בהירות אני חושב שזה מוסכם - - -

<תומר רוזנר: אין ויכוח מהותי בינינו לעניין הזה.

אוסאמה סעדי: אם אין ויכוח מהותי, תכניס את זה.

<לירון אדלר מינקה: ההפניה פה היא ליום התחילה, זה בסדר.

<תומר רוזנר: אפשר להפנות גם ל-(א).

<לירון אדלר מינקה: עכשיו (ד)?

<תומר רוזנר: זה הסעיף שעליו דיברתם, זה הסעיף שלגבי עבירות שימוש מתמשכות.

אוסאמה סעדי: מה זה ה-21.3? למה הכנסתם את ה-21.3?

<תומר רוזנר: זה יום הדיון בוועדה שהיה.

דוד אמסלם: אנחנו דיברנו על זה כבר, תתקדם.

דוד אמסלם: דיברנו מהיום, מאותו יום - שלא מחר בבוקר יתחילו.

דוד אמסלם: אתה זוכר את זה.

אוסאמה סעדי: אז שני לרביעי.

דוד אמסלם: אתה התשת אותי.

דוד אמסלם: תתקדמי.

<לירון אדלר מינקה: "(ה) בסעיף זה עבודה אסורה בשימוש אסור כהגדרתם בסעיף 203 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה.

<לירון אדלר מינקה: " (ו) - הקראנו את זה אבל אני אקריא שוב.

<לירון אדלר מינקה: זה על מערכת הביטחון: "תחילתו של סימן ב'1 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה - שנה מיום פרסומו של חוק זה והוא יחול על עבודה אסורה ושימוש אסור שבוצעו החל ביום ז' בניסן תשס"ט (1 באפריל 2009) ואילך.

<לירון אדלר מינקה: ".

בצלאל סמוטריץ': מה זה אומר?

<תומר רוזנר: זה תחולה לגבי מערכת הביטחון.

אוסאמה סעדי: זה - אנחנו לא מסכימים.

אוסאמה סעדי: באמת, 21 למרץ.

אוסאמה סעדי: בוא, תעשה תאריך עגול.

אוסאמה סעדי: אני לא סתם אמרתי בצחוק.

אוסאמה סעדי: ארז, תעשה ראשון באפריל – נו.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לעשות הראשון במרץ, זה תאריך עגול.

אוסאמה סעדי: בצלאל, בחשבונאות אם זה מעל 15, אתה יודע שתמיד הולכים לסוף.

אוסאמה סעדי: לא פחות.

דוד אמסלם: טוב, בסדר.

דוד אמסלם: תתקדם.

תמר זנדברג: ואז זה חוקים רטרואקטיביים.

תמר זנדברג: רק כך הם יודעים לחוקק.

אוסאמה סעדי: כן, הכול רטרואקטיבי אצלם.

אוסאמה סעדי: רק על הבית שלו אני לא יודע איזה חוק יחול.

אוסאמה סעדי: אין חוק, אה?

<תומר רוזנר: דבר אחרון אחרון חביב - זה בקשת הנסחית שלנו.

<תומר רוזנר: כיוון שלפי פקודת סדרי השלטון והמשפט חוק צריך להתפרסם תוך עשרה ימים מיום שהוא התקבל בכנסת ואם הוא יאושר בכנסת ביום רביעי הקרוב העשרה ימים האלה - - -

<ארז קמיניץ: מה זה "אם"?

דוד אמסלם: לכש-.

אוסאמה סעדי: ארז, זה הדמוקרטיה.

אוסאמה סעדי: מלאכתם של צדיקים נעשית בידי אחרים.

אוסאמה סעדי: אתה רואה?

דוד אמסלם: רק תסביר לי מי הצדיקים פה.

בצלאל סמוטריץ': כרגע אני לא רואה שיש רוב לזה.

בצלאל סמוטריץ': - - - לא יצביעו בעד, אנחנו בבעיה.

<תומר רוזנר: העשרה ימים האלה נופלים בחול המועד פסח, אנחנו מבקשים שהחוק יקבע שהחוק יתפרסם ברשומות תוך 30 יום מיום קבלתו בכנסת.

אוסאמה סעדי: מה ההבדל?

<תומר רוזנר: לפי החוק צריך לפרסם תוך עשרה ימים.

<תומר רוזנר: זה לא מספיק.

בצלאל סמוטריץ': אז תעשה 15 יום.

<קריאה: מה עם המימונה?

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה, 16 יום.

<תומר רוזנר: זה מה שהם ביקשו.

דוד אמסלם: מי ביקש את זה?

<תומר רוזנר: מחלקת נוסח החוק אצלנו - - -, הם לא עובדים בחול המועד.

<ארז קמיניץ: אז לפחות האחד במאי.

<ארז קמיניץ: זה חג הפועלים.

<תומר רוזנר: עד יום האחד במאי אפשר לכתוב.

דוד אמסלם: אין בעיה, תרשום.

<תומר רוזנר: זה 30 יום, אבל לא חשוב.

דוד אמסלם: בסדר, לא נראה לי במהות.

<תומר רוזנר: בת-אור רוצה להבהיר לנו עניין לגבי סיכום שהיה לנו עם פיקוד העורף.

דוד אמסלם: בבקשה, בת-אור.

<בת-אור כהנוביץ: נוכח העובדה שירדה הסמכות של פיקוד העורף להוציא צו הפסקה מינהלי לעניין של בניית ממ"דים, הסיכום שלנו עם גורמי פיקוד העורף הוא שבמקרה הצורך הם יפנו ליחידה הארצית והיא תטפל בזה על פי סמכויותיה.

<ארז קמיניץ: ברשותך, עוד הוראת מעבר אחת.

<ארז קמיניץ: כרגע אין יועץ משפטי בהגדרה ליחידת האכיפה.

<ארז קמיניץ: אני מבקש שבהוראת המעבר ייכתב שעד יום מינוי יועץ משפטי ליחידת האכיפה יהיה היועץ המשפטי, כי זה חשוב לצווים שמתייעצים איתם, היועץ המשפטי למשרד האוצר או מי שימנה לצורך זה, בסדר?

<תומר רוזנר: לא, לא היועץ המשפטי של משרד האוצר.

<ארז קמיניץ: אז מי אתה רוצה?

<ארז קמיניץ: היועץ המשפטי לממשלה או מי שימנה?

<תומר רוזנר: המחלקה.

<בת-אור כהנוביץ: המחלקה, בסדר.

דוד אמסלם: יש עוד הערות פה לממשלה?

דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': בהינתן השינויים הדרמטיים שאירעו כאן פתאום משבוע שעבר להיום, אני מבקש שתיפתח לנו אפשרות להגיש הסתייגויות נוספות.

בצלאל סמוטריץ': אפילו עכשיו במקום אני מוכן עם כמה הסתייגויות.

דוד אמסלם: תגיש.

דוד אמסלם: אגב, לא נהוג שקואליציה מגישה הסתייגויות, אבל תגיש.

בצלאל סמוטריץ': דודי, לא נהוג שהקואליציה מגישה הסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': אם היא חלק מהתהליך, אם היא משותפת, - - - אם מפתיעים אותה בפליק-פלאק מהרגע להרגע, זה - - -

דוד אמסלם: בצלאל, לא מתנהגים כך.

דוד אמסלם: אבל בסדר.

דוד אמסלם: אני אוהב אותך, אתה יודע.

דוד אמסלם: אני מת עליך, אבל לא מתנהלים ככה.

בצלאל סמוטריץ': לא מתנהגים ככה?

בצלאל סמוטריץ': לא מתנהלים ככה, דודי?

בצלאל סמוטריץ': אני שואל אותך ברצינות.

בצלאל סמוטריץ': מי היה לא בסדר?

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה לצאת שניה לחדר האחורי?

דוד אמסלם: אני מסביר.

דוד אמסלם: בצלאל, אני חושב שלא מתנהלים ככה, וזה לא בסדר.

דוד אמסלם: אבל בסדר, אני מכבד אותך.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין.

בצלאל סמוטריץ': לא מתנהלים איך?

דוד אמסלם: אתה לא מגיש הסתייגויות אצלי.

דוד אמסלם: אתה יכול לדבר איתי ואם אני לא מקבל, גם מתקדמים.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני מדבר אותך ואתה עושה מאה שמונים מעלות ממה ש - - -

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: בצלאל, אתה פה לוקח את העסק למקום לא נכון.

דוד אמסלם: אחרי זה אני אדבר איתך.

דוד אמסלם: זה לא שיחה בפורום הזה.

דוד אמסלם: אבל אני דן פה בסיפור הזה כבר למעלה משנה.

דוד אמסלם: ישבתי עם כל ראשי הסיעות בעניין הזה וכו' וכו'.

דוד אמסלם: יש לי משימה.

דוד אמסלם: יש את הגמישויות שאנחנו לוקחים לעצמנו.

דוד אמסלם: לפעמים אנחנו מתגמשים טיפה במקום כזה כדי לקדם שם.

דוד אמסלם: אבל בסדר, עזוב.

דוד אמסלם: זה הטקטיקה שקורית כאן ביום יום.

דוד אמסלם: אני מכבד אותך.

דוד אמסלם: אתה עכשיו מגיש הסתייגויות ואני מבין שעברת לאופוזיציה – בסדר.

בצלאל סמוטריץ': לא, ממש לא.

דוד אמסלם: בגלל שבקואליציה לא מגישים הסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': אבל בקואליציה מתאמים.

דוד אמסלם: אבל לא מתאמים כל דבר.

בצלאל סמוטריץ': זה נקרא "כל דבר"?

בצלאל סמוטריץ': - - -

דוד אמסלם: כשהייתי בכנסת שבוע, הייתי בוועדת חוקה.

דוד אמסלם: לא הכרתי את הכללים ואמרתי כמוך ואמרתי: אני מגיש הסתייגות.

דוד אמסלם: אמר לי יושב-ראש ועדת חוקה: דודי, לא מגישים.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: אתה צודק - מושך.

דוד אמסלם: אני אשכנע אותך.

דוד אמסלם: דיברתי אתו והוא אמר לי שהוא לא משתכנע.

דוד אמסלם: אמרתי לו: בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': הכול טוב ויפה.

בצלאל סמוטריץ': רק סיימנו את המושב שבסיכום שחוזרים לנוסח הכחול, ואני בא לפה הבוקר ויש משהו שונה לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': אין מהות בהבדלים בין הנוסח הכחול לנוסח הזה?

דוד אמסלם: לא, אנחנו כבר כשהגענו - - -

בצלאל סמוטריץ': הם חזרו בהם מההסכמה שלהם.

<קריאה: לא חזרנו משום דבר.

דוד אמסלם: אין שינוי אפילו בפסיק מאז שסיכמנו את מה שסיכמנו באותו יום, ביום שני.

בצלאל סמוטריץ': חוץ מזה שהסיכום היה על דעת זה שזה עובר - - -

דוד אמסלם: רק שניה.

דוד אמסלם: אז זהו, אין מהות.

דוד אמסלם: יש רק שאלה של זמנים.

דוד אמסלם: עבר שבוע.

דוד אמסלם: אם היה עובר חודשיים, אתה צודק.

דוד אמסלם: עזוב.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שאתה הולך עם ברכיות שלא ייקרעו לך המכנסיים מהירידה על הברכיים כל הזמן בשבילם – באמת.

דוד אמסלם: בצלאל, אתה יודע שאני אוהב אותך.

דוד אמסלם: אבל יש דברים שאתה יודע - - -

בצלאל סמוטריץ': אני אגיש כמה הסתייגויות שנוכל למשוך את הזמן קצת במליאה.

דוד אמסלם: תגיש אותן עכשיו, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה לא יכול, אתה יודע, הסיפור של העקרב והצב.

דוד אמסלם: הרי אתה לא יכול בלי זה.

דוד אמסלם: אז בבקשה – יאללה.

בצלאל סמוטריץ': תספר את הסיפור, אני באמת לא מכיר.

דוד אמסלם: לא חשוב, לא חשוב.

דוד אמסלם: גם על זה תעשה לי הסתייגות.

דוד אמסלם: אז יאללה, תבוא ישר.

אוסאמה סעדי: עכשיו אתם עושים פיליבסטר או אנחנו?

אוסאמה סעדי: אני לא מבין.

אוסאמה סעדי: מי עושה פה, ארז?

דוד אמסלם: אתה מבין מה קורה לי פה?

דוד אמסלם: בשנות השבעים הייתי רואה כל משחק כדורסל.

דוד אמסלם: היה שחקן רכש במכבי תל-אביב ובמשחק הראשון הוא טעה בסל והוא שם את הכדור בסל של מכבי.

דוד אמסלם: זה מה שקורה לנו עכשיו.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: תרשמי את ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש למחוק את סעיף 209(ד), בעמ' 32.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הכול בנוסף להסתייגויות הקודמות שלי.

בצלאל סמוטריץ': בעמ' 55, סעיף 235(א) - אני מבקש לחזור לשישה חודשים.

בצלאל סמוטריץ': למחוק את המילים "שנים עשר חודשים", ולחזור לשישה חודשים - הנוסח שהיה במקור.

בצלאל סמוטריץ': עמ' 57, סעיף 238(א) - למחוק את המילים "כלפי רכוש" ואת כל התוספת שהוספנו עכשיו בצבע הצהוב.

בצלאל סמוטריץ': עמ' 59, סעיף קטן (ג) - אתם תעזרו לי אחר כך בניסוח, היועצים המשפטיים - אני מבקש את מה שדיברנו קודם.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שברירת המחדל תהיה שבית-המשפט לא ייתן צו במעמד צד אחד, אלא אם כן הופקדה ערובה בסכום של 30,000 שקלים.

דוד אמסלם: איך הגעת ל-30,000?

בצלאל סמוטריץ': זה מה שמקובל היום בערעורים אזרחיים.

בצלאל סמוטריץ': בית-המשפט יוכל לפטור מהפקדת ערובה מטעמים מיוחדים שיירשמו.

בצלאל סמוטריץ': צריך להקפיד, הערובה הזו תחולט ככל שיתברר שמדובר בבקשת סרק.

<תומר רוזנר: את זה לא צריך לכתוב כי זו מהותה של ערובה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני הולך לסוף, סעיף התחולה.

בצלאל סמוטריץ': עמ' 78, סעיף קטן (ד) - אני מבקש לחזור לתום חמש שנים מהמועד האמור.

<תומר רוזנר: במקום שנתיים, חמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה?

בצלאל סמוטריץ': ארבע וחצי.

בצלאל סמוטריץ': עוד חצי שנה ליום התחולה, אז ארבע וחצי.

דוד אמסלם: ארבע וחצי בול?

בצלאל סמוטריץ': ארבע וחצי.

בצלאל סמוטריץ': לא, סך הכול ל - - -

דוד אמסלם: ובשנה מעוברת מה קורה?

בצלאל סמוטריץ': עוד דבר אחד.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מוצא את זה כרגע, תיכף יגידו לי איפה זה.

בצלאל סמוטריץ': היכולת לממש צו - היינו בהתחלה עם שלושה ימים.

בצלאל סמוטריץ': הפכנו את זה לארבעה ושבעה.

בצלאל סמוטריץ': ארבעה בבניין לא גמור, שבעה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש שזה יהיה ארבעה גם בבניין גמור.

בצלאל סמוטריץ': זה סעיף 206.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, לחזור לארבעה ימים.

בצלאל סמוטריץ': תוך - - - ימים, אין שום בעיה לאכלס בית.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שהבית אוכלס אפשר - - -.

בצלאל סמוטריץ': לדעתי, מי שמתעקש על זה יודע למה הוא עשה את זה.

דוד אמסלם: מקורות, בבקשה.

דוד אמסלם: רשמת לי פתק.

דוד אמסלם: בואי תגידי לי מה רצית.

<ציפי איסר איציק: - - - אני מוותרת - - -

דוד אמסלם: מוותרת?

דוד אמסלם: סגרת את זה איתם?

דוד אמסלם: מצוין - אחלה.

דוד אמסלם: חברי הכנסת, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו יותר כבר מחודש וחצי דנים בחוק הגרוע הזה, וגם עם כל התיקונים והשינויים והתוספות שהכנסתם וחלקם היו הסתייגויות שלנו, והכנסתם את זה לתוך החוק, אבל בכל זאת עדיין מדובר בחוק קשה במיוחד, ובמיוחד שהוא מופנה למגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: נכון שאתם אומרים שזה חוק כלפי כולם ו- - -

בצלאל סמוטריץ': אוסאמה, יש לי הצעה.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע להחיל אותו גם ביהודה ושומרון, בשטחי C.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שנעשה סעיף תחולה.

בצלאל סמוטריץ': ארז, מה אתה אומר?

בצלאל סמוטריץ': אני בעד להחיל את החוק הזה עכשיו ולקבוע שהוא יחול ביהודה ושומרון, בשטחי C.

<ארז קמיניץ: אי-אפשר, החוק שונה.

דוד אמסלם: זה הסתייגות?

בצלאל סמוטריץ': כן, תוסיף את זה כהסתייגות.

דוד אמסלם: רשות הדיבור שלך כבר ניתנה לך באריכות, ועכשיו היא של אוסאמה.

אוסאמה סעדי: ארז, הרי במושב הבא הוא יבוא ויעשה להחיל תיקון - - - מדובר בחוק שהוא חוק גרוע ולא ייפייף אותו כל התיקונים שהכנסנו.

אוסאמה סעדי: בכל זאת החוק נשאר גרוע.

אוסאמה סעדי: אם באמת הממשלה רוצה להסדיר את העניין של עשרות אלפי בתים שנבנו ללא רישיון היא היתה קודם כל נכנסת לעובי הקורה.

אוסאמה סעדי: היתה מטילה תקופה קצובה של לאשר את כל תוכניות המתאר, תוכניות פרטניות, ואחרי זה אומרים: מהיום והלאה.

אוסאמה סעדי: אנחנו אישרנו תוכניות מתאר, אישרנו תוכניות מפורטות, מהיום והלאה אני מתחיל לאכוף את החוק.

דוד אמסלם: כן, אבל יש לנו את מדיניות האכיפה.

דוד אמסלם: זה בדיוק מה שהתכוונו.

אוסאמה סעדי: תיכף נגיע למדיניות האכיפה.

אוסאמה סעדי: אני אומר, עוד לפני שמדברים.

אוסאמה סעדי: הרי החוק הזה במהותו הוא חוק בשני ראשים: הראש הראשון זה להגביל וכמעט לשלול את שיקול הדעת של בתי-המשפט.

אוסאמה סעדי: שמענו פה וגם דנו בזה והגשנו הסתייגויות על זה אם בית-משפט רשאי או בית-משפט לא יעכב, וכמעט לא נשאר שום דבר משיקול הדעת של בית-המשפט.

אוסאמה סעדי: אנחנו מתרעמים על זה.

אוסאמה סעדי: קודם כל, שאפילו מערכת בתי-משפט שיש לנו ביקורת קשה עליה, אתם באים ואומרים: עכשיו בית-המשפט - הוא אשם בכל התופעה של הבתים שנבנו ללא רישיון במגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: לכן, היה מן הנכון, אדוני היושב-ראש, שקודם כל, גם לפי המלצות צוות 120 שמדברים על הסדרת המצב הקיים, על אישור תוכניות המתאר, וראינו גם לפי הטבלה שהוגשה לוועדה עצמה שכמעט 40 - 50 ישובים עדיין ללא תוכנית מתאר כלשהי, חלק גדול ללא תוכניות מתאר מאושרות.

אוסאמה סעדי: אז מה אתם רוצים מהציבור הערבי?

אוסאמה סעדי: מה אתם רוצים?

אוסאמה סעדי: באמת.

אוסאמה סעדי: יכולנו ללכת יד ביד אתכם אם באמת הכוונה היתה לבוא, להסדיר, לתכנן, לאשר תוכניות, ואחרי זה היינו הולכים אתכם כמו שגם עשינו בכמה ישובים עם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה שבחלק מהיישובים שהתוכניות הוגשו לוותמ"ל ובתכנון מהיר.

אוסאמה סעדי: הלכנו עם ראשי הערים וראשי הערים עומדים כחומה בצורה בפני כל בנייה שהיא, ואפילו אם יש יסודות הולכים והורסים את היסודות האלה.

אוסאמה סעדי: ואם יש בנייה בקרקע ציבורית, כמובן שכן.

<קריאה: יש ויש - לא כולם.

אוסאמה סעדי: יש ויש.

אוסאמה סעדי: כשאתם נותנים פתרונות, אתם נותנים פתח ותקווה.

אוסאמה סעדי: תאמין לי, אף אחד - לא אזרח ולא ראש עיר - רוצה לחלום כל הזמן מתי הורסים אצלו ביישוב.

אוסאמה סעדי: לכן, יש ויש.

אוסאמה סעדי: אז תנו.

אוסאמה סעדי: הראש השני זה עוד ועוד עונשים ועוד מאסרים.

אוסאמה סעדי: לא נשאר סוג של קנס בעולם שאין פה, מקנס מתמשך לכפל קנס, לאגרה, להיטלים, להשבחה.

אוסאמה סעדי: כמה?

אוסאמה סעדי: אדם שבונה בית של מאה מטר על מנת לגור בו, כמה קנסות אתם רוצים לתת לו?

אוסאמה סעדי: בסוף הוא יבנה כי הוא חייב לבנות.

אוסאמה סעדי: איפה הוא יגור?

אוסאמה סעדי: אתם לא נותנים.

בצלאל סמוטריץ': אוסאמה, אתה יודע שזה כל כך רחוק מהמציאות.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא בונה מאה מטר - - -

אוסאמה סעדי: אתה קודם כל תדבר על הבית שלך שהוא בלי היתר.

אוסאמה סעדי: אתם מהתנועה שלכם רצים כל שני וחמישי ומצלמים את הבית של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אוסאמה סעדי: לפחות זה על הקרקע שלו ויש תוכנית מתאר שם.

אוסאמה סעדי: איפה אתה?

אוסאמה סעדי: הקרקע לא שלך, ולכן צריך חוק הסדרה.

דוד אמסלם: אוסאמה.

דוד אמסלם: בצלאל, אל תפריע לו.

בצלאל סמוטריץ': אם נחזור לנוסח הכחול אני אפסיק.

דוד אמסלם: אל תפריע לו.

אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו הגשנו אלפי הסתייגויות.

אוסאמה סעדי: אנחנו עומדים על הסתייגויות אבל באמת, ואמרתי גם ביום שלישי שעבר, כל הכבוד לך שבאמת קלטת חלק מההסתייגויות שלנו והכנסת אותן לתוך הצעת החוק המעודכנת, במיוחד בכל הקשור לעניין התחולה שבאמת מדובר על בנייה חדשה, לא על בנייה ישנה.

אוסאמה סעדי: זו היתה חקיקה רטרואקטיבית שאני לא יודע אם היא היתה עוברת בבית-משפט.

אוסאמה סעדי: גם על עניין השימוש - אנחנו היינו מצפים שגם השימוש, ארז, יהיה מהיום והלאה.

אוסאמה סעדי: אתם קבעתם חמש שנים.

אוסאמה סעדי: ירדתם לשנתיים מיום ה- - - אבל אני רוצה גם לעניין מדיניות האכיפה - המכתב ששלחו לנו.

אוסאמה סעדי: אני רוצה גם להדגיש שזה חלק מהדיון פה של הוועדה.

דוד אמסלם: אני אדגיש את זה בסוף.

אוסאמה סעדי: וגם תיקון שהכנסנו אותו בהסכמה שבנייה ושימוש מחוץ למקרקעין אשר כלולה בתוכנית כוללנית שאושרה או שהופקדה או שנקלטה - - -

<קריאה: במוסד?

אוסאמה סעדי: מה שסיכמנו, ארז.

אוסאמה סעדי: על-ידי גורם מוסמך.

<ארז קמיניץ: זאת אומרת, שמינהל התכנון עומד מאחורי התכנון.

דוד אמסלם: בוודאי, בוודאי.

<ארז קמיניץ: לא, לא כל מוסד תכנון.

דוד אמסלם: אמרנו מוסד תכנון - מחוזי זה היה?

דוד אמסלם: מה זה היה?

<ארז קמיניץ: ועדה מחוזית על תוכנית כוללנית.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: תוכנית כוללנית, מה שדיברנו.

אוסאמה סעדי: בסדר?

<קריאה: כן.

אוסאמה סעדי: דבר אחרון - אני יודע, ונפגשנו בימים האחרונים עם הרבה ראשי מועצות וראשי עיריות שהם כבר היו כמה פעמים אצל כבוד נשיא המדינה.

אוסאמה סעדי: הבנו שהם הגישו גם מסמך מדיניות.

<ארז קמיניץ: לא ראיתי אותו, רק שמעתי עליו.

אוסאמה סעדי: על מנת שלא נסגור או נחסום את עצמנו, אני אומר שכל סיכום שיגיעו אליו ראשי היישובים עם נשיא המדינה, עם הגורמים המוסמכים, כמובן זה חלק מה - - -

דוד אמסלם: אני מכבד את נשיא המדינה, אבל לדעתי הם טעו במונית.

דוד אמסלם: היו צריכים ללכת לארז.

דוד אמסלם: מה נשיא המדינה?

אוסאמה סעדי: לא יודע.

אוסאמה סעדי: אני יודע שזה עם נשיא המדינה, זה עם שר האוצר.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: נשיא המדינה – כבודו במקומו מונח.

דוד אמסלם: לא חושב שאנחנו צריכים להכניס אותו.

דוד אמסלם: אבל בסדר.

אוסאמה סעדי: ברגע שיגיעו להסכמות - נשיא המדינה או זה - לא יעשו הסכמות בלי היועץ המשפטי לממשלה.

אוסאמה סעדי: אם תהיינה עוד הסכמות מעבר למה שיש פה במסמך של מדיניות האכיפה, אנחנו מבקשים שזה חלק מהפרוטוקול של - - -

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: מדיניות האכיפה היא כבר ברורה לנו והיא נמצאת כאן.

דוד אמסלם: לגבי הסיפור של נשיא המדינה - כבודו במקומו מונח, אמרתי לך.

דוד אמסלם: אבל אני מניח - - -

אוסאמה סעדי: אני אומר, אם תהיינה הסכמות.

<ארז קמיניץ: - - - אם יהיו הסכמות עם היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: בוודאי, נו.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה לחסום כי אמרו לנו שכבר שלחו מכתב והם מחכים לתשובה, אז שימשיכו במאמצים שלהם.

<פהמי חלבי: עם כל הכבוד, מה שחשוב זה התוכן ולא חשוב נשיא המדינה.

<פהמי חלבי: קצת סבלנות לא תזיק.

דוד אמסלם: פהמי, אתה זוכר.

דוד אמסלם: אני כבר לא שם.

דוד אמסלם: אני עם המון סבלנות.

דוד אמסלם: אבל אתה יודע, איפה שלא צריך סבלנות לא צריך סבלנות.

<קריאה: לא אנחנו עושים לך בעיות, החבר'ה שעושים לך שם.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: הישיבה הזו היא בדיוק כרגע רק בסיפור של החבר'ה.

אוסאמה סעדי: לעניין סדרי הדיון - כיוון שבצלאל עכשיו הכול מחדש והגיש הסתייגויות אז אנחנו פותחים הכול מחדש.

אוסאמה סעדי: אנחנו נגיד לכם.

דוד אמסלם: בבקשה, תתקדם.

בצלאל סמוטריץ': אתם יכולים לפתוח הכול מחדש.

בצלאל סמוטריץ': גם אם הוא יגיד לכם עכשיו שהוא חוזר לכחול, הוא לא יקיים את זה.

בצלאל סמוטריץ': מחר הוא ירד עוד פעם על הברכיים ובשביל שתסכימו עוד פעם הוא ייתן לכם כל מה שאתם רוצים.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול לשחק כמה שאתה רוצה.

בצלאל סמוטריץ': אוסאמה, אתם מבינים את היהודים מצוין.

דוד אמסלם: בצלאל, אתה כבר מעליב אותי פעם שלישית ואני שותק.

אוסאמה סעדי: אנחנו נגיד ליועץ המשפטי על איזה הסתייגויות אנחנו רוצים להצביע, בסדר?

דוד אמסלם: כן, כן.

אוסאמה סעדי: אבל את כל ההסתייגויות מעבירים למליאה.

<תומר רוזנר: לא, לא.

<תומר רוזנר: אין דבר כזה.

<תומר רוזנר: אנחנו - - -

דוד אמסלם: אין דברים כאלה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, הוא צריך לעבוד עליהם.

דוד אמסלם: אתם הגשתם כמאתיים ומשהו הסתייגויות.

דוד אמסלם: רובן המוחלט זה הסתייגויות סרק ואתה יודע את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני יכול להצטרף להסתייגויות שלהם?

אוסאמה סעדי: כן, אתה יכול.

דוד אמסלם: תתמקדו עכשיו במהותיות שלכם.

<תומר רוזנר: הסתייגויות שלא תוצבענה בוועדה לא יבואו למליאה.

דוד אמסלם: תאמין לי שגם ככה יש לכם מספיק.

דוד אמסלם: אני אומר לך שאין הרבה הסתייגויות מהותיות שלכם גם.

אוסאמה סעדי: יש.

בצלאל סמוטריץ': תומר, מה זה עושה אם אני מצטרף להסתייגויות שלהם?

בצלאל סמוטריץ': אני מצטרף לכל ההסתייגויות שלהם ואני לא מוותר עליהן.

דוד אמסלם: בסדר, תצטרף.

אוסאמה סעדי: יש לך זכות דיבור שבוע.

<תומר רוזנר: לא.

<תומר רוזנר: אם הם מוותרים אתה לא יכול להצטרף להסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': אה, אם הם מוותרים אי-אפשר?

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': אם אני הצטרפתי זה לא הופך להיות גם שלי?

<תומר רוזנר: - - - אתה מצטרף.

דוד אמסלם: ברגע שהוא מוריד - - -, שיירשום אותן.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להגיש את כל ההסתייגויות האלה?

דוד אמסלם: כן, כן, כן.

דוד אמסלם: טלב, בבקשה.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: אני רוצה לשאול באמת לאן אתם חותרים ולא רק בחוק הזה, אלא בכלל?

טלב אבו עראר: אתם אולי חושבים שבאחד הימים אנחנו נעזוב את הארץ ונעבור לארץ אחרת?

טלב אבו עראר: זה לא יתכן.

דוד אמסלם: אתה תעזוב אותנו?

דוד אמסלם: אני אתן לך לעזוב אותנו?

טלב אבו עראר: אנחנו לא נוותר על המולדת שלנו.

דוד אמסלם: אתה אזרח ישראלי, נכון?

טלב אבו עראר: אני אזרח ערבי-פלסטיני שמתגורר וחי - - -

דוד אמסלם: אתה אזרח ישראלי חבר כנסת.

טלב אבו עראר: תקשיב לי שניה, תן לי להגיד לך למה אני מתכוון.

טלב אבו עראר: הרי למה כל החוקים?

טלב אבו עראר: כל החוקים מתכוונים או מבקשים כאילו רק להרוס.

טלב אבו עראר: האם היתה תוכנית לממשלה הזו שהיא הכי הגרועה שיש בין כל הממשלות, להביא הצעת חוק שתתאים לאוכלוסייה הערבית לפתח ישובים או שכונות או להרחיב תחומי שיפוט של היישובים שכמעט נהפכו למחנות פליטים?

טלב אבו עראר: אין תוכנית כזאת - רק להרוס.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, אתמול התקשרו אליי אנשים שמתגוררים ביישוב והם מנהלים משא-ומתן עם המדינה לעבור ליישוב מוכר.

טלב אבו עראר: אין למדינה סבלנות לתת להם כמה ימים.

טלב אבו עראר: לא, בואו נעביר אתכם למקום זמני ואחר כך למקום הקבוע.

טלב אבו עראר: מה קרה?

טלב אבו עראר: זה מזכיר לי בדיוק את הישיבה שלך היום.

טלב אבו עראר: מה דחוף בכך שאתה מזמן אותה להיום?

טלב אבו עראר: אם לשכת היועץ המשפטי מתנהגת ככה גם ונותנת לכם ולממשלה, אז על מי לבנות את התקווה, באמת?

טלב אבו עראר: אם היועץ המשפטי הוא שבאמת - - -

טלב אבו עראר: אבל סוכם.

טלב אבו עראר: בכך אני חושב שזה רמאות.

טלב אבו עראר: אם סוכם שנביא את זה אחרי הפגרה - - -

דוד אמסלם: מי סיכם?

טלב אבו עראר: זה לא סוכם?

דוד אמסלם: עם מי?

טלב אבו עראר: איתי - אתה.

דוד אמסלם: אני סיכמתי איתך?

טלב אבו עראר: נכון מאוד, ועם אוסאמה ועם עבדאללה ועם כולנו שהחוק הזה הולך אחרי הפגרה - כך הבנתי.

אוסאמה סעדי: יש בחירות.

טלב אבו עראר: יש בחירות, ההר הוליד עכבר.

דוד אמסלם: תעדכנו אותו.

טלב אבו עראר: לכן, אדוני היושב-ראש, מה שלא בא בכוח, בא ביותר כוח.

טלב אבו עראר: ביבי נתניהו אמר את זה.

טלב אבו עראר: עם מי מתחרה ביבי נתניהו?

דוד אמסלם: מתי הוא אמר את זה?

דוד אמסלם: לי אמרו את זה כשהייתי בסדיר בצבא.

טלב אבו עראר: הוא אמר את זה גם.

טלב אבו עראר: ביבי מתחרה עם בצלאל סמוטריץ.

טלב אבו עראר: יש אלפי בתים של יהודים שלא הורסים.

טלב אבו עראר: אני בטוח שהחוק הזה לא יחול עליהם במיליון אחוז.

<קריאה: בטח שכן.

טלב אבו עראר: הוא יחול רק על האוכלוסייה שנקראת האוכלוסייה הערבית.

טלב אבו עראר: זה המצב.

דוד אמסלם: טלב, אני רוצה שאענה לך ברצינות.

דוד אמסלם: אם אתה מדבר לחבר'ה, אני שותק.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה תשובה רצינית, אין בעיה.

דוד אמסלם: אני אתן לך.

טלב אבו עראר: תן לי תשובה רצינית.

<קריאה: אמסלם, אל תזלזל בנו.

דוד אמסלם: פהמי, שמעת שאני מזלזל בכם?

<קריאה: אבל שתהיה רצינית.

<קריאה: מדובר ב-200,000 צווי הריסה בכל הארץ, 200,000.

<קריאה: מהם 4,000 אצל הערבים.

דוד אמסלם: תמשיך.

טלב אבו עראר: לכן, אני לא חושב שזה בכלל חוק דמוקרטי.

טלב אבו עראר: זה אנטי דמוקרטי, זה אנטי חוקתי.

טלב אבו עראר: זה חוק פוגעני, רק מופנה ומכוון לאוכלוסייה מסוימת.

טלב אבו עראר: זה חוק שנקרא חוק לטיהור אתני.

טלב אבו עראר: זה ממש כך, בדיוק.

טלב אבו עראר: לכן, אנחנו נמשיך איך שאנחנו רגילים לעשות.

טלב אבו עראר: כמה שתחמירו בענישה, אנחנו לפי הצורך נקים ונבנה בתים רגיל.

טלב אבו עראר: לא יעצור אותנו שום דבר, אלא להרחיב, להתחיל לחשוב בכיוון אחר.

טלב אבו עראר: במקום להחמיר בענישה, לחשוב איך באמת להרחיב את היישובים הקיימים.

טלב אבו עראר: אין, אין לנו אופק.

טלב אבו עראר: אני גר בישוב ערערה בנגב, ואין מגרש אחד ריק.

טלב אבו עראר: מה תגידו?

טלב אבו עראר: קמיניץ, תענה לי, בבקשה, האם זה כלול בחוק הזה?

בצלאל סמוטריץ': איפה?

בצלאל סמוטריץ': איפה?

טלב אבו עראר: בערערה בנגב.

טלב אבו עראר: מה, אתה שר?

טלב אבו עראר: אתה שואל אותי איפה?

טלב אבו עראר: אתה יושב בבית לא חוקי.

טלב אבו עראר: למה לא הורסים לו את הבית?

טלב אבו עראר: אני שואל כבוד היושב-ראש, למה לא הורסים לו את הבית?

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שאצלך הרי כל אחד שמגיע לגיל 18 מקבל - - - מדינת ישראל, עם פיתוח, עם תשתיות, מה שבחור באופקים לא יכול לחלום על קומה רביעית בשיכון מתקלף מבחוץ.

דוד אמסלם: בצלאל, אני לא רוצה להוציא אותך.

דוד אמסלם: אתה לא בזכות דיבור.

בצלאל סמוטריץ': אתה נותן להם ככה דמגוגיה?

דוד אמסלם: עכשיו טלב.

דוד אמסלם: תכבד אותו, תן לו להגיד מה שהוא רוצה.

טלב אבו עראר: אם בדווי או ערבי היה גר במקומו של סמוטריץ בבית לא חוקי, היו הורסים לו את הבית ונותנים לו להרגיש ממש כמו מלך?

טלב אבו עראר: באמת, אני שואל.

טלב אבו עראר: תענה לי.

טלב אבו עראר: אתה מדבר בשמו של היועץ המשפטי לממשלה.

טלב אבו עראר: יושב פה חבר כנסת שגר בבית לא חוקי.

טלב אבו עראר: האם מותר לו בגלל שהוא יהודי?

טלב אבו עראר: האם אתה יכול לענות מה היה קורה אם היה במקומו ערבי?

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: אין זכות דיבור.

דוד אמסלם: אין תשובה.

טלב אבו עראר: אין לו תשובה.

<ארז קמיניץ: התשובה ברורה, אבל - - -

דוד אמסלם: אני חושב שהביטוי הוא חריף.

דוד אמסלם: אתה לא צריך להתבטא כך.

טלב אבו עראר: אז הוא לא דובר אמת.

טלב אבו עראר: בסדר, נגיד כך?

דוד אמסלם: ראשית, זה יותר טוב.

טלב אבו עראר: הכי גזען בעולם - נתניהו.

דוד אמסלם: אבל בשביל מה?

דוד אמסלם: בשביל מה?

טלב אבו עראר: לא, באמת - אין איפה ואיפה, וכנגד הערבים כן הורסים ממש בכל העוצמה.

טלב אבו עראר: אצל היהודים אפילו צו אחד לא אוכפים - בושה וחרפה.

<ארז קמיניץ: זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': זעקת הקוזק הנגזל, כך קוראים לזה.

טלב אבו עראר: אתה מחפש - - -

דוד אמסלם: טלב, אני אענה לך עכשיו ברצינות ואני לא רוצה להיכנס לוויכוח.

דוד אמסלם: אמרתי את זה בתחילת הדיון לפני חודש וחצי.

דוד אמסלם: אני בא מהתחום המוניציפאלי.

דוד אמסלם: אני אומר לך שרוב ההריסות שעשינו בירושלים היו נגד יהודים, ורוב ההריסות היום במדינת ישראל מתבצעות נגד יהודים.

דוד אמסלם: יש פה שני עולמות, ואני לא נכנס כרגע למה זה קורה.

דוד אמסלם: כשיהודי בונה מרפסת קטנה, הבאגר הורס לו את זה למחרת.

<קריאה: אבל יש לו תוכנית מפורטת ולנו אין.

דוד אמסלם: לא ביקשת ממך.

דוד אמסלם: אם תדבר עוד פעם, אתה תצא לבד.

דוד אמסלם: לכן, אני לא רוצה להיכנס לזה.

דוד אמסלם: אתה לוקח את זה וזה נוח לך תמיד ואתה עושה את זה תמיד.

דוד אמסלם: אני מכבד אותך בגלל שאני באמת מכבד אותך.

דוד אמסלם: זה לא יהודים ולא נגד ערבים.

דוד אמסלם: מי שסובל מהסיפור הזה זה בעיקר יהודים.

דוד אמסלם: בגדול, בגלל שרוב עבירות הבנייה מתבצעות שם.

דוד אמסלם: במגזר הערבי מתבצעות הריסה במדגם, ואתה מכיר אותם.

דוד אמסלם: אני יכול להראות לך כמה מתבצעות פה על בסיס יומי.

דוד אמסלם: אבל אף אחד לא מדבר על זה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה לא קשור.

דוד אמסלם: בן-אדם עבר על החוק, מטפלים בו.

דוד אמסלם: אגב, אני מסכים.

דוד אמסלם: שכן של אימא שלי בנה, אני מסכים שיהרסו לו - בוודאי.

דוד אמסלם: אני לא בא ואומר: מה פתאום?

דוד אמסלם: מה אתם הורסים לו?

דוד אמסלם: מה, השתגעתם?

דוד אמסלם: אתם נגד יהודים.

דוד אמסלם: אדוני, זה מדינת חוק, וחוק זה חוק.

דוד אמסלם: אבל אצלכם יש שתי מערכות חוקים: חוקים ליהודים, צריך להרוס להם הכול, וחוקים לערבים שמה פתאום?

טלב אבו עראר: אז שהחוק יחול, קודם כל, על סמוטריץ.

טלב אבו עראר: להרוס לו את הבית היום.

דוד אמסלם: בסדר, לא משנה.

בצלאל סמוטריץ': טלב, תצביעו איתי על ההסתייגות להפיל את זה היום - יאללה, נו.

דוד אמסלם: טלב, לכן שאלתי.

דוד אמסלם: אם אתה מדבר לחבר'ה - אחלה, אני שותק.

דוד אמסלם: החבר'ה צריכים לשמוע מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: אבל אם אתה רוצה להגיד מה האמת אז אענה לך.

דוד אמסלם: בגדול, זו המציאות של החיים שלנו היום.

דוד אמסלם: אני מסכים, ובגלל זה נולדה מדיניות האכיפה וכו', שלמדינת ישראל כמדינה יש גם כן אשמה בעניין של ההתפתחות הזו - בוודאי.

דוד אמסלם: בגלל זה אנחנו נמצאים כאן ובגלל זה ישבנו ושינינו ובגלל זה מדיניות האכיפה - בוודאי.

דוד אמסלם: אבל אתה כחבר כנסת שאני מכבד אותו מאוד מאוד, ורואים אותו בטלוויזיה עכשיו ילדים בני 6, 7, 8, הם לא מבינים כל כך את המורכבות והם לוקחים את זה למקום לא טוב.

דוד אמסלם: הם אומרים: יש עכשיו חבר כנסת שאומר שצריך לעבור על החוק.

טלב אבו עראר: אבל אין לי פתרון אחר.

טלב אבו עראר: אין פתרון אחר.

ככה. אומרים: בבקשה.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב-ראש, קודם כל, אני לא חבר בוועדה.

דוד אמסלם: מותר לך לדבר הכול, זה בסדר.

ג'מעה אזברגה: אני לא חבר, מותר לי רק לדבר ולהסתייג.

ג'מעה אזברגה: העבודה שעשו ד"ר עבדאללה ואוסאמה היא עבודה יפה, ואני מברך אותם על זה.

ג'מעה אזברגה: אבל אני באמת רוצה לשאול את השאלות.

ג'מעה אזברגה: זו אולי פעם ראשונה שאני מדבר בוועדה כחבר כנסת.

ג'מעה אזברגה: כאיש ציבור וקהילה פעיל דיברתי הרבה.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה לשאול על האחריות לגבי כל מה שנקרא היום במגזר הערבי בין 55,000 ל-70,000 בתים שאמורים להיהרס.

ג'מעה אזברגה: האם אתם באמת חושבים ללכת ולעשות את זה ולהשאיר חצי מיליון בני אדם מתחת לכיפת השמיים?

דוד אמסלם: ג'מעה, מה אתה חושב?

דוד אמסלם: אתה איש ציבור, אתה חבר כנסת.

דוד אמסלם: אתה חושב שזה מה שיקרה?

ג'מעה אזברגה: אני חושב שצריך להיות מטורף בשביל זה.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שלא משנה איזה לאום או דת, להשאיר חצי מיליון בני אדם מתחת לכיפת השמיים,\

ג'מעה אזברגה: זה צריך להיות - - -

דוד אמסלם: זו לא הכוונה שלנו, זו לא הכוונה שלנו - ברור.

ג'מעה אזברגה: אוקי.

ג'מעה אזברגה: אני לא רואה בדבר מתמטיקה.

ג'מעה אזברגה: זה לא אחד ועוד אחד שווה שניים.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שלממשלות ישראל העוקבות היה אשם גדול בעניין הזה שאין הרחבות של תוכניות מתאר, עניין של הפשרות קרקעות לטובת העניין.

ג'מעה אזברגה: יש בזה הרבה אשם.

ג'מעה אזברגה: אבל בוא נודה באמת.

ג'מעה אזברגה: בנצרת אולי 60 שנה לא הרחיבו את תוכנית המתאר.

ג'מעה אזברגה: 68 שנים לא הוקמו יישובים במגזר הערבי, חוץ משבעה הריכוזים בנגב שהם ללא תשתיות.

ג'מעה אזברגה: אבל זה דיון נפרד.

ג'מעה אזברגה: אבל אחרי 40 שנה לבוא ולהאשים ולהעניש את הקורבן?

ג'מעה אזברגה: היו חייבים לבנות.

ג'מעה אזברגה: הבן שלי הולך להתחתן, אני לא יכול לעשות לו, חוץ מאשר לבנות בלתי חוקי.

ג'מעה אזברגה: אני מבקש 20 שנה רישיון ולא נותנים לו.

ג'מעה אזברגה: בשביל לתת יש שני צדדים.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שהדבר הזה הוא לא מתמטיקה.

ג'מעה אזברגה: צריך לחשוב בהיגיון.

ג'מעה אזברגה: בוא נתחיל לדבר על הלבנת הבתים הקיימים, ומהיום והלאה תרחיבו את תוכנית המתאר, תלבינו את הבית שקיים.

ג'מעה אזברגה: אחרי שעושים את התנאים האלה תהרוס.

ג'מעה אזברגה: אבל זה כשיש לו אופציה, לא כשאין אופציה.

ג'מעה אזברגה: אחרי 40 שנה של סירוב מצד הממשלה לתת לאנשים רישיונות, בא עונש על הקורבן ולא על זה שעשה את העוול.

ג'מעה אזברגה: אז העניין הוא לא מתמטיקה.

ג'מעה אזברגה: יש הרבה מה לעשות, ואפשר לעשות - תאמין לי.

ג'מעה אזברגה: אבל זה אם יש כוונות טובות.

ג'מעה אזברגה: אמרתי שתמיד אפשר אם יש כוונות טובות.

ג'מעה אזברגה: אבל ברגע שאין כוונות טובות - ועם כל הכבוד לבצלאל סמוטריץ שהוא חושב שכולם משתלטים על קרקעות המדינה, וזה לא נכון.

ג'מעה אזברגה: הוא פשוט מסלף את ההיסטוריה.

ג'מעה אזברגה: אני אמרתי לו את זה בתוכנית עם יהורם גאון, ואני אומר לו את זה גם פה.

ג'מעה אזברגה: העניין - אנחנו לא צריכים להיגרר לראש של אנשים כמו בצלאל סמוטריץ.

ג'מעה אזברגה: עם כל הכבוד, יש לנו פה מיליון וחצי תושבים, וגם תושבים ילידים.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שאפשר.

ג'מעה אזברגה: אחד היסודות של הדמוקרטיה זה לא הרוב.

ג'מעה אזברגה: אנחנו יכולים להצביע עכשיו לשחוט אותי ולשים אותו על האש ולאכול אותי סטייקים.

ג'מעה אזברגה: אחד היסודות של הדמוקרטיה זה שמירה על זכויות המיעוט דווקא, לא על זכויות הרוב.

ג'מעה אזברגה: בזכות הרוב אתה לא יכול לשחוט אותי, סליחה.

ג'מעה אזברגה: תודה.

דוד אמסלם: ג'מעה, תודה רבה.

דוד אמסלם: לא עצרתי אותך כי אני מכבד אותך באמת גם כחבר כנסת.

דוד אמסלם: אבל ככה פתחנו את הדיונים.

דוד אמסלם: אני מסכים עם רוב הדברים שאמרת.

דוד אמסלם: ככה גם התפיסה של הממשלה וגם בכל נושא החקיקה.

דוד אמסלם: הראייה החקיקתית וגם באופן מעשי זה להחיל את הבנייה, לא זה.

ג'מעה אזברגה: להרוס זה הכי קל, הכי פשוט.

דוד אמסלם: ג'מעה, עשינו פה הרבה ישיבות, כולל מינהל תכנון, עברנו את היישובים.

דוד אמסלם: אני לא אלאה אותך.

דוד אמסלם: בגדול, זה הכוונה.

דוד אמסלם: בדיוק כפי שהצגת את הדברים, זה גם הראייה של הממשלה בעניין.

דוד אמסלם: בבקשה, איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, וארז, אני גם פונה אליך, בכותרות יש פה חלוקה בין המגזר הלא יהודי שעיקר הבעיה שלו היא המגורים, והמגזר ההתיישבותי והכפרי שעיקר הבעיות שלו הוא דווקא בשימושים שאינם מגורים.

איתן ברושי: כידוע לך, יש ועדות שעוסקות בזה גם במינהל, ברשות מקרקעי ישראל.

איתן ברושי: גם היושב-ראש הלך לקראת הערבים בנושא המגורים ואני רוצה שתהיה הליכה מקבילה למה שלא מגורים.

איתן ברושי: אני רוצה פה שוויון זכויות במירכאות.

איתן ברושי: צריך להבין שעיקר הקושי של ההתיישבות, ואני מנסה לייצג אותם בקצרה, זה בעיקר בנושאים שהם לא מגורים.

איתן ברושי: יש בהחלט מקום לתת שנתיים גם.

איתן ברושי: יודע ארז קמיניץ שיש ועדות מיוחדות ברשות מקרקעי ישראל שעסקו ועוסקות בהסדרת השימושים הלא חקלאיים.

איתן ברושי: אני חושב שחסר פה הבנה וגמישות והשוואה.

איתן ברושי: אני פונה אליך, ארז, גם כי אתה מכיר את הדברים מזוויות אחרות.

איתן ברושי: יש פה רגישות.

איתן ברושי: יש פה קרקע שהוכרזה כקרקע חקלאית כשהיום חלק גדול כבר לא חקלאות ויש דברים שהם לא להריסה מחר בהתיישבות.

איתן ברושי: ארז, אני מבקש למנוע פה מצב שיש זכות וטו למינהל.

איתן ברושי: צריך להשאיר את הזכות לתכנון.

איתן ברושי: יש לנו בעיה עם הסעיף הזה, בסעיף 145.

איתן ברושי: אני לא רוצה להעיר הסתייגויות, אני מסתפק בהערה הכללית שאנחנו רוצים כמו עם הערבים שיתנו לנו שנתיים להסתגלות.

דוד אמסלם: איתן, זה לא "כמו".

דוד אמסלם: אין ערבים-יהודים.

איתן ברושי: אתה נענית לבקשה של הערבים.

דוד אמסלם: אז גם אתה, זה החוק.

איתן ברושי: רק למגורים תיקנתם.

דוד אמסלם: אנחנו תיקנו את זה למגורים בגלל שלא רצינו לתקן - - -

<ארז קמיניץ: מגורים זה מגורים של אדם.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: לא רצינו לעשות את זה למסחרי.

דוד אמסלם: רצית לעשות את זה למסחרי?

איתן ברושי: אז אני אומר, אותו דבר בהתיישבות.

דוד אמסלם: בהתיישבות יש מישהו שלקח עכשיו את הלול שלו ופתח אולם חתונות.

איתן ברושי: מדבר אחורה.

דוד אמסלם: אני שואל אותך, על זה אנחנו מדברים.

דוד אמסלם: מישהו לקח את הקרקע החקלאית שלו ובנה אולם.

דוד אמסלם: האם אנחנו ניתן לו?

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים עכשיו על חקלאי שהיה לו בית - - - לפני שלושים שנה והוא ממשיך להפעיל אותו.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על נושאים מסחריים, גם בהתיישבות, שאנשים לוקחים את מה שנתנו להם למסחר שבכלל לא קשור.

איתן ברושי: אבל נתת שנתיים הסתגלות?

דוד אמסלם: לא - למגורים.

דוד אמסלם: לפי תפיסתנו, יש הבדל בין אדם שבנה לא חוקי בית לגור בו ושהוא לא מרוויח לבין אדם שבנה אולם חתונות והוא משכיר אותו.

איתן ברושי: לא.

איתן ברושי: אדם שבנה לול כשזרקו אותו בלילה באיזה מקום ועכשיו הוא הופך את זה לצימר, אז מה?

איתן ברושי: רוצים לחסל אותו?

<ארז קמיניץ: לא.

<ארז קמיניץ: אם אפשר בפל"ח אז הוא הולך ומסדיר.

איתן ברושי: אתה יודע שזה לא עובד.

איתן ברושי: יש מקום שאתה יכול להזיל דמעות.

איתן ברושי: קודם כל, זה לא מצחיק.

דוד אמסלם: מה זה "לא מצחיק"?

דוד אמסלם: אתה הורג אותו מצחוק.

איתן ברושי: אני לא צוחק.

דוד אמסלם: ברושי, כחבר כנסת אתה מקבל את זה שאדם שקיבל לעשות לול, למשל, הולך ומשכיר את זה עכשיו למחסן?

דוד אמסלם: זה נשמע לך הגיוני?

איתן ברושי: אבל אנחנו בתוך תהליך הסדרה.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר זה ליד העיר, ובעיר יש אדם שבנה את המחסנים ושילם כסף ואף אחד לא משכיר ממנו את המחסנים כי אומרים לו שיש שם לול.

איתן ברושי: דודי, כשתבוא איתי לתענכים ולגליל ולמטה יהודה, תדבר אחרת.

דוד אמסלם: אני כל היום מסתובב במטה יהודה.

איתן ברושי: תן לארז לענות.

איתן ברושי: יש הסדרה במקביל.

איתן ברושי: בניגוד למקום שלא היה כלום, יש תהליך של הסדרה.

<ארז קמיניץ: אבל ההסדרה הקניינית כפופה, וזה נאמר בכל החלטות מועצת מקרקעי ישראל, ואתה מכיר את זה, להסדרה תכנונית.

<ארז קמיניץ: אז אם אפשר ואם מוסד התכנון מאפשר את זה - - -

איתן ברושי: לא יהיה זמן.

<ארז קמיניץ: מה זה "לא יהיה זמן"?

<ארז קמיניץ: תמיד יש זמן.

איתן ברושי: למה לא לתת יותר ארכה?

איתן ברושי: אנחנו בתוך תהליך, כולל עם מליאה של החלטות מינהל.

איתן ברושי: הקימו ועדת - - -

<ארז קמיניץ: זה לא שאלה של תהליך.

איתן ברושי: למה אתם קופצים?

איתן ברושי: למה הלחץ הזה?

בצלאל סמוטריץ': ארז, יש פה שגיאה בדיון.

בצלאל סמוטריץ': ההיפך - מבחינה מסוימת עדיף לך ללכת החדש ולא להישאר בחוק הקיים.

דוד אמסלם: בחלק מהמקרים זה המצב, בדיוק.

איתן ברושי: אני לא אמרתי שאני לא הולך, אמרתי שחסרה גמישות.

<ארז קמיניץ: חבר הכנסת ברושי, אנחנו יותר טולרנטים למגורים כמשרד היועץ המשפטי הממשלה.

<ארז קמיניץ: היתה פה בקשה של הכנסת.

<ארז קמיניץ: אנחנו בהחלט יותר טולרנטיים למגורים מאשר למי שמייצר רווח מעסק.

<ארז קמיניץ: כל הליכי ההסדרה, הסדרה של שימושי פל"ח או הסדרה כזו או אחרת שנעשית לפי החלטות מועצת מקרקעי ישראל, היא כפופה לתכנון.

<ארז קמיניץ: גם היום יש עבירת שימוש, גם היום אפשר להעמיד על אותו דבר בדיוק לדין.

<ארז קמיניץ: אם הסדרת הפל"ח מסתדרת, אז הכול מסתדר.

<ארז קמיניץ: ואם לא - אז לא.

איתן ברושי: אבל תיתן טיפה יותר זמן.

<ארז קמיניץ: זה לא קשור לזמן.

<ארז קמיניץ: גם היום אתה צריך את הזמן הזה, בלי קשר לחוק החדש.

דוד אמסלם: ברושי, תתקדם.

איתן ברושי: אני לא עובר הסתייגות, רק את העניין העקרוני.

דוד אמסלם: לא מקבל, תתקדם.

איתן ברושי: סיימתי.

דוד אמסלם: סיימת, יופי.

מנחם אליעזר מוזס: שלום לך.

מנחם אליעזר מוזס: מה זה?

מנחם אליעזר מוזס: זה ערב פסח.

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה לנו?

בצלאל סמוטריץ': דודי, הוא ויזניצר.

בצלאל סמוטריץ': הוא מצביע איתי, אנחנו מאותה חסידות.

בצלאל סמוטריץ': תישאר פה.

בצלאל סמוטריץ': אתה מצביע איתי.

דוד אמסלם: אתה יודע, הוא לא מספר את זה לכולם.

דוד אמסלם: אתה מספר לכולם שאתם מאותה חסידות, הוא לא?

איתן ברושי: ארז, אני מצפה ממך ליותר - - - אתנו.

איתן ברושי: תוריד את המילה: לא למגורים.

<ארז קמיניץ: ראשית, אתה לא צריך את זה - - -

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: ברושי, מספיק.

דוד אמסלם: ברושי, יש לזה השלכות - לא.

דוד אמסלם: אחרי זה אסביר לך גם למה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: דודי, תודה.

תמר זנדברג: אני רוצה רגע להפריד בין העבודה המקצועית שנעשתה פה בכל הדרגים: קודם כל, על-ידי הצוות של משרד המשפטים בראשות ארז קמיניץ.

תמר זנדברג: אין לי ספק שהכוונות שלכם היו טובות ולעשות סדר ולעשות גם איזושהי האחדה.

תמר זנדברג: במידה מסוימת, לא אשמתכם הגלימה הפוליטית שנתפרה למהלך הזה.

תמר זנדברג: כמו כן, כולל העבודה שנעשתה בהובלתך, אדוני יושב-ראש הוועדה, יחד עם צוות הייעוץ המשפטי וחברי הכנסת מהאופוזיציה.

תמר זנדברג: בהחלט ניכר שנעשתה כאן עבודה שהיה רצון להגיע לאיזשהו עמק שווה ושלא תהיה תחושה לעומתית ושלא תהיה תחושה שיש איזושהי כוונה נסתרת או פוליטית מאחורי החוק הזה.

תמר זנדברג: אני רוצה להפריד בין המהלך הזה שאני חושבת שהוא ראוי גם לכנסת שבהחלט מתחשבת גם באופוזיציה ובדברים שחשובים לחבריה, ובטח ובטח שהם מייצגים פה מיעוט לאומי שהוא מופלה באופן ארוך שנים, לבין המהלך הפוליטי שנעשה פה, כולל בימים ובשבועות האחרונים.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שאחרי שהיה פה סיכום לדחות את החוק הזה לאחרי הפגרה, פתאום שמענו, ואני רוצה להאמין שזה רק שמועות, אבל לצערי הניסיון שלנו מראה שהדברים האלה זה לא רק שמועות, על לחצים מכיוון ראש הממשלה, לשכת ראש הממשלה.

תמר זנדברג: ראינו כבר כאן על הלחצים על חבר הכנסת סמוטריץ שעושה את הדבר האידאולוגי מבחינתו.

תמר זנדברג: במובן הזה אני חייבת לציין שאני מזהה פה תהליך שדומה מאוד לחוק המואזין שיש איזה כוונה פוליטית לדחוף ולהביא את זה.

תמר זנדברג: לא מצדכם, אני בכוונה מפרידה בין הצד המקצועי לצד הפוליטי.

תמר זנדברג: אלה בדיוק הדברים, מעבר לשאלה האם נעשתה פה לגופו של עניין עבודה טובה או לא, שמביאים לתחושה שהדברים האלה נדחפים מכוונה פוליטית שהיא לא כוונה טובה.

תמר זנדברג: אני חייבת להקביל את זה.

תמר זנדברג: הצטרף כאן חבר הכנסת סמוטריץ שעושה פה מירי רגב בדיוק כמו שקרה בדיון בממשלה - - -

בצלאל סמוטריץ': למה את מעליבה?

תמר זנדברג: אתה תבחר אם להיעלב או להיות מוחמא.

תמר זנדברג: באותו אופן שבו היה דיון בממשלה על תוכנית היסטורית להזרים תקציבים ולסייע בתשתיות ובתוכניות מתאר וכו' שזה במידה רבה מה שעומד כאן ברקע שיכול להיות שאם מראש היינו מתכננים תוכניות מתאר לא היה צריך לבוא ולהביא חוק הריסות.

תמר זנדברג: אז כשכבר עשו מהלך כזה בממשלה קפצו השרים מימין: מה פתאום נותנים לערבים?

תמר זנדברג: כי אם עושים משהו, חס וחלילה, לטובת הערבים יקומו אלה מהימין, ובמקום איזשהו מהלך של win-win שיהיה לטובת כל אזרחי ותושבי מדינת ישראל אז השרים מהימין לא יתנו לזה לעבור ויתנו מקלות בצד השני.

תמר זנדברג: זה בדיוק מה שאתה עושה כאן, חבר הכנסת סמוטריץ.

תמר זנדברג: אני ממש אומרת את זה בצער.

תמר זנדברג: אני חושבת שהיה אפשר כאן להתכנס בגדול.

תמר זנדברג: ממשלת ישראל יחד עם הכנסת יכלה בגדול להתכנס לאיזשהו מהלך שאומר: אנחנו מבינים את הצורך בתוכניות מתאר, בתשתיות וכו'.

תמר זנדברג: ובצד זה, את הצורך באכיפה ברגע שזה לא מתקיים.

תמר זנדברג: אני בטוחה שכולנו היינו מתכנסים אם זה היה המהלך.

תמר זנדברג: אבל הצבע הפוליטי שנצבע כאן כל המהלך המדינתי הזה שלצערי שותפים לו כל זרועות המדינה, מראש הממשלה ומטה דרך הזרועות המקצועיות והפוליטיות, נותן תחושה של שלטון שנלחם באזרחים שלו, נלחם באזרחי המיעוט שלו שהם גם כך מופלים לרעה, והריסות הבתים.

תמר זנדברג: ראינו את הכותרות: כוחותינו פועלים בשעה זו נגד אזרחנו, ראינו את אום אל חירן.

תמר זנדברג: כל הדברים האלה מצטרפים למשבר אמון מאוד מאוד גדול שהחוק הזה לא מוסיף לו, לצערי, הוא רק מחריף אותו, וזה למרות כל הכוונות הטובות.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: אענה לך בקצרה.

דוד אמסלם: אני מקווה שאת מאמינה.

דוד אמסלם: לי יש כלל בחיים.

דוד אמסלם: אני מעולם לא משקר אף פעם בשום נושא.

תמר זנדברג: לא, לא האשמתי.

דוד אמסלם: אני מוביל את החוק הזה בלי קשר ליהודים-ערבים, ואלוהים עדי.

דוד אמסלם: אני חושב שזה חוק חשוב למדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני טוען גם באחריות - רוב האנשים שלכאורה החוק הזה יבוא וייטפל אליהם, כך נקרא לזה, זה דווקא היהודים.

דוד אמסלם: זה בסדר, מבחינתי.

דוד אמסלם: חוק זה חוק.

דוד אמסלם: מצד שני, הקדשנו לזה המון שעות, מאות שעות, בדיוני הוועדה.

דוד אמסלם: אנחנו גם הבנו את העניין שצריך, מצד שני, גם לארגן את תוכניות המתאר וכו' וכו' כדי לאפשר.

דוד אמסלם: אני באמת מאמין שאזרח ישראל, לא משנה אם יהודי או ערבי, לרוב הוא איש שומר חוק.

דוד אמסלם: הוא לא קם בבוקר ואומר: היום אני חייב לעבור על החוקים.

דוד אמסלם: לרוב כשהוא נתקל בבעיה והוא מרגיש מצוקה ואין לו ברירה אז הוא עובר.

דוד אמסלם: אבל אם אתה מאפשר לו את הכול אז הוא בסדר.

דוד אמסלם: אין שום סיבה שאזרח קם בבוקר ומחליט שהוא עובר על החוק.

דוד אמסלם: בוודאי שיש לנו כאן את מינהל התכנון ואנחנו מקדמים תכנון.

דוד אמסלם: כל מדיניות האכיפה שהיתה פה באה לענות על הנושא הזה בדיוק.

דוד אמסלם: מה קרה?

דוד אמסלם: אנחנו רצינו לגמור את החוק הזה בגלל שהתעייפתי.

דוד אמסלם: אנחנו כבר חודשיים.

דוד אמסלם: אתה עוד לא היית כאן.

דוד אמסלם: ג'מעה, אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: תן לי להתקדם.

דוד אמסלם: אנחנו כבר חודשיים יושבים על החוק והתעייפתי מזה.

דוד אמסלם: אנחנו גם הבנו את מה שהבנו.

דוד אמסלם: מה שקיבלנו - קיבלנו.

דוד אמסלם: השתדלנו, עשינו את ההתאמות המתאימות.

דוד אמסלם: איפה שזה היה אפשרי, איפה שהמדינה קיבלה את זה, איפה שאני חשבתי שזה נכון, התקדמנו.

דוד אמסלם: מה שקרה הוא שניסו לעשות לנו איזה פיליבסטר בגלל סיבות שאני לא רוצה להיכנס לזה.

דוד אמסלם: לכן, החלטנו אחרי שבוע שזה אפשרי, אז נקדם את זה - זה הסיפור.

דוד אמסלם: אין פה כלום, אף אחד לא דיבר איתי.

דוד אמסלם: אני דיברתי עם ארז ואיתם, זה היה וקטור.

דוד אמסלם: מותר לקחת את זה מפה להרבה סיפורים.

דוד אמסלם: אני רואה הרבה אגדות.

דוד אמסלם: כשהייתי ילד היו קוראים לי כל ערב אגדות.

דוד אמסלם: זה אפשרי, אבל אני אספר לך מה קרה.

תמר זנדברג: לצערי, האגדות - - - במדינה הזו מתבררות כאמת.

דוד אמסלם: לכן, אני אומר לך את האמת של מה שקרה.

דוד אמסלם: זה לא זה ולא ההוא ולא כן ההוא.

דוד אמסלם: הגענו להבנות מסוימות כפוף למה שיכולנו להגיע איתם, ובזה אנחנו מתקדמים - זה הסיפור.

דוד אמסלם: יכולנו לעשות את זה עוד חודשיים.

דוד אמסלם: לא היה קורה כלום, רק היינו מתעכבים חודשיים.

דוד אמסלם: אני בעמדה, וגם הממשלה, שמה אפשר לגמור היום, למה לדחות למחר?

דוד אמסלם: ומה שלדחות למחר, למה לדחות למחרתיים?

תמר זנדברג: אי-אפשר לדעת איזה טרפת תתהפך עלינו מחר.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: מי שדוחה - לא אכפת לו החודש.

דוד אמסלם: הוא אומר: אם נדחה בחודש, אולי הכול ילך - לך תדע.

דוד אמסלם: לא יודע מה יקרה - או הפריץ ימות, או הכלב ימות, או משהו יקרה.

דוד אמסלם: אבל אני מאמין בזה, אני מאמין שזה חוק טוב למדינת ישראל, לאוכלוסייה היהודית והערבית השומרת חוק בכלל.

דוד אמסלם: אני אומר לך באחריות, תבוא גם ההסדרה.

דוד אמסלם: המדינה שמה הרבה כסף כדי להסדיר דווקא את הבנייה במגזר הערבי, כל תוכניות המתאר.

דוד אמסלם: ההנחיות שלהם זה להחיל את המקסימום שאפשר.

דוד אמסלם: יש גם את כל המצב הקיים ויש שם בתוכניות גם לצרף קרקעות לגידול של היישובים.

דוד אמסלם: אני חושב שהכיוונים הם טובים ומצוינים.

ג'מעה אזברגה: מרחיבים קודם את התוכניות ואחר כך את - - -

דוד אמסלם: ג'מעה, אתה כאילו עכשיו ממציא לנו את הגלגל.

דוד אמסלם: הסברתי לך.

דוד אמסלם: אם איך קוראים לו היה מתפטר לפני שלושה חודשים לא היית שואל את השאלה עכשיו בגלל שככה התחלנו את הדיונים.

דוד אמסלם: לכן, אני מסביר לך.

דוד אמסלם: אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: אתה פשוט לא יודע מה עשינו כאן ואתה לא יודע מה הראש שלנו בכל הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אנחנו מסכימים איתך, אנחנו שם.

דוד אמסלם: תזמין את מינהל התכנון לפגישה והם יסבירו לך מה שעשינו כאן.

דוד אמסלם: עברנו את היישובים, ראינו את - - -.

דוד אמסלם: אני ישבתי איתם, הבנתי את ראשי הערים.

דוד אמסלם: עשינו פה עבודה.

דוד אמסלם: אתה יכול לקבל את הנתונים שחברי הוועדה קיבלו.

דוד אמסלם: תבקש את החומר, תראה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: לא, זה מיועד רק לחברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': אין לך אף אחד, אתה חייב ל - - -

תמר זנדברג: לא נשארו לך חברים.

דוד אמסלם: גם אם אין לי אף אחד, אני יכול לעשות הפסקה.

דוד אמסלם: סמוטריץ, אתה מכיר את זה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אחמד מלחם: מה שדיברת הוא יפה מבחינה תיאורטית.

בצלאל סמוטריץ': אם זה לא ח"כים עכשיו אז יש פה גם נציג של רגבים.

בצלאל סמוטריץ': אולי אפשר לתת לו לדבר.

בצלאל סמוטריץ': הוא כן היה פה חודשיים והוא לא דיבר כל הדיונים.

בצלאל סמוטריץ': לא נותנים לדבר, נותנים רק ל- - -

<אחמד מלחם: אתה מייצג טוב מאוד את רגבים.

דוד אמסלם: אני אתן לך זכות דיבור.

דוד אמסלם: האמת, משפט כי אני מכבד אותך.

דוד אמסלם: אבל אתה כבר דיברת, נתתי לך בעבר.

דוד אמסלם: זה לא דיון, אני לא פותח את זה.

דוד אמסלם: אנחנו לא פותחים שום דבר לדיון.

דוד אמסלם: אתה יכול לומר משהו לאומה אם אתה רוצה פעם להיבחר לחבר כנסת.

<אחמד מלחם: לא, עוד לא.

דוד אמסלם: אז חבל לך על הזמן, עזוב.

<אחמד מלחם: רק מסר.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אחמד מלחם: לא במקרה רק ראשי הרשויות הערביים באים לכאן להביע את עמדתם וראשי הרשויות היהודיות לא באים.

דוד אמסלם: אני אתקן אותך.

דוד אמסלם: ראשית, התנועה הקיבוצית גם הגיעה, חברת חשמל ומקורות.

דוד אמסלם: אבל כשאנחנו רוצים לפתור נושאים של אנשים שעוברים על החוק, בדרך כלל המערכות לא מתארגנות כדי להגיד: אנחנו רוצים לעבור על החוק.

דוד אמסלם: אין דברים כאלה במדינה.

דוד אמסלם: אצל היהודים זה לא עובד ככה.

<אחמד מלחם: אוקי, אני יודע.

דוד אמסלם: גם אם אנחנו רוצים עכשיו להעלות את הקנסות על המהירות, היהודים לא באים ואומרים: למה אתה דופקים אותנו?

דוד אמסלם: זה יותר מתאים לערבים.

<אחמד מלחם: יפה מאוד, כי בכל היישובים היהודיים יש תוכניות מתאר ויש תוכניות מפורטות.

<אחמד מלחם: לערבים אין, כמעט ואין.

דוד אמסלם: דיברנו על זה, היית בדיונים.

דוד אמסלם: אני אסביר, ובזה אני גומר.

דוד אמסלם: ישבנו כאן עם מינהל התכנון וביקשתי נתונים.

דוד אמסלם: המדינה גם שמה הרבה מאוד כסף, גם כתוצאה מלחץ שלנו, ואם יהיה חסר האוצר אמר שיביא, כדי לגמור את תוכניות המתאר בכל היישובים הערביים, ואמרתי, כולל אופק ל-15 - 20 שנה.

דוד אמסלם: אבל עזוב, לא צריך יותר.

דוד אמסלם: הבנו את ההצהרה שלך, תודה.

בצלאל סמוטריץ': דודי, אני אצביע בעד החוק הזה מכיוון שאני חושב - - -

דוד אמסלם: חסר לך שלא גם.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק, חסר לי כמה דברים.

בצלאל סמוטריץ': תיכף נדבר על כמה מהם.

בצלאל סמוטריץ': אני אצביע בעד כי אני חושב שבסופו של דבר ב-take it or leave it, אז זה בוודאי take it , והחוק הזה הוא יותר טוב מהמצב הקיים, למרות, ואני אומר את האמת, שאני לא כל כך מבין עד הסוף את ההיסטריה של החברים ברשימה המשותפת.

בצלאל סמוטריץ': לא היתה אכיפה כנגד ערביי ישראל, אין אכיפה כנגד ערביי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ככל הנראה גם לא תהיה אכיפה בעקבות החוק הזה כי גם החוק במתכונת הקודמת שלו נתן כלים, ומי שלא רצה להשתמש לא השתמש.

בצלאל סמוטריץ': גם החוק הנוכחי נותן כלים, ומי שלא ירצה להשתמש בכלים האלה לא ישתמש בהם.

בצלאל סמוטריץ': לא.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה אתה אומר להם.

בצלאל סמוטריץ': תן רגע לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר להם ש- - -

<ארז קמיניץ: זה גם לא המדיניות.

דוד אמסלם: נכון, עזוב אותך.

דוד אמסלם: אתה טועה גם בזה, אבל לא משנה.

דוד אמסלם: ארז, אני אתן לך לענות לו.

<ארז קמיניץ: זה נורא חשוב.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אבל בוא תמשיך.

בצלאל סמוטריץ': אני הרי לא דיברתי עליך.

בצלאל סמוטריץ': מכיר את המכתבים שלך, מכיר את - - -

דוד אמסלם: הוא לא מדבר עליך, הוא לא מדבר על יחידת האכיפה.

דוד אמסלם: הוא לא מדבר על כלום.

בצלאל סמוטריץ': כן, בגלל זה לא נשארו כל כך הרבה כנראה.

בצלאל סמוטריץ': - - - אל מול המשטרה, אל מול גורמים אחרים שנדרשים כדי שמערכת האכיפה תוכל לעבוד, וכנראה לא כל כך עובדת.

בצלאל סמוטריץ': אז הלוואי, אני בעד שהחוק הזה ייתן כלים.

בצלאל סמוטריץ': אני רק לא בטוח שהם צריכים להיות - - - דודי, אני כן רוצה לומר נקודה אחת מרכזית.

בצלאל סמוטריץ': אני אמרתי קודם שאני אתמוך עכשיו בחוק הזה, אבל אני מודיע שאני מיד בתחילת המושב אגיש - - -

תמר זנדברג: מה ראש מטה גרונר הבטיח לך?

תמר זנדברג: היית פה כל כך נחרץ.

תמר זנדברג: באו ללחוש על אוזנך, יצאת, חזרת.

תמר זנדברג: פתאום אתה תומך בחוק.

תמר זנדברג: גילוי נאות - תניח את ההסכמים הקואליציוניים על השולחן.

תמר זנדברג: תגלה לנו.

דוד אמסלם: הוא עשה את זה בגללי, בגללי.

דוד אמסלם: הוא רצה להרגיז אותי טיפה, אבל בסדר.

בצלאל סמוטריץ': גם זה לא - - -

דוד אמסלם: גבית ממני מחיר כבד, הרגזת אותי באמת.

דוד אמסלם: עכשיו תתקדם.

בצלאל סמוטריץ': אני אתמוך בחוק בגלל שאני חושב שבסוף בוודאי הוא יותר טוב מאשר שלא יהיה בכלל.

בצלאל סמוטריץ': אם אני אתקע אותו עכשיו הוא עלול לא להיות בכלל.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני מודיע שאני מיד בתחילת המושב אגיש כהצעת חוק פרטית כמה תיקונים לחוק הזה שלדעתי כל מיני פשרות שנעשו כאן ולא היו צריכים להיעשות.

בצלאל סמוטריץ': אני תקווה שאני אצליח להשיג תמיכה בממשלה ואיפה שצריך כדי לעשות את התיקונים האלה.

בצלאל סמוטריץ': לכן, זו לא המילה האחרונה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להתייחס בכמה מילים למה שנאמר פה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, יש גבול כמה אפשר לפתח נרטיב שקרי ולהפוך אותו לאמת.

בצלאל סמוטריץ': יש ביטוי כזה שכאשר חוזרים על שקר עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, בסוף הוא הופך לאמת.

בצלאל סמוטריץ': בכל היישובים הערבים, למעט אחד - אני אומר את זה באחריות - יש תוכניות מתאר, דודי, בתוקף שמתוכננים לקיבולת אוכלוסייה עד אחרי 2030 לפי נתוני הלמ"ס.

<קריאה: אתה מבין אפס בדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': חסר תוכניות מפורטות, לא תוכניות מתאר.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו על זה דוח מסודר שעשינו.

בצלאל סמוטריץ': אני מתכנן להביא מסודר.

בצלאל סמוטריץ': חד משמעית ישנן - - -

דוד אמסלם: ברמת העובדות זה לא נכון כי ישבתי עם מינהל התכנון.

דוד אמסלם: אני אביא לך את הנתונים.

ג'מעה אזברגה: זה לא נכון, זה סילוף.

דוד אמסלם: חבר'ה, לא חשוב.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו לחברים.

דוד אמסלם: חבר'ה, אני, ברשותכם, רוצה לבקש מכם בקשה אחת.

דוד אמסלם: כל אחד מדבר לקהל שלו.

דוד אמסלם: לכן, לא להתערב.

דוד אמסלם: כשאתם אומרים משהו אני שותק למרות שלא בהכרח אני מסכים.

דוד אמסלם: גם אם אתם לא מסכימים עם בצלאל, תשתקו.

בצלאל סמוטריץ': מי שאשם ואחראי לזה שבמשך הרבה מאוד שנים אין תוכניות מפורטות זאת לא המדינה - למדינה יש אולי את החלק הקטן בעניין הזה - זה המגזר הערבי.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לגלות לכם סוד.

בצלאל סמוטריץ': בשום מקום מדינת ישראל לא מתכננת.

בצלאל סמוטריץ': מי שמתכנן תוכניות מפורטות בתל-אביב זו עיריית תל-אביב או יזמים פרטיים שיש להם אינטרס.

בצלאל סמוטריץ': המקום הכמעט יחידי שמדינת ישראל משקיעה ועושה תוכניות מפורטות מכספה אלה היישובים הערביים בגלל שלא גובים ארנונה ולכן אין כסף.

בצלאל סמוטריץ': וזו גם שאלה למה הם לא משלמים ארנונה.

אוסאמה סעדי: מה "לא גובים ארנונה"?

אוסאמה סעדי: 85% גובים ארנונה, תשאל.

אוסאמה סעדי: תפסיק עם הדמגוגיה הזאת.

דוד אמסלם: אוסאמה, ביקשתי.

דוד אמסלם: קודם כל, שב.

דוד אמסלם: ביקשתי שגם אם אתה לא מסכים עם בצלאל, אל תתווכח אתו.

דוד אמסלם: עזוב, אני רוצה להתקדם.

בצלאל סמוטריץ': הסיבה שאין תכנון מפורט בחלק מהיישובים הערביים זה בגלל סרבנות של היישובים עצמם שלא מוכנים לבנות לגובה, ומאחר ויש קרקעות פרטיות לא מוכנים להקצות שטח לצורכי ציבור, בשונה מפתח-תקווה שאף אחד לא שואל את חמי אם בא לו או לא בא לו.

בצלאל סמוטריץ': פשוט לוקחים לו שליש מהמגרש כי רוצים מדרכה.

בצלאל סמוטריץ': לאף אחד אין אומץ במדינה לעשות לערבים - - -

דוד אמסלם: חמך גר בפתח-תקווה.

בצלאל סמוטריץ': כן, אני נותן את זה כדוגמה.

בצלאל סמוטריץ': הפקיעו לו איזה 30% לא מזמן.

בצלאל סמוטריץ': יש לו חנות שם, לא משנה.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, המבנה הערבי הוא הרבה פעמים מבנה חמולתי ונבחר עכשיו ראש רשות שדואג שכל שטחי הציבור יהיו מהחמולה השנייה.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך כשנבחר אחר כך מישהו אחר - - -

דוד אמסלם: תגיד לי, לאן אתה מושך?

דוד אמסלם: לאן?

בצלאל סמוטריץ': דודי, אני לא מוכן שיאשימו כאן את המדינה ויוציאו את דיבתה רעה.

בצלאל סמוטריץ': המדינה לא אשמה.

בצלאל סמוטריץ': האמירה הזאת שאין איפה לבנות, היא אמירה לא נכונה.

בצלאל סמוטריץ': אם המגזר הערבי ירצה ויהיה פרודוקטיבי בעניין הזה, הוא יכול מחר בבוקר ברוב היישובים לקבל.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר לא אחד, לא שניים, ולא עשרה מקרים שהמדינה אישרה.

בצלאל סמוטריץ': קחו את דלית אל כרמל.

בצלאל סמוטריץ': אושרה שם תוכנית מתאר מסודרת, אושרו תוכניות מפורטות.

בצלאל סמוטריץ': הכול, הכול אושר.

בצלאל סמוטריץ': יום אחרי שאושרה התוכנית התחילה בנייה מטורפת בשטח שמחוץ לתוכנית, בשטח ירוק, שאמור לתווך בין היישוב לבין שמורת הטבע שם של הכרמל.

בצלאל סמוטריץ': אין ספור מקרים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': זה שקר.

בצלאל סמוטריץ': באים פה אנשים ומשקרים עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.

בצלאל סמוטריץ': מציגים את עצמם כמסכנים, מציגים את עצמם כמי שהם נורא רוצים לבנות חוקי והמדינה מתעללת בהם, מתאכזרת אליהם.

<קריאות: הוא לא מדבר אמת.

<קריאות: אני מדלית אל כרמל.

<קריאות: מי שהוא חבר כנסת מכובד אומר דברים שהם - - -, הוא משקר ככה.

<קריאות: הוא מעליל.

<קריאות: אני מרים ידיים.

דוד אמסלם: פהמי, אתה יכול להוריד את הידיים.

דוד אמסלם: אני בשביל זה פה.

בצלאל סמוטריץ': דודי, אתה יודע מצוין ש-99% מהליכי האכיפה שמנוהלים במדינת ישראל מנוהלים כנגד המגזר היהודי.

בצלאל סמוטריץ': אתה אמרת את זה נכון.

בצלאל סמוטריץ': מי שמעז לבנות מרפסת, פרגולה, בניגוד לחוק, הולכים ומורידים לו, ואצל הערבים, כל אחד הולך ועושה מה שהוא רוצה - מערב פרוע.

בצלאל סמוטריץ': שוב, כי הם הצליחו לייצר במשך הרבה שנים דה-לגיטימציה למערכות האכיפה כי הטענה השקרית שלהם זה: אין איפה לבנות, אז אין ברירה, צריך להיות לא חוקי.

בצלאל סמוטריץ': אני אראה לך כמה מקומות יש לבנות חוקי ואנשים בוחרים בכוונה לצאת מחוץ לתוכנית ולבנות במקומות לא חוקיים כי לא מוצא חן בעיניהם לבנות חוקי.

בצלאל סמוטריץ': כי לבנות חוקי זה עולה כסף, צריך להביא מהנדס.

בצלאל סמוטריץ': צריך היתר בנייה, צריך לשלם אגרת בנייה וארנונה אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': צריך לבנות בגבולות מגרש, אי-אפשר לבנות אלף מטר כמה שאתה רק יוצר.

בצלאל סמוטריץ': הרבה יותר כייף לבנות לא חוקי ואחר כך לבוא ולצעוק שהמדינה אשמה, בונים לא חוקי כי אין איפה לבנות חוקי.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, זה נכון.

בצלאל סמוטריץ': חסרות תוכניות מפורטות.

תמר זנדברג: נאום הגזענות הזה הולך להימשך עוד הרבה זמן?

בצלאל סמוטריץ': למה גזענות?

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי מה הגזענות.

בצלאל סמוטריץ': לדבר על מתנחלים זה בסדר ועל ערבים זה לא בסדר?

בצלאל סמוטריץ': בנגב המדינה לא - - -

דוד אמסלם: בצלאל, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': דיברו פה אנשים מהנגב, במה המדינה לא באה לקראתם?

דוד אמסלם: בצלאל, תודה.

בצלאל סמוטריץ': המדינה באה לקראתם - - -, אי-אפשר כל היום להאשים את המדינה.

דוד אמסלם: בצלאל סמוטריץ, תודה רבה.

<פהמי חלבי: אפשר?

<פהמי חלבי: באמת דקה.

דוד אמסלם: פהמי, לא, לא.

דוד אמסלם: אני רק אומר דבר מאוד פשוט לגבי הנושא הזה של הנתונים שאמרת.

דוד אמסלם: אל תענה לי כי זה לא דו-השיח הזה.

דוד אמסלם: אנחנו ישבנו עם הגורמים המוסמכים - עבדך הנאמן, וגם חלק מחברי הוועדה - עם מינהל התכנון.

דוד אמסלם: עברנו ישוב, ישוב.

דוד אמסלם: אני מספר לך שיש חלק לא מבוטל מהיישובים שעדיין אין בהם תוכניות מתאר מעודכנות בכלל.

בצלאל סמוטריץ': מה זה "מעודכנות"?

דוד אמסלם: מתאימות לפני 60 שנה, בסדר?

דוד אמסלם: בגדול, לפחות 30% אני מספר לך אין בכלל, ועוד 30% אני אומר לך שאין מעודכנות.

דוד אמסלם: לכן, זה גם בעיה.

דוד אמסלם: יש פה גם את בעיית המדינה בעניין הזה.

דוד אמסלם: לכן, אנחנו מביאים אנחנו פה איזה פשרה בסך הכול.

דוד אמסלם: בגדול, כדודי אמסלם אני לא רואה את האזרח הערבי אויב המדינה.

בצלאל סמוטריץ': ודאי שלא.

דוד אמסלם: אני רואה אותו אזרח בדיוק כמוני, ואני חושב שהבן שלו צריך לגור בדיוק כמו הבן שלי.

בצלאל סמוטריץ': חד-משמעית.

בצלאל סמוטריץ': אבל בבניין, לא רק בצמוד קרקע.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אני שמח בחוק.

דוד אמסלם: החשיבות של החוק היא בתודעה קודם כל.

דוד אמסלם: החשיבות הכי חשובה פה זה שהחבר'ה, גם באוכלוסייה היהודית וגם בערבית, אבל בעיקר באוכלוסייה הערבית, מבינים שהמדינה מתכוונת לפעול עכשיו כמדינת חוק כמו כל נושא אחר וכמו כל מדינה אחרת.

דוד אמסלם: מצד שני, צריך לסייע שם, ועמדנו על זה שזה גם באמצעים, וזה נכון.

דוד אמסלם: זה נכון שחלק מהערים באמת מובילות את תוכניות המתאר שלהן, והעניות שבהן לא מובילות תוכניות מתאר.

דוד אמסלם: אני מספר לך שהמדינה גם מתערבת בזה.

דוד אמסלם: לכן, גם פה.

דוד אמסלם: היות והיישובים הערביים נמצאים בסוציו נמוך - ואני לא נכנס גם למה, זה לא חשוב - סיכמנו עם מינהל התכנון ועם האוצר שגם אם יהיה חסר הם יביאו את זה כדי להסדיר את תוכניות המתאר, בוודאי.

דוד אמסלם: בגדול, כולנו רואים את זה עין בעין, ולדעתי אפילו גם הח"כים.

דוד אמסלם: הם מסתכלים על אחורה, לא על קדימה.

דוד אמסלם: בגדול, אנחנו רוצים להביא אחת ולתמיד את כל המערכות למצב שאנחנו רוצים לעבוד כמו מדינת חוק.

דוד אמסלם: להסתכל קדימה, להחיל את מי שאנחנו יכולים היום.

דוד אמסלם: אני אומר לך באחריות שאין אינטרס היום למדינת ישראל להרוס את הבנייה הזו, בוודאי שלא.

בצלאל סמוטריץ': תלוי איפה.

בצלאל סמוטריץ': איפה שאפשר להסדיר - - -, סבבה, ואיפה שלא - - -

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אנחנו גם ביקשנו ממינהל התכנון להגמיש את הסיפור עד המקסימום.

דוד אמסלם: להחיל את הכול, ומה שאין ברירה אז אין ברירה.

דוד אמסלם: בגדול, אם אחד בנה במרכז הפרדס שלו וצפצף על כולם ועשרה ק"מ מהזה - - -

בצלאל סמוטריץ': או על מה שמתוכנן לכביש.

דוד אמסלם: בוודאי, על זה אין מחלוקת.

דוד אמסלם: ועל תשתיות לאומיות, אז בוודאי.

דוד אמסלם: על זה אנחנו לא מדברים.

<פהמי חלבי: תן לי חצי דקה.

<פהמי חלבי: אני לא מדבר הרבה, שני משפטים.

דוד אמסלם: שניה, דקה.

<פהמי חלבי: אני רוצה להגיד ככה לחבר הכנסת - -

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: עוד לא אמרת.

<פהמי חלבי: - - אנחנו, קודם כל, אוהבים את המדינה.

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור?

דוד אמסלם: פהמי, לא, לא.

דוד אמסלם: עוד לא אמרת.

דוד אמסלם: פהמי, פהמי.

בצלאל סמוטריץ': טוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': לא יותר ממך, אנחנו ביחד.

דוד אמסלם: בצלאל.

דוד אמסלם: פהמי, פהמי.

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותו.

דוד אמסלם: תוציא אותו.

בצלאל סמוטריץ': לא, אל תוציא אותו.

דוד אמסלם: פהמי, לא, לא.

דוד אמסלם: כשאני אומר לך לא אז לא.

דוד אמסלם: יש פה עוד שישה דוברים שביקשו לפניך.

דוד אמסלם: אני אומר לך לא ואתה ממשיך לדבר אתו.

דוד אמסלם: אז כאילו אני פה עציץ, בכלל קרטון.

<פהמי חלבי: חאלס, אני לא מדבר יותר.

<פהמי חלבי: אני מכבד אותך מאוד.

דוד אמסלם: דחילאק, עזוב.

דוד אמסלם: אל תענה לו.

דוד אמסלם: תאמין לי, אתה תענה לו, הוא יענה לך.

דוד אמסלם: אתה תענה לו, הוא יענה לך, ורק תתרגז יותר.

דוד אמסלם: אף אחד לא מדבר כאן יותר.

דוד אמסלם: ברושי, יש לך משהו לומר?

דוד אמסלם: לא חייב.

איתן ברושי: אמרתי שאנחנו זקוקים לפסק זמן.

איתן ברושי: לכן, עד שלא יסבירו לי אחרת אני מבקש להוסיף שזה לא רק למגורים.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: ארז, בבקשה.

<ארז קמיניץ: אדוני, אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו פה על-ידי חבר הכנסת סמוטריץ, וכמובן על-ידך אדוני.

<ארז קמיניץ: אנחנו לא מקלים ראש במהלך החקיקתי שנעשה פה בוועדה שבראשותך, אדוני.

<ארז קמיניץ: אנחנו נמצאים בעיצומו.

<ארז קמיניץ: להבנתי, כמי שחי לא מעט רפורמות שעושה הממשלה בשנים האחרונות, אנחנו נמצאים בעיצומו של רצון לשנות מציאות.

<ארז קמיניץ: למעשה, אנחנו התחלנו את שינוי המציאות הזה בעבודה תכנונית שנעשתה במינהל התכנון והמשיכה אחר כך בצוות 120 הימים, וגם חלק מהדברים הועברו לחקיקה על-ידך אדוני.

<ארז קמיניץ: זה שינוי מציאות תכנוני.

<ארז קמיניץ: אני לא רוצה להיכנס לנרטיבים.

<ארז קמיניץ: ברור שהיתה בעיה במגזר הערבי בכל מה שקשור לתכנון, אבל המדינה בהחלט שינתה ומשנה את המציאות הזאת יום יום, בין היתר, בין הדברים שנאמרו, בהשקעת כספים אפילו בתכנון מפורט.

<ארז קמיניץ: הדברים האלה אכן לוקחים זמן, אבל יש התפתחות, והתפתחות משמעותית כמו תוכנית as is בדלית אל כרמל או תוכניות בחורפיש או ותמ"ל בטייבה , בערערה, ותמ"ל בטייבה בשמונה או עשרה יחידות דיור לדונם.

<ארז קמיניץ: זה בנייה לגובה.

<ארז קמיניץ: יש שינוי מציאות בשטח, שינוי מציאות תכנוני, שינוי מציאות בהקצאת משאבים לענייני תכנון.

<ארז קמיניץ: לצד זאת, אדוני היושב-ראש, אין לנו מנוס אלא לשנות מציאות, ופה אנחנו לוקחים את הדברים על עצמנו.

<ארז קמיניץ: כמשרד משפטים אנחנו הרעים פה לכאורה בסיפור, אבל אנחנו לא חושבים שיש דרך אחרת להתנהל, אלא בדרך של שינוי מציאות גם בהיבט האכיפתי.

<ארז קמיניץ: זה חשוב לנו כמדינה, זה חשוב לשלטון החוק.

<ארז קמיניץ: זה חשוב לתכנון, וזה אולי אחד הדברים המרכזיים.

<ארז קמיניץ: זה חשוב לתכנון.

<ארז קמיניץ: אם לא נעמוד על שלטון החוק התכנון יקרוס כי מי שבונה על כביש הורס תכנון.

<ארז קמיניץ: מי שבונה על בית-ספר, אין בית-ספר.

<ארז קמיניץ: איפה ילמדו התלמידים?

<ארז קמיניץ: בסופו של דבר, זה חשוב לאיכות החיים של כולם, וגם של מי שהיום אולי בראייה קצרת טווח חושש מה יקרה לבית שלו.

<ארז קמיניץ: אדוני, בעזרתך ובעזרת החוק הזה אנחנו חושבים שנצליח להגיע טוב יותר לשינוי מציאות בעולם האכיפתי.

<ארז קמיניץ: אנחנו לא צריכים על כל הריסה לגייס גדוד של שוטרים כדי להרוס.

<ארז קמיניץ: אנחנו חושבים שיש כלים מינהליים לדאוג לזה.

<ארז קמיניץ: אנחנו חושבים שצריך לדאוג להריסה כבר בשלב היסודות.

<ארז קמיניץ: אנחנו חושבים שגם ענישה כלכלית תעזור כאן - לא רק במגזר הערבי, במגזרים אחרים.

<ארז קמיניץ: החוק הזה הוא חוק שחל על כל המגזרים.

<ארז קמיניץ: שינוי המציאות האכיפתית בהחלט הכרחי - יותר במגזרים מסוימים וגם במגזר הערבי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חותם על כל מילה.

דוד אמסלם: כן, בוודאי.

דוד אמסלם: אני גם הדגשתי את זה גם בתחילת החקיקה.

דוד אמסלם: אני מאמין באמונה שלמה שבמקומות שבהם אין תכנון, אין איכות חיים.

דוד אמסלם: אמרתי את זה כמעט בכל ישוב ערבי אליו הגעתי.

דוד אמסלם: יש בעיה.

דוד אמסלם: החבר'ה הצעירים בעוד 10, 15, 20 שנה לא יהיו מוכנים לגור כך.

דוד אמסלם: אין להם פארקים או קניונים, אין להם חיים מודרניים.

דוד אמסלם: אין להם כלום, אין להם אפילו כבישים נורמליים.

דוד אמסלם: הכול שם צפוף, ובית ועוד בית ועוד בית.

דוד אמסלם: ככה לא יכולים לחיות במאה ה-21.

דוד אמסלם: זה היה נכון לפני 100 שנה.

דוד אמסלם: לכן, התכנון הוא מתבקש, הוא מתבקש.

דוד אמסלם: אני מסכים עם מה שאמר ארז.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, גם האוכלוסייה הערבית תצטרך לעשות שינוי בהרגלים שלה גם במובן של בנייה לגובה כי יש לזה גם משמעויות כלכליות.

דוד אמסלם: זה מייצר גם קרקע למטה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, אם בעיר כל אחד היה גר בבית צמוד קרקע, ברור לכם לחלוטין שלא היה כלום.

דוד אמסלם: לא היו גינות, לא היו כבישים כמעט.

דוד אמסלם: זה היה נראה בדיוק כמו אצלכם.

דוד אמסלם: בחיים המודרניים זה לא קורה.

דוד אמסלם: נסעתי למרוקו, ההורים שלי נולדו שם.

דוד אמסלם: זה בדיוק כמו פה.

דוד אמסלם: לא ראיתי שכולם שם גרים בצמודי קרקע.

דוד אמסלם: יש גינות, כבישים, שדרות וקניונים בכל עיר שם.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם ערבים.

<קריאה: גם יש להם מדינה.

דוד אמסלם: לא קשור, הם ערבים.

דוד אמסלם: אבל הם הבינו מזמן שאם הם ימשיכו לחיות כך אז כלום לא יהיה להם.

דוד אמסלם: לפעמים חלק מהאנשים מושכים לכיוון הכאוס כאילו מה פתאום, הורסים.

דוד אמסלם: אני אומר, הכול הפוך.

דוד אמסלם: בהתחלה יש איזשהו שלב עד שהאנשים מפנימים את זה, אבל בסופו של עניין זה בוודאי ובוודאי ישפר את כל מערך החיים באוכלוסייה הערבית כי שם אני רואה את עיקר הבעיה התכנונית.

דוד אמסלם: הייתי בטייבה.

דוד אמסלם: אמרתי שלפני שעשיתי את הדיון כאן, בניגוד להרבה אחרים, עשיתי חמישה סיורים, כולל אחד במסוק.

דוד אמסלם: שכחתי לדווח לטלב.

דוד אמסלם: הוא התרגז למה לא אמרתי לו.

דוד אמסלם: אני מכיר את המגזר כי אני אוהב להסתובב שם.

דוד אמסלם: יש לי גם אנשים שאני מכיר ואני הולך לבקר אותם מדי פעם.

דוד אמסלם: כמעט כל הכפרים זה אותו דבר.

דוד אמסלם: החיים שם לא חיים מודרניים בגלל שאין כל כך תכנון.

דוד אמסלם: הכול צפוף מאוד שם, כולם חיים בצפיפות מאוד גדולה.

דוד אמסלם: כל מבני הציבור נמצאים בחסר.

דוד אמסלם: בדרך כלל הכבישים הם מאוד צרים.

דוד אמסלם: הגענו לטמרה לפני חודש ונפגשנו שם עם ראש העיר.

דוד אמסלם: כדי להגיע למקום, אחד מטמרה לא ידע להוביל אותי לשם.

דוד אמסלם: הסתובבנו, חזרנו.

דוד אמסלם: כבישים בשיפוע של כמעט 45 מעלות.

דוד אמסלם: לא ידעתי איך נוסעים שם בכלל.

דוד אמסלם: מסוכן, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: אני מניח שאם היה תכנון מסודר זה לא היה קורה ואף אחד לא היה נותן לזה לקרות.

דוד אמסלם: כמובן שאנחנו לא מדברים כרגע על להוריד את מרכז הכפר, אבל בוודאי כשאתה בונה עכשיו שכונות חדשות ומקומות חדשים אז אתה צריך בוודאי להביא אותם בסטנדרטים של המאה ה-21.

דוד אמסלם: כמו שאמרתי, לילד ערבי מגיע בדיוק כמו לילד יהודי.

דוד אמסלם: היום ילד ערבי בגיל 14 - 15, לא יסכים לחיות כך יותר בעוד 15 או 20 שנה.

דוד אמסלם: כמובן שיש עוד בעיות אחרות שאני לא רוצה להיכנס אליהן כאן, במהלך הדיונים דיברנו על זה, גם הנושא של בעלויות קרקע, גם זה שאתם לא מוכרים קרקעות לחבר'ה האחרים שגרים שם.

דוד אמסלם: יש מצוקה בקרב אנשים שאין להם קרקע בתוך היישוב בשאלה מה הם עושים עם הילדים שלהם.

דוד אמסלם: כל זה לעומת אותו אחד שיש לו הרבה קרקעות והוא לא רוצה למכור לשכנים שלו.

דוד אמסלם: זה גם שאלה תרבותית, אבל בסוף זה כל המכלול הזה.

דוד אמסלם: צריך להבין, ואני אומר את זה כל הזמן, לא הורסים בית של ערבי כדי להביא יהודי לשם - זה ברור.

דוד אמסלם: בסוף זה לטובת הכלל שגר ביישוב.

<קריאה: יש עובדה.

דוד אמסלם: אתה כל הזמן עושה לי פנטומימה.

דוד אמסלם: אצלי יש עובדות אחרות.

דוד אמסלם: כשמדיניות האכיפה באה לפתור הבעיות האלה היא באה לפתור את הבעיות בתוך היישוב ולתת ליישוב את אופק התכנון שלו.

דוד אמסלם: בוודאי שאחד שבונה על תשתיות, על כביש או מחליט לבנות על בתי-ספר אז אין בית-ספר ביישוב.

דוד אמסלם: לא אוכפים עליו את זה כי ראש המועצה מכיר אותו - לא נעים, כן נעים.

דוד אמסלם: הוא אומר: שלי, קשה לו.

דוד אמסלם: בסוף אין בתי-ספר, אין גינות, ואין כלום.

דוד אמסלם: זה המציאות החיה היום.

דוד אמסלם: ארז, אני אמרתי חד-משמעית שכשאתה מחוקק חוק יש לך בסוף את השאלה איך אתה מממש את החוק.

דוד אמסלם: ישנו עניין האכיפה של החוק.

דוד אמסלם: אם לא מימשת אותו זה יותר גרוע והיה עדיף שלא תעשה אותו.

דוד אמסלם: לכן, גם ישבתי גם עם הממשלה על נושא האמצעים.

דוד אמסלם: לתפיסתי, צריך להיות ברור - אני אולי אתחבר למה שאמר סמוטריץ ויכול להיות שאני אקדם את זה בהמשך - לראש עיר יש אחריות.

דוד אמסלם: המדינה נתנה לו את הסמכות, ואם הוא לא פועל בסמכויות שלו צריך להדיח אותו.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שראש עיר לא יהרוס את עבירות הבנייה שישנן.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם שמי שמטפל בכל עבירות הבנייה בערים היהודיות זה ראש העיר.

דוד אמסלם: הוא לא יושב ככה ומחכים למישהו מהיחידה הארצית שיבוא.

דוד אמסלם: אתם אמרתם שבסופו דבר שכשמתחילים את ההריסה בשלב היסודות זה הכי נכון, כי כבר כשעומד הבית מתחילים להיות שם סיפורים הרבה יותר גבוהים.

דוד אמסלם: מי רואה את זה?

דוד אמסלם: ראש העיר כי מהר מאוד בשלב קידוח היסודות הוא יודע.

דוד אמסלם: ישנם הפקחים שמסתובבים ורואים.

איתן ברושי: יש כמה ראשי ערים שלא ראו הכול.

איתן ברושי: עכשיו הם רואים את זה אחרת.

דוד אמסלם: אני סבור שראש עיר זה לא רק לבוא לבמה בחג העצמאות או בכל חג אחר לנאום ולקבל את הכבוד וכפיים.

דוד אמסלם: ראש עיר צריך לממש את האחריות שיש לו.

דוד אמסלם: אם הוא לא ממש את זה, צריך להדיח אותו, לדעתי.

דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו נגיש הצעת חוק שראש עירייה שלא מממש את הסמכויות בנושא הבנייה יודח מתפקידו ויבוא מישהו אחר.

דוד אמסלם: אני מניח שאם הוא יצטרך לשלם בראש שלו אז הוא יעשה את העבודה.

דוד אמסלם: זו העבודה שלו, מה לעשות?

דוד אמסלם: אבל היום המצב שם הוא לא כל כך טוב בגלל הדברים האלה.

דוד אמסלם: אתם מכירים את זה, אני לא צריך לספר לכם.

דוד אמסלם: אני מדבר בתרבות, אני מסתכל קדימה עכשיו.

אוסאמה סעדי: ארז, מי עושה פיליבסטר?

<קריאה: אתה.

אוסאמה סעדי: אני?

<ארז קמיניץ: תומר, אולי נעלה את שאלת השימוש, זה ייצר לנו בעיות.

<ארז קמיניץ: בשימוש בשבעה ימים של ההריסה, הארבע-שבע, יש לנו את השאלה של- - -

<קריאה: יום רביעי בבוקר.

דוד אמסלם: לא, לא - עכשיו.

איתן ברושי: מתי אתה מסיים?

דוד אמסלם: עכשיו אני עושה את ההצבעות.

דוד אמסלם: מה אתה?

דוד אמסלם: אתה מצביע איתנו או עם הערבים?

טלב אבו עראר: ככה אתה אומר?

טלב אבו עראר: למה ככה?

דוד אמסלם: תן לו.

דוד אמסלם: אני יודע למה אני שואל.

איתן ברושי: תן לי הסתייגות אחת.

דוד אמסלם: מה זה "תן לי"?

דוד אמסלם: אני עושה הפסקה של שלוש דקות כי החבר'ה פה צריכים שירותים.

דוד אמסלם: נאוה בוקר, את מאחרת ב-13 דקות ומעכבת את כל הוועדה ב-13 דקות.

דוד אמסלם: שבי.

דוד אמסלם: אנחנו רק נקריא עכשיו מי רשאי להצביע - בבקשה.

<לאה קריכלי: חבר הכנסת דוד אמסלם, חברת הכנסת נאה בוקר, חבר הכנסת אברהם נגוסה, חבר הכנסת טלב אבו עראר, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, חבר הכנסת רועי פולקמן, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, חבר הכנסת מנחם מוזס, חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת איתן ברושי.

דוד אמסלם: אלה האנשים שמצביעים.

דוד אמסלם: לפני שאנחנו עוברים להצבעה, הממשלה כתבה לנו את מדיניות האכיפה והיא חלק מכל ההצעה הזו.

דוד אמסלם: היא נספח לחוק הזה.

<ארז קמיניץ: תוצמד לפרוטוקול.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: זה יצורף לפרוטוקול, כפוף לתיקון שעשינו קודם.

דוד אמסלם: איך אתם רוצים להצביע?

בצלאל סמוטריץ': כבר הוספת שם את אלה שלי היום?

דוד אמסלם: חכה, אל תדאג.

דוד אמסלם: לא נשאיר אותך מקופח.

דוד אמסלם: אתה לא תלך הביתה בלי ש - - -

בצלאל סמוטריץ': חשבתי - - -

דוד אמסלם: אל תדאג, אל תדאג.

רועי פולקמן: רק שאלה.

רועי פולקמן: המדיניות זה מה שסוכם עם - - -

דוד אמסלם: כן, עם הממשלה - הכול בסדר.

<תומר רוזנר: אנחנו נתחיל עם קבוצת הרשימה המשותפת הכוללת את כל חברי הרשימה המשותפת.

<תומר רוזנר: אני מניח שחבר הכנסת אזרבגה מצטרף גם הוא למרות שהוא לא הגיש את הסתייגות בשעתו כי הוא עוד לא היה חבר כנסת.

<תומר רוזנר: לגבי הסתייגויות של הרשימה המשותפת - חבר הכנסת אבו מערוף, נמסר לנו שאתה מבקש לצמצם את מספר ההסתייגויות.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

דוד אמסלם: מה שסיכמנו.

אוסאמה סעדי: כן, סיכמנו על 40 ומשהו הסתייגויות.

<תומר רוזנר: תפרט איזה הסתייגויות אתם משאירים.

עבדאללה אבו מערוף: אני משאיר את ההסתייגויות שביקשתי מרוני להקריא אותם.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו עומדים עליהן.

עבדאללה אבו מערוף: רוני, בבקשה.

<רוני טיסר: הסתייגות מספר 4 בנוסח שמונח לפניכם לגבי הסתייגויות שהוצגו במהלך דיונים בוועדה.

<תומר רוזנר: תקריאי את כולן, רק את המספרים.

<רוני טיסר: אוקי.

<רוני טיסר: הסתייגות מס' 4, הסתייגות מס' 11, הסתייגות מס' 14, הסתייגות מס' 19, הסתייגות מס' 25, 28, 31, 32, 33, 36, 37, 40, 42, 43, 44, 46, 50, 53, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 69, 71, 72, 74, 75, 76, 81, 83, 84, 85, 87, 88, 91, 93 ו-99.

דוד אמסלם: אנחנו נצביע על כל המכלול, אין טעם להיכנס אחת לאחת.

דוד אמסלם: ברור.

דוד אמסלם: תומר, הבנתי.

דוד אמסלם: אוסאמה, אתם רוצים להצביע עבור כל הקומפלט או שאתם רוצים שאני אצביע אחד אחד?

דוד אמסלם: על הכול.

טלב אבו עראר: למה הכול?

עבדאללה אבו מערוף: למה על הכול?

עבדאללה אבו מערוף: לא.

תמר זנדברג: רגע, יש לי שאלה.

תמר זנדברג: כמרצ אנחנו יכולים להצטרף להסתייגויות האלה שאנחנו מצביעים עליהם עכשיו של הרשימה המשותפת?

טלב אבו עראר: אפשר.

עבדאללה אבו מערוף: כן, כן.

דוד אמסלם: בסדר.

תמר זנדברג: מצטרפת להסתייגויות שלכם.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות, כל הקומפלט של - - -?

עבדאללה אבו מערוף: לא, אנחנו לא נצביע על כל הקומפלט ביחד.

עבדאללה אבו מערוף: תן להם להבין במה מדובר כי יש הסתייגויות חשובות.

בצלאל סמוטריץ': אם היא מצטרפת אין לך - - -

דוד אמסלם: רק שניה, תן לי.

דוד אמסלם: אנחנו בעצם כבר דיברנו על כל ההסתייגויות, נימקנו.

עבדאללה אבו מערוף: כן, נימקנו.

דוד אמסלם: אני יכול להעביר מי בעד ההסתייגות והמספר?

דוד אמסלם: אתם רוצים ככה?

טלב אבו עראר: כן.

דוד אמסלם: תביאו לי את הרשימה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 4 של הרשימה המשותפת ומרצ?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות 11?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

עבדאללה אבו מערוף: סליחה, בעד היו חמישה.

<לאה קריכלי: לא, אין חמש.

<לאה קריכלי: אוסאמה לא יכול.

<לאה קריכלי: אני הקראתי מי יכול להצביע.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות 14?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 19? ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

עבדאללה אבו מערוף: תן לפחות הזדמנות שהיועצת המשפטית תגיד איזה הסתייגות.

דוד אמסלם: עבדאללה, אני עכשיו - - - הסתייגות 25 – מי בעד?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות 28?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: הסתייגות מס' 31 - מי בעד?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: אתה מרשה לי גם כמה הסתייגויות ביחד?

עבדאללה אבו מערוף: כן.

דוד אמסלם: מי בעד 32, 33, 36, 37, 40, 42, 43, 44 כולל?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו – עד 44, כולל.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגויות 46, 50, 53, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 69?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגויות 71, 72, 74, 75, 76?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגויות 81, 83, 84, 85, 87, 88, 91, 93, 99?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו - ככלל ההסתייגויות של הרשימה המשותפת ומרצ בקובץ ההסתייגות כפי שמסרתם אותו בזה.

איתן ברושי: מרצ הרשימה המשותפת והמחנה הציוני גם.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, תצרף את המחנה הציוני להסתייגויות.

<תומר רוזנר: גם מרצ ביקשו.

דוד אמסלם: מי ביקש להצטרף?

דוד אמסלם: מרצ והמחנ"צ.

דוד אמסלם: הסתייגויות חברת הכנסת גרמן – מי בעד?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: היא לא באה להצביע אתכם, למה אתם מצביעים?

דוד אמסלם: בעד – 3

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: לא התקבלו ההסתייגויות של חברת הכנסת גרמן.

עבדאללה אבו מערוף: תומר, גרמן מצטרפת אלינו גם.

<תומר רוזנר: לא, - - - להגיד בשמה.

<תומר רוזנר: הסתייגויות חברת הכנסת זנדברג מס' 29 ו-42.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של חברת הכנסת זנדברג?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגויות של חברת הכנסת זנדברג לא התקבלו.

<תומר רוזנר: הסתייגויות חברת הכנסת יעל כהן-פארן מס' 55 ו-57.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של חברת הכנסת פארן?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מצטרפים להסתייגויות של חברת הכנסת זנדברג ויעל פארן ויעל גרמן.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות כפי שהוקראו?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו.

<תומר רוזנר: הסתייגויות חבר הכנסת בהלול מס' 87 ו-90.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגויות חבר הכנסת בהלול מס' 87 ו-90?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו.

<תומר רוזנר: הסתייגותו של חבר הכנסת אכרם חסון מס' 89.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של אכרם?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 3

דוד אמסלם: נמנעים – 1

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

רועי פולקמן: אני נמנע, אבל היו הסכמות על זה בנייר מדיניות.

דוד אמסלם: אותך אני אביא בסוף.

<תומר רוזנר: עד כאן הקובץ הראשון של ההסתייגויות שהוגשו במהלך דיוני הוועדה.

<תומר רוזנר: עכשיו יש לנו הסתייגויות בכתב שהוגשו במועד שנקבע לכך.

<תומר רוזנר: חבר הכנסת אבו מערוף.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: דיברנו עליהם כבר.

עבדאללה אבו מערוף: דיברנו עליהן.

דוד אמסלם: זה מה שדובר.

דוד אמסלם: אתם מורידים את ההסתייגויות האלה.

עבדאללה אבו מערוף: מה שהגשנו בקובץ אנחנו מורידים כי זה נכלל בהסתייגויות שהצבענו עליהן.

דוד אמסלם: כן, כן.

<תומר רוזנר: חברי הכנסת, יש לכם שני קבצים של הסתייגויות.

<תומר רוזנר: מצאתם את הקובץ בכתב?

תמר זנדברג: הבנו, כן - בסדר.

<תומר רוזנר: הסתייגויות חברת הכנסת גרמן שהוגשו בכתב – כלל ההסתייגויות.

דוד אמסלם: מי בעד כלל ההסתייגויות של גרמן ירים את ידו?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 3

דוד אמסלם: נמנעים – 1

איתן ברושי: תשאל גם מי נמנע.

דוד אמסלם: מי נמנע?

איתן ברושי: אני.

דוד אמסלם: למה אתה נמנע?

איתן ברושי: כי היא לא פה, ואני לא מצביע.

דוד אמסלם: אתה מכיר את ההסתייגויות?

איתן ברושי: לכן, אני נמנע.

איתן ברושי: מה, אתה רוצה שאני אצביע?

דוד אמסלם: היא לא באה אפילו להצביע שאתה נמנע?

איתן ברושי: לכן, אני נמנע.

דוד אמסלם: אז אל תעשה כלום.

איתן ברושי: לא, אי-אפשר לשבת פה בלי לעשות כלום.

<תומר רוזנר: חבר הכנסת בני בגין הגיש שלוש הסתייגויות שמטרתן לדיבור.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של בני בגין?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – 1

דוד אמסלם: אתה בעד ההסתייגות של בני?

עבדאללה אבו מערוף: כן, הוא לדיבור - בטח.

דוד אמסלם: ברושי נמנע.

דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו.

דוד אמסלם: בבקשה, הלאה.

<תומר רוזנר: הסתייגויות חבר הכנסת סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להצביע עליהן אחת אחת.

דוד אמסלם: זה האחרונות?

<תומר רוזנר: לא, יש עוד.

<תומר רוזנר: לדלג עליו?

דוד אמסלם: תשימו את סמוטריץ בסוף – כדי שלא תלך באמצע.

<תומר רוזנר: הסתייגויות חבר הכנסת ברושי והמחנה הציוני - אתה עומד על ההסתייגויות בכתב, חבר הכנסת ברושי?

איתן ברושי: כן, כן.

איתן ברושי: אנחנו לא מוותרים על שום דבר, לא קיבלנו שום דבר.

איתן ברושי: נילחם כמו אריות, ניפול כמו זבובים.

<תומר רוזנר: ובנוסף ההסתייגות שנאמרה היום לגבי סעיף התחולה.

<תומר רוזנר: הסתייגויות חבר הכנסת ברושי בשם המחנה הציוני בנוסף להסתייגות שהוגשה היום בנושא סעיף התחולה.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של המחנה הציוני?

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

<תומר רוזנר: הסתייגויות משותפות של המחנה הציוני וסיעת מרצ כפי שהוגשו בכתב.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של המחנה הציוני וסיעת מרצ כפי שהוגשו בכתב?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 4

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו.

דוד אמסלם: הלאה.

<תומר רוזנר: נשארו הסתייגויותיו של חבר הכנסת סמוטריץ.

<תומר רוזנר: יש לנו שני סוגי הסתייגויות בהקשר הזה: יש לנו הסתייגויות שהוגשו בכתב כפי שתוקנו במהלך הדיון, והסתייגויות - - -

בצלאל סמוטריץ': מה שלפנינו זה מה שתוקן?

<תומר רוזנר: לא, הם לא תוקנו כאן.

<תומר רוזנר: אנחנו נגיד את התיקונים אם תרצה לעבור הסתייגות הסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': אשמח.

<תומר רוזנר: ויש הסתייגויות שהוגשו היום בעל-פה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה לא מנמק.

דוד אמסלם: אתה רק ההסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': רק שהם יסבירו את התיקון כי הרי זה תוקן.

דוד אמסלם: אנחנו הסברנו כבר הכול.

דוד אמסלם: תגיד רק מה ההסתייגות שלך, את המספר.

דוד אמסלם: לא מדברים עכשיו.

<תומר רוזנר: הסתייגות מס' 1 ללא תיקונים.

דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 1 ללא תיקונים של חבר הכנסת סמוטריץ?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: כל הכבוד.

דוד אמסלם: סמוטריץ, וואלה, תראה איך אתה מחבר את כל הכנסת ביחד.

דוד אמסלם: הם מתחברים.

איתן ברושי: ממשלת אחדות.

דוד אמסלם: חברים, מה עוד?

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות הזו?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: לא התקבל.

מנחם אליעזר מוזס: סמוטריץ, צר לי אבל אין לי ברירה.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שאתה מבין אותי.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אתה ויזניץ.

דוד אמסלם: הוא אמר למרות שאתם מאותה חסידות.

דוד אמסלם: אמרתי לו שאתה לא מגלה את זה לכולם.

דוד אמסלם: הוא רק אמר תביא לו כובע של ויזניץ, הוא צריך את הכובע.

דוד אמסלם: הוא מהחסידות.

בצלאל סמוטריץ': אני אסביר להם.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מקבל מענה ב-216.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים הכול.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: אני אומר לך שאתה עושה ייסורי מצפון למוזס.

דוד אמסלם: מה עוד?

<לירון אדלר מינקה: הסתייגות מס' 6 כמו שהיא.

דוד אמסלם: הסתייגות מס' 6 - אתה מתעקש להשאיר אותה או שאתה רוצה להוריד אותה?

מנחם אליעזר מוזס: סמוטריץ, תוריד שאני לא אצטרך - - -

דוד אמסלם: תוריד, תוריד.

דוד אמסלם: אתה עושה לו - - -

בצלאל סמוטריץ': נוריד אותה.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת סמוטריץ הוריד את הסעיף הזה.

דוד אמסלם: תרשמי: התחשב ברב מוזס.

דוד אמסלם: עשה לו כאב לב.

דוד אמסלם: זהו?

דוד אמסלם: נגמר?

<תומר רוזנר: הסתייגויות שנאמרו היום במהלך הדיון בעל-פה - - -

בצלאל סמוטריץ': מה שהיום - הסתייגות אחת כבר הצבענו עליה.

בצלאל סמוטריץ': אחת חופפת, זה מס' 1.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה למחוק את - - -

<לירון אדלר מינקה: לא, זה לא חופף.

<לירון אדלר מינקה: זה בסעיפים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': לא, החלק הראשון חופף – 257.

בצלאל סמוטריץ': הורדנו את המילים: כלפי רכוש ואני מוריד גם את ה- - -

<תומר רוזנר: לא, לא.

<תומר רוזנר: זה לא הסעיף הזה.

<תומר רוזנר: אתה הסתייגת מסעיף אחר.

בצלאל סמוטריץ': אה, - - -

דוד אמסלם: אתה כבר התבלבלת מההסתייגויות של עצמך.

<תומר רוזנר: הסתייגותו של חבר הכנסת לסעיף 238 לגבי הפעלת כוח כלפי רכוש ואדם.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של סמוטריץ?

דוד אמסלם: בבקשה - שירים את היד.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: לא התקבלה ההסתייגות.

מנחם אליעזר מוזס: אני מרים חצי יד.

דוד אמסלם: הרב מוזס, אני פוטר אותך מנקיפות המצפון.

<תומר רוזנר: ההסתייגות למחוק את סעיף 209(ד) המאפשר פנייה לנותן הצו.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ לגבי הפנייה לנותן הצו?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

<תומר רוזנר: הסתייגות לסעיף 235(א) לעניין דחיית מועד ביצוע הצווים על-ידי בית-משפט, במקום שנה - שישה חודשים.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות כפי שהוקראה?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

<תומר רוזנר: הסתייגות לסעיף 211(ג) לגבי חובת הפקדת ערובה בסך 30,000 שקל על-ידי כל מי שמבקש צו במעמד צד אחד.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': איך אתה נגד הדבר הזה?

דוד אמסלם: עשית לנו פה עכשיו דבר שלא עושים – לא חשוב.

<תומר רוזנר: הסתייגות לסעיף התחולה, סעיף 13 להצעת החוק – מבקש במקום שנתיים כפי שהחליטה הוועדה, ארבע וחצי שנים לפני יום הפרסום.

בצלאל סמוטריץ': זה בסך הכול חמש.

בצלאל סמוטריץ': חמש מהפרסום וארבע - - -

<תומר רוזנר: בסך הכול חמש שנים, ארבע וחצי לפני הפרסום.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: עזוב - חמש.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

<תומר רוזנר: הסתייגות לסעיף 206 לגבי מועד ביצוע צו – מבקש חבר הכנסת סמוטריץ לכל הצווים ארבעה ימים, צו הריסה מינהלי.

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ לגבי ארבעה ימים?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: נמנעים?

דוד אמסלם: בעד – 1

דוד אמסלם: נמנעים – אין ההסתייגות לא התקבלה.

דוד אמסלם: אין נמנעים.

דוד אמסלם: ההסתייגות לא התקבלה.

טלב אבו עראר: דודו, אל תגיד מי בעד?

טלב אבו עראר: תגיד רק מי נגד - זהו.

<תומר רוזנר: הוועדה דחתה את כל ההסתייגויות.

דוד אמסלם: ברושי, אתה כל הזמן מנהל.

דוד אמסלם: אתה מאכער מקצועי, גם כשלא צריך.

דוד אמסלם: שב.

דוד אמסלם: אתה חייב כל הזמן.

דוד אמסלם: הוא הולך חוזר, הולך חוזר.

דוד אמסלם: בסוף אין כלום.

דוד אמסלם: העיקר הלך.

איתן ברושי: אתה לא נותן כלום.

<תומר רוזנר: כיוון שהוועדה דחתה את כל ההסתייגויות ניתן להצביע על הצעת החוק בנוסח שמונח בפניכם כפי שהופץ לחברי הוועדה ביום חמישי על התיקונים שנאמרו היום.

אוסאמה סעדי: אפשר לנסות משהו עם ארז לפני ההצבעה.

אוסאמה סעדי: מה, רק ברושי יכול?

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי, מבחינתו תצליח.

בצלאל סמוטריץ': דודי יגבה אותך.

דוד אמסלם: כדי שתקבל עוד כמה קולות, תראה מה אני מוכן עוד לעשות.

דוד אמסלם: תשפיל אותי, רק שתקבל עוד כמה קולות – יאללה.

איתן ברושי: דודי, אתם הולכים לחוק כזה קשה עם כל כך פערים בהסכמות.

איתן ברושי: זה לא דבר רצוי.

איתן ברושי: גם אם יהיה רוב של אחד לחוק הזה, ללכת למהלך כזה דרמטי במחלוקת כזו גם איתנו, זה לא הגיוני.

בצלאל סמוטריץ': - - - ברוב של אחד דחו לי את כל ההסתייגויות - - - , רוב גדול.

דוד אמסלם: ברושי, אחרי שנגמור את הכול תבוא אליי לחדר ותסביר לי עשר דקות מה מהות החוק, בסדר?

איתן ברושי: אני בא איתך מחר לחדרה.

דוד אמסלם: תסביר לי בדרך מה הבנת בחודש וחצי האחרונים שלא היית פה.

איתן ברושי: אנחנו חיים את זה יותר ממה שאתם חושבים.

דוד אמסלם: הוועדה דחתה את כל ההסתייגויות, ואנחנו באים עכשיו להצבעה על החוק - -

<תומר רוזנר: הנוסח מונח לפניכם, כולל כל התיקונים שאישרנו היום.

דוד אמסלם: - - כפי הנוסח שמונח לפניכם, כולל כל התיקונים שאישרנו גם - כן.

<תומר רוזנר: בנוסף, כמו שאמרתי, החוק יפורסם עד האחד במאי ברשומות.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: מי בעד החוק בדיוק כולל כל ההבהרות שתומר אמר עכשיו?

דוד אמסלם: ירים את ידו.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 7

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: אני קובע שהחוק בוועדה אושר ברוב של שבעה, ארבעה מתנגדים ואין נמנעים.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם, ובאמת חג שמח.

דוד אמסלם: ניפגש, בעזרת השם, ביום רביעי.