ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 387, 2017-03-14 10:30

יעקב מרגי: אנחנו מתחילים.

יעקב מרגי: אילן, תעדכן אותנו מה התיקונים שערכת מהדיון הקודם.

יעקב מרגי: אני אפתח את הישיבה.

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 14 במרץ 2017, ט"ז באדר תשע"ז, הנושא תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות.

יעקב מרגי: בבקשה, אילן.

<אילן שי: הכנסנו את השינויים שהוועדה ביקשה לגבי נוסח.

<אילן שי: ביחס לדיון שאנחנו צריכים לקיים עם משרד הרווחה על הנוסח של סוגי מוגבלויות שונות, השם של סוגי מוגבלויות שונות, הדיון נקבע ל-3 באפריל.

<אילן שי: היה קשה לנו מאוד לתאם, יש הרבה מאוד משתתפים בפגישה הזו, גם ממשרד החינוך, גם ממשרד הרווחה, היומנים לא אפשרו לנו מועד יותר מאוחר.

<מירב ישראלי: איך תספיקו להגיש בזמן לפי החוק?

<מירב ישראלי: יש שלושה חודשים.

<אילן שי: והתקיים דיון עקרוני גם בנושא של - - -

<הדר ירדני: לא צריך גם את משרד הבריאות לישיבה הזו?

<אילן שי: נזמן גם אתכם, אין לנו - - - נקווה שתוכלו להגיע לישיבה הזו כי - - -

יעקב מרגי: לא לקחת בחשבון ש-80% מהישיבות של משרדי הממשלה שנקבעות נדחות, ואז נגלוש לפסח ופגרת פסח ו - - -

<אילן שי: מאוד מאוד השתדלנו שזה יהיה לפני פסח.

יעקב מרגי: כן, השאלה אם זה לא יידחה.

יעקב מרגי: אוקיי, בואו נתקדם.

<אילן שי: היה לנו גם דיון שנערך אתמול אצל הסמנכ"ל של משרד החינוך, אריאל לוי, יחד עם משרד האוצר והשלטון המקומי והפרקליטות, ברקע גם הבג"צ ואנחנו ככל הנראה נצטרך דיון המשך עם המנכ"ל החדש, אז זה עדיין לא הסתיים.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: אז פחות או יותר ההבטחות שנתן לנו שמעון כאן בדיון הקודם, אנחנו עומדים מאחוריהם, נכון?

<אילן שי: לגבי הנושא של משך ההסעה, שמעון ידבר על זה.

יעקב מרגי: למה סוגיית הבג"צ בכלל, למה זה רלוונטי לדיון היום?

<אילן שי: זה קשור לנושא של - - -

יעקב מרגי: ילדים בשילוב?

יעקב מרגי: המשולבים?

<אילן שי: כן.

יעקב מרגי: בסדר, בשוליים, נוגע בקצה, אבל יכול להיות שבדיון על התקנות נייתר את ההכרעה של בג"צ, כי כנראה תצטרכו לאמץ חלק מה - - - אוקיי, אמרתי משהו לא טוב, שמעון?

<שמעון אבני: לא, אני מקשיב בעיון רב.

יעקב מרגי: אנחנו כפופים לסוביודיצה, אנחנו לא מתערבים בדיונים בבית המשפט.

יעקב מרגי: בבקשה, אילן.

<אילן שי: התיקון הראשון בסעיף 2, הייתה הפניה לא נכונה לתקנה בתוך התקנות האלה, בסעיף 2(א)(2), 'הוכח להנחת דעתו של המנהל, בעקבות פניית הרשות המקומית כי מפאת מגבלה בכושרו הגופני, השכלי, הנפשי או ההתנהגותי הוא אינו מסוגל להגיע בכוחות עצמו לבית הספר אליו שובץ, בכפוף לאמור בתקנות 2(ב) ו-2(ג) והוא נזקק להסעה, הזכאות היא למשך קיומה של המגבלה.

<אילן שי: בנוסח הקודם היה כתוב בתקנות 2(ג) ו-2(ד), זה צריך להיות 2(ב) ו-2(ג).

<אילן שי: תקנה 4(ג), בעקבות הערה של היועצת המשפטית של הוועדה, 'הרשות המקומית או נותן שירות של הרשות המקומית לא יחליפו את המלווה במהלך כל שנת הלימודים, אלא אם כן ישנן נסיבות שאינן מאפשרות ליווי של אותו מלווה במהלך כל שנת הלימודים'.

יעקב מרגי: וזה לא תואם את הנוסח שיש לי היום.

<חיה הראל: זה הנוסח החדש.

<איתן עמרם: כן, הנה, עמוד 5, סעיף (ג).

יעקב מרגי: אמרת סעיף 4, נכון?

<אילן שי: סעיף 4(ג).

יעקב מרגי: אוקיי, טעות שלי.

יעקב מרגי: מאה אחוז, הנוסח תואם.

<אילן שי: בתקנה 5(א)(4), 'יש ברשותו אישור שעבר בשנתיים האחרונות קורס עזרה ראשונה, לרבות בנושא החייאת ילדים, שנערך על ידי רשות מקומית או מי מטעמה'.

יעקב מרגי: אני מתעקש שתחזור ל-4(ג).

יעקב מרגי: תקריא אותו, בבקשה.

<אילן שי: '

<אילן שי: הרשות המקומית או נותן שירות של הרשות המקומית לא יחליפו את המלווה במהלך כל שנת הלימודים, אלא אם כן ישנן נסיבות שאינן מאפשרות ליווי של אותו מלווה במהלך כל שנת הלימודים'.

יעקב מרגי: אוקיי, בסדר.

<אילן שי: 5(א)(4), 'יש ברשותו אישור שעבר בשנתיים האחרונות קורס עזרה ראשונה, לרבות בנושא החייאת ילדים, שנערך על ידי רשות מקומית או מי מטעמה'.

<מירב ישראלי: מי קובע את תוכן הקורס?

<אילן שי: בתקנות של משרד הרווחה קבעו שמשרד הבריאות יקבע את - - -

<מירב ישראלי: אנחנו קובעים בתקנות בדרך כלל מי זה שקובע את תוכן ההכשרה.

יעקב מרגי: מאחר שאנחנו רוצים שמשרד הבריאות, שאמון על כל מערכת הבריאות הוא יקבע את ה - - -

<אילן שי: בתקנות של משרד הרווחה כך נקבע, שמשרד הבריאות יקבע את זה.

יעקב מרגי: ובתקנות של משרד החינוך מה נקבע?

יעקב מרגי: לא קבעתם, אז בוא נקבע.

<אילן שי: בסדר, משרד הבריאות.

<אילן שי: אז לפי דרישות משרד הבריאות.

<איתן עמרם: בכפוף, כן.

<מירב ישראלי: לא, זה לא לפי דרישות, מישהו צריך לקבוע את זה.

<מירב ישראלי: בסדר, זה עניין של ניסוח.

<מירב ישראלי: אז משרד בריאות מבחינה מהותית?

<מירב ישראלי: בסדר, נבדוק את זה.

יעקב מרגי: למשרד הבריאות יש מערך הדרכה?

<קריאה: לא מערך הדרכה, הוא מפנה למד"א ולחברות - - -

יעקב מרגי: אין דיון עכשיו.

<מירה סלומון: אני - - -

יעקב מרגי: לא, אנחנו לא פותחים דיון, הוא מדווח לוועדה על התיקונים שהתבקשו בדיון הקודם.

<מירה סלומון: בדיון הקודם - - -

<קריאה: לא, יש הערה לגבי ה - - - אני הייתי גם בדיון הקודם.

יעקב מרגי: לא, אחר כך, תרשום לך.

יעקב מרגי: אם יהיה לנו זמן ללוקסוס, נחזור לזה.

יעקב מרגי: אנחנו לא כל שיעור נחזור על מהלך השיעור הקודם.

<קריאה: אבל יש כאן

<קריאה: הערה ש - - -

יעקב מרגי: אני כרגע לא מדבר, כרגע אילן מדווח לנו, לאחר מכן, אם לפני שנקרא תרצו התייחסות ספציפית נעשה, לא נפתח דיון.

<רויטל לן כהן: אפשר רק לדעת מטעם מי הלוביסט?

יעקב מרגי: הוא לא לוביסט, הוא נציג - - - הוא יחסית שומר על כללי מינהל תקין והוא הסתדרות המורים.

<רויטל לן כהן: אתה הולך פשוט עם כתום, לוביסטים הולכים עם כזה כתום - - -

<יהודית גידלי: הוא אכן לוביסט.

<מאיר אסרף: אני מודה, אני לוביסט גם.

<מאיר אסרף: זה לא מילה גסה.

<רויטל לן כהן: לא, זה לא מילה גסה, בגלל זה אני רוצה לדעת מטעם מי.

<מאיר אסרף: זה מקצוע מוכר בחוק.

<רויטל לן כהן: את מי אתה מייצג?

יעקב מרגי: אמרתי, הסתדרות המורים, את לא מקשיבה.

יעקב מרגי: בבקשה, אילן, תמשיך.

<אילן שי: בסעיף 6(א)(ג), אצלי זה בעמוד 8, 'הנהג יחזיק לפני תחילת ההסעה רשימה של כל הילדים עם מוגבלות שאמורים לנסוע בה, פרטי יצירת קשר עם האחראים על הילדים עם מוגבלות בהסעה ואת תיאור מסלול הנסיעה', שזה מקביל לדרישה - - -

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: הלאה.

<אילן שי: בסעיף 7(ב), 'הרשות המקומית לא תחליף נהג במסלול הסעה במשך כל שנת הלימודים, אלא אם כן ישנן נסיבות שאינן מאפשרות הסעה על ידי אותו נהג במהלך כל שנת הלימודים'.

<קריאה: אפשר שאלה?

יעקב מרגי: אחר כך, אנחנו עכשיו בניסוחים.

<אילן שי: השינוי הבא הוא בסעיף הבא, סעיף 8, 'בסוף יום הלימודים ילד עם מוגבלות יגיע לרכב מלווה באיש צוות של מוסד החינוך שקבע מנהל מוסד החינוך'.

<אילן שי: סעיף 10(ב), בעמוד 11, 'מנהל מוסד חינוך יחליט על אופן הצגת כרטיס נוסע לפי תקנת משנה (א) בהתייעצות עם האחראים על הילד עם מוגבלות ואם ניתן גם בהתייעצות עם הילד עם המוגבלות'.

<אילן שי: הסעיף הבא זה סעיף 11(א) ,'ילד עם מוגבלות יוסע ברכב שנוסעים בו ילדים עם מוגבלות, אלא אם כן ישנן נסיבות מיוחדות להסעת ילד עם מוגבלות ברכב שנוסעים בו גם ילדים ללא מוגבלות'.

<אילן שי: הסעיף הבא זה 11(ב), 'הרשות המקומית תסיע ילדים עם מוגבלות הזכאים להסעה בשתי קבוצות גיל, 3 עד 9 ו-10 עד 21, אלא אם כן ישנן נסיבות מיוחדות להסעה של ילדים עם מוגבלות בהסעה הכוללת ילדים משתי קבוצות הגיל'.

<ערן טמיר: ב-11(א) מי קובע את הנסיבות?

יעקב מרגי: תרשמו לכם את השאלות.

<אילן שי: 12, תפקידי הרשות המקומית, 12(א)(2), 'הרשות המקומית תוודא כי ההסעה נערכת ברכב בטיחותי בהתאם להוראות תקנות הסעה בטיחותית לילדים נכים (מפרטי רכב בטיחותי), התשנ"ה-1995'.

יעקב מרגי: כן, (5).

<אילן שי: כאן אני מעביר את רשות הדיבור לשמעון.

<שמעון אבני: אני רוצה להגיד משהו על הסעיף הזה.

<שמעון אבני: אנחנו שינינו את הסעיף ביחס ל- - -

יעקב מרגי: תציג את עצמך, גם לפרוטוקול.

<שמעון אבני: אנשים קבועים בדרך כלל.

יעקב מרגי: לא, יש כאלה שלא.

<מירב ישראלי: אבל יש פרוטוקול.

<שמעון אבני: שמעון אבני, מנהל אגף הסעות במשרד החינוך.

<שמעון אבני: אנחנו עשינו שינוי בסעיף (5) כאשר - - -

יעקב מרגי: עמוד 12.

<מירב ישראלי: פסקה (5).

<שמעון אבני: סעיף קטן (5) ושם אני עשיתי תיקון שמדבר על שעה וחצי נסיעה.

<שמעון אבני: זה היה שעה וחצי, בין רשויות, שעה וחצי נסיעה בתוך רשויות.

<שמעון אבני: גם כאן אני אומר אנחנו מקיימים דיונים כרגע, כי הסוגיה היא תקציבית.

<שמעון אבני: בשורה התחתונה הסוגיה היא תקציבית ופה אנחנו מרכזים את הנתונים בשלב הזה כדי לראות באמת באיזה משמעויות - - -

יעקב מרגי: בקיצור, אתה בוחן - - -

<שמעון אבני: זה בבחינה, כמו - - -

יעקב מרגי: שמעת את הקולות בדיון הקודם ואתה בוחן את הסוגיה הזו.

<שמעון אבני: כן.

יעקב מרגי: אוקיי, אז בוא נראה את הנוסח.

<אילן שי: '

<אילן שי: המשך המתוכנן של נסיעה של תלמיד עם מוגבלות אל וממוסד חינוך לא יעלה בתוך הרשות המקומית, על שעה וחצי, למעט בשל אירועים חריגים או במקרים בהם הדבר נעשה לבקשת האחראי על התלמיד עם המוגבלות ובאישור מנהל מחלקת החינוך ברשות המקומית, או כאשר זמן הנסיעה הישיר בין מקום מגוריו של התלמיד עם המוגבלות אל מוסד החינוך עולה על שעה וחצי'.

<אילן שי: בעמוד 15, תקנה 12(ב)(6), 'הממונה ירכז, יבדוק ויטפל בדיווחים ותלונות המתקבלים לעניין ההסעה, הממונה ידווח לאחראי על הילד על כל אירוע חריג הקשור לשלומו של הילד עם מוגבלות שהתרחש בהסעה והגיע לידיעתו מוקדם ככל האפשר ולא יאוחר מ-12 שעות ממועד קבלת המידע'.

יעקב מרגי: אוקיי, התייחסנו לזה בדיון הקודם.

<אילן שי: תקנה 13 עוד לא - - -

<מירב ישראלי: עוד לא הקראנו.

יעקב מרגי: אוקיי, לפני שנקרא את 13 אלה תיקוני הנוסח כפי שעלו בדיון הקודם.

יעקב מרגי: שאלה, אני נותן עדיפות ראשונה קודם כל להתייחסות, האם יש למישהו השגות וחושב שזה לא מה שעלה מהדיון הקודם?

<מירב ישראלי: היה את העניין של ההסעות המשותפות.

יעקב מרגי: נגיע לזה.

יעקב מרגי: בבקשה, כל מי שמדבר יפנה אותנו לסעיף ולתקנה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ולרי זילכה: עורכת דין ולרי זילכה, פורום ארגונים והורים למען ילדים עם מוגבלות, מבית איזי שפירא, אני מדברת בשם עורכת דין אביבית ברקאי-אהרונוף שקולה נדם בשלב זה.

<ערן טמיר: זה נשמע לפרוטוקול הרבה יותר דרמטי ממה שזה.

<ולרי זילכה: וטוב שכך.

<רויטל לן כהן: שהיא צרודה.

<ולרי זילכה: לגבי מסגרות המשך בסעיף ההגדרות עורכת דין ישראלי הציעה בישיבה הקודמת נוסח שמאפשר למשרד החינוך להכניס מסגרות נוספות.

יעקב מרגי: את מחזירה אותי לדיון, לא הקודם, טרום הקודם.

<ולרי זילכה: לא, לגבי ההערות מהישיבה האחרונה.

<מירב ישראלי: היה ככה, 'מסגרת נוספת שהכיר בה המנהל', כדי שאפשר יהיה - - -

יעקב מרגי: איפה?

<מירב ישראלי: זה הגדרת מסגרת המשך.

<מירב ישראלי: הסכמנו על זה.

<מירב ישראלי: גם זה וגם ועדת חריגים.

יעקב מרגי: שמעון, זוכר?

<אילן שי: אני זוכר שזה היה לא בדיון הקודם, בדיון לפניו.

<מירב ישראלי: בדיון הקודם הסכמנו על זה.

יעקב מרגי: בדיון לפניו נגענו בסוגיה הזו ודיברנו והתלבטנו בקטע הזה, כשמגדירים מסגרות אנחנו מצמצמים וכשלא מגדירים חשוב שתהיה סמכות ואם מגדירים חשוב שתהיה סמכות למנהל, לצורך העניין לפונקציה במשרד החינוך, כי מסתמא יצוצו צרכים שהיום אנחנו לא מכירים.

<שמעון אבני: נכון, אמרנו שזה לא יהיה אוטומטי ואנחנו נדון בכל צורך חדש שיהיה.

יעקב מרגי: אבל צריך להגדיר בתקנות.

יעקב מרגי: אם אנחנו לא ננסח את זה כפי שהיועצת המשפטית מבקשת לא תהיה לך סמכות ל - - -

<שמעון אבני: אני לא זוכר שפספסנו.

<אילן שי: מה שאני זוכר זה שאנחנו אמרנו שאם יהיו מסגרות אז אנחנו נתקן את התקנות, לא שיהיה מנגנון - - -

<מירב ישראלי: לא, זה לא מה שסוכם.

<שמעון אבני: מה?

<שמעון אבני: אז תזכירי לנו, אני לא זוכר פשוט.

<מירב ישראלי: סוכם שכבר בתקנות האלה כדי שזאת לא תהיה רשימה סגורה ולא תצטרכו להביא תיקון תקנות כל פעם שיש מסגרת המשך אז נוסיף לא משהו אוטומטי, אלא מסגרת נוספת שהמנהל הכללי הכיר בה.

<אילן שי: אנחנו צריכים לדון בזה במשרד.

<מירב ישראלי: בסדר.

יעקב מרגי: אז אני מבקש לרשום את זה, כי גם בפעם שעברה סיכמנו את זה.

<אילן שי: אני גם לא זכרתי.

יעקב מרגי: אני דן לכף זכות בישיבה הזו, בגלל הבלבול בתקנות שהיו, אבל אני אומר לך, דיברנו על כך ואני חושב שזה טובת המשרד.

יעקב מרגי: אני כיו"ר ועדה, אדרבא, הייתי דורש כל פתיחה של התקנות לבוא לכאן, אבל זו פרוצדורה על גב הילדים, זה לא נכון שיהיה כך.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לתת סמכות למנהל במקרה הזה - - -

<אילן שי: רשמתי.

יעקב מרגי: סמכות לכם.

יעקב מרגי: מחר-מחרתיים האנשים שלכם בשטח ייתקלו בצורך למסגרות נוספות, אחרות.

<מירב ישראלי: זה לא אוטומט.

<אילן שי: בסדר.

יעקב מרגי: אין לי בעיה להוסיף או לגרוע, אם כבר לא רלוונטי, אבל אל תכתוב 'לגרוע' כי אחר כך אנחנו פה ניכנס לדיון של שעה וחצי.

<ולרי זילכה: הערה נוספת, אדוני, בסעיף 5(א)(4), נמחק פה 'הכשרה מקצועית לפי דרישות משרד החינוך', אבל דובר על כך שכן תהיה קביעה לגבי ההכשרה למלווים.

<ולרי זילכה: הנוסח הזה נמחק, נדמה לי בהנחיית היועצת המשפטית, כי היא אמרה שאי אפשר להשאיר את הנוסח הזה, אבל צריך היה להכניס נוסח אחר.

<אילן שי: זה מה שאמרנו שזה יהיה לפי משרד הבריאות.

<מירב ישראלי: לא, לא.

<ולרי זילכה: פה ההתייחסות שכתובה היא לגבי העזרה הראשונה, אנחנו מדברים על הכשרה מקצועית.

<אילן שי: ההוראה ב-5(א)(4) הייתה לגבי עזרה ראשונה, לא לגבי הכשרה מקצועית.

יעקב מרגי: לכן זה נמחק.

<אילן שי: לכן זה נמחק, כי זה - - - כתבנו שזה - - -

<מירב ישראלי: לא, מה שסיכמנו להוסיף, בעקבות הערה של אביבית, נדמה לי, זה שהנושא של התעבורה יהיה גם בהכשרה, שתהיה הכשרה שקבע השר למלווה וחלק מזה יהיה ב - - -

יעקב מרגי: לא, בואו נעשה סדר, סליחה.

יעקב מרגי: זה שאביבית העירה, זה לא אומר שקיבלנו את זה.

<מירב ישראלי: לא, סיכמנו את זה.

יעקב מרגי: לא, מה שסיכמנו זה דבר כזה - - -

<מירב ישראלי: לפי הפרוטוקול.

יעקב מרגי: מה שסיכמנו, ואמרת והתייחסת, שמעון, והייתה פה מיכל, השלטון המקומי, ואמרה שיש תהליך של הדרכה, כל שנה מרכזים, כרגע הסעיף הזה, אם אני הבנתי, צריך להתמקד בעזרה ראשונה בלבד.

<שמעון אבני: כן, הוא מתמקד בעזרה ראשונה.

יעקב מרגי: אני לא מבין מה - - -

<מירב ישראלי: אני אסביר.

<מירב ישראלי: אמרנו שבנוסף על העזרה הראשונה יש עוד דברים שמלווה צריך לדעת.

<מירב ישראלי: מה שמיכל אמרה, שמי שאחראי על זה, אני רשמתי לעצמי את זה, זה מנהל אגף החינוך ברשות המקומית, אבל אמרנו שמישהו צריך לקבוע מה תוכן ההכשרה שמלווה צריך לעבור.

<מירב ישראלי: אני רשמתי לעצמי, אחר כך אפשר לראות, שהשר או מישהו במשרד החינוך אמור לקבוע מה תוכן ההכשרה ואמרנו שחלק מההכשרה יהיה גם, אתה זוכר, שהוא קם, מתי הוא קם ומתי צריך לעצור את הרכב.

יעקב מרגי: למה זה תקוע פה באמצע בתוך עזרה ראשונה?

<מירב ישראלי: לא, זה סעיף של כישורי המלווה ותפקידיו.

יעקב מרגי: סליחה, לא, אנחנו עדיין - - - אחרי זה ב-(5) יש 'מלווה יעבור רענון קורס עזרה ראשונה אחת לשנתיים', אנחנו עדיין בעזרה ראשונה ונכנס לי פה - - - אני לא שולל את זה כרגע, כרגע גם אם נחליט שנכניס את זה, זה לא המקום.

<ולרי זילכה: אבל אני אומר לאדוני, אומרת פה מירב ישראלי, הסעיף אומר כך 'לא יהיה אדם מלווה אלא אם כן התקיימו בו אלה', אז בתוך 'אלה' יכול להיות - - -

יעקב מרגי: בסדר, אבל למה באמצע?

יעקב מרגי: אם כן, בואו נראה איפה.

יעקב מרגי: אני זוכר שדיברנו על הקטע הזה של ההדרכה של הצוות, גם של המלווה וגם של הנהגים.

<מירב ישראלי: נכון, זה צריך להיות בפסקה (7), להכניס פסקה (7).

<ולרי זילכה: 5(א)(7).

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: כשייצא הפרוטוקול אני אוכל לשלוח לכם את כל הדברים מסומנים, פשוט עוד לא יצא פרוטוקול.

<יהודית גידלי: בכלל את קורס עזרה ראשונה צריך לעשות (1), (2) ו - - -

<מירב ישראלי: בסדר, על ניסוח אני אעיר להם כשהם יגישו את התקנות.

יעקב מרגי: אילן, מה אתה - - - רשמת להכניס את זה במקום הנכון?

<אילן שי: כן.

<ולרי זילכה: עוד סביב תפקידי המלווה, נאמר שיוכנס סעיף שכשיש מלווה אישי הוא לא יכול להיות מלווה כללי של ההסעה.

יעקב מרגי: זה מובן, למה צריך להיות בתקנות?

<אילן שי: העליתם את זה ולא סיכמנו.

יעקב מרגי: הוא אומר לך במפורש שכך זה מתקיים, אין סיכוי, הוא מלווה אישי בהגדרה שלו, אם יהיה ניצול לרעה, נתפוס את משרד החינוך.

יעקב מרגי: כרגע אי אפשר לעשות תקנות כדי ל - - -

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אם אפשר בפרוטוקול - - -

יעקב מרגי: זה לא קיים.

יעקב מרגי: זה נאמר לפרוטוקול והייתה התחייבות של המשרד לפרוטוקול.

יעקב מרגי: מלווה אישית היא מלווה אישית, כל התקנות זה הסדרה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: יעלה על הדעת שנמשיך להתנהל כמו שאנחנו?

יעקב מרגי: אנחנו מסדירים זאת, מלווה אישי הוא מלווה אישי, היא מלווה אישית, זה לא שייך לליווי של ההסעה, לכל הסעה יש את הליווי שלה.

<רויטל לן כהן: אדוני, אפשר לבדוק את זה בפרוטוקול?

יעקב מרגי: ואני אזכיר לך, ואז עלה מונית, שזה - - -

<קריאה: לא, מונית עלה בהקשר של נהג הסעות.

<רויטל לן כהן: אם אפשר יהיה לבחון את זה בפרוטוקול, כי אנחנו זוכרים דבר אחר.

יעקב מרגי: תבחני את זה אחר כך.

יעקב מרגי: כשייצא הפרוטוקול, תבחני ותעירי את תשומת לבי.

<ולרי זילכה: בסדר.

<ולרי זילכה: אדוני, הערה אחרונה אפשר?

יעקב מרגי: כן.

<ולרי זילכה: בסעיף 3(ו), שמעון העיר לגבי העניין שהם רוצים לבחון את משך ההסעה ואני מברכת על זה.

<ולרי זילכה: אחד הדברים שדיברנו לגבי משך ההסעה זה העניין של לבחון את נושא כמות הילדים בהסעה, שזה ישליך באופן ישיר.

<ולרי זילכה: נאמר שהם יעשו בדיקה סביב העניין הזה סביב המשרד - - -

<שמעון אבני: כל זה הבחינה, כל הכמות ומשך ההסעה.

<ולרי זילכה: בסדר, אבל בפתיחה שלך - - -

<שמעון אבני: אני לא יכול לענות על זה עכשיו.

<אילן שי: גם אמרו לנו במשרד התחבורה - - -

<ולרי זילכה: אילן, שנייה, תן לי לסיים את המשפט.

<ולרי זילכה: בפתיחה של הדברים, כשאמרת אילו דברים בבדיקה לא ציינת את זה, אז - - -

יעקב מרגי: אז הנה, עכשיו הוא הוסיף לך את זה.

<ולרי זילכה: בדיוק, זה מה שאני רוצה לדעת.

יעקב מרגי: שמעת, שמעון?

<שמעון אבני: שמעתי.

<אילן שי: גם כשדיברנו עם משרד התחבורה הם אמרו לנו שהם עובדים בתקנות שלהם על עדכון ועל ניסוח, כולל הישענות על התקן האירופי, שזה גם - - -

יעקב מרגי: תקנות של משרד התחבורה זה לחוד ו - - -

<אילן שי: זה התקנות שהפנינו אליהן עכשיו.

יעקב מרגי: בסדר, התקנות של משרד החינוך זה לחוד.

<אילן שי: כן, אבל יש ביניהן - - -

יעקב מרגי: בסדר, ודאי שלא יכולה תקנה שתעקור תקנה אחרת שהיא קשורה לבטיחות, אבל לצרכים של אותם ילדים צריכים התייחסות מיוחדת בתקנות האלה.

יעקב מרגי: תבחנו את זה, תודה.

<ולרי זילכה: הערה אחרונה לסעיף הזה.

<ולרי זילכה: דובר על כשיש הסעה של רשויות סמוכות, אז כתוב 'ובלבד שהסעה כאמור לא תגרום להארכת משך ההסעה באורח בלתי סביר'.

<ולרי זילכה: צריך שיהיה ברור שזה לא מעבר לשעה וחצי שנקבע ב - - -

יעקב מרגי: אין מציאות שאחרי שתיקבע השעה, ככה אני מבין זאת, זו תקנה - - -

<ולרי זילכה: אבל אז לכאורה יש התנגשות, אדוני, בין ה - - -

יעקב מרגי: סליחה, הפוך, אני בא ואומר, לא יעלה על הדעת שהתקנות מאפשרות שילוב של הסעה, שיתוף של הסעה כזו או אחרת, שזה יעקור את התקנה שלא יעלה על שעה או שעה וחצי, כפי שייקבע.

<ולרי זילכה: אז שיהיה כתוב פה, במקום 'באורח בלתי סביר', 'משך שעה וחצי'.

יעקב מרגי: לא צריך לכתוב תקנה נפרדת שהצבע של המנורה אדום, כי אנחנו רואים שהיא אדומה.

<ולרי זילכה: אבל, אדוני, מבחינה משפטית יכול להיות שכתוב 'באורח בלתי סביר' ו - - -

יעקב מרגי: לא, התקנה אומרת שמקסימום שעה וחצי.

יעקב מרגי: אני לא מבין למה החשיבה של המשפטנים היא בברית המחדל לסבך את מה שפשוט.

<ולרי זילכה: אבל, אדוני - - -

יעקב מרגי: לא, התקנה היא שעה וחצי, זה שנתנו לו את הפריבילגיה לשתף הסעה במידה שזה אפשרי, בוודאי שלא יעלה.

יעקב מרגי: לאור זה הייתי מוחק שם בכלל, איפה שיש אפשרות לשתף הסעות, את ההתייחסות לאורך הנסיעה, כי יש לי תקנה חד משמעית לגבי אורך זמן הנסיעה.

<אילן שי: למחוק ב-(ו) את 'באורח בלתי סביר'.

יעקב מרגי: כן, למה אתה אומר לי את זה?

יעקב מרגי: מה, אתה רוצה פתח?

יעקב מרגי: אתה סתם פותח מקום לחששות.

<רויטל לן כהן: כי, אדוני, ברגע שזה מופיע בסעיף אחר הפרשנות המשפטית יכולה להיות שזה דבר נפרד ולכן זה חשוב.

<מירב ישראלי: בואו נסכם על המהות, הניסוח אחרי זה - - - מוסכם שזה לא - - -

יעקב מרגי: לא, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: לא, לא, לא.

<מירב ישראלי: לא, כי הם צריכים - - -

יעקב מרגי: לא, סליחה, אני רוצה לגמור את הניסוחים.

יעקב מרגי: חוק וינגייט הוכיח לי שכשאני משאיר לאחרים לנסח אני מקבל דברים אחרים.

<מירב ישראלי: בוודאי, אבל מכיוון שהתקנות עוד לא אושרו.

יעקב מרגי: אבל חשוב לי שייאמר כבר כאן.

<מירב ישראלי: בסדר, חד משמעית.

<מירב ישראלי: אבל אני אומרת מכיוון שהתקנות עוד לא הוגשו באופן רשמי אני עוד שומרת לעצמי את הזכות להעיר להם גם ניסוחית.

יעקב מרגי: בוודאי, בסדר.

יעקב מרגי: אבל אני חייב לגעת בזה, לא רוצה לפתוח את זה לדיון עוד פעם.

<מירב ישראלי: בסדר גמור.

<מירב ישראלי: זה לא יותר משעה וחצי, נוודא את זה בניסוח.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מירה סלומון: אני נסמכת על מה שכתבה לי מיכל, שלא יכלה להגיע לדיון היום, היא אומרת שבעניין סעיף 5(א)(4), בדיון ביקשנו שיתווסף לתקנה ההכשרה שהיא תעשה במימון המשרד.

<מירה סלומון: לא רק תיערך על ידי רשות מקומית או מי מטעמה, אלא במימון המשרד.

<מירה סלומון: זה דבר אחד.

<מירה סלומון: והדבר השני, לגבי אותה תקנה ב-5(א) - - -

יעקב מרגי: רגע, את עוברת מהר מדי.

יעקב מרגי: את רוצה שנתייחס להערות שלך, נכון?

<מירה סלומון: כדאי.

יעקב מרגי: אנחנו ב-5(א)(4)?

<מירה סלומון: נכון, 5(א)(4), אנחנו ביקשנו שיובהר בתקנות שקורס העזרה הראשונה יבוצע במימון המשרד.

יעקב מרגי: אכן כן, ככה נאמר ושמעון הנהן שכן, ודאי שהמשרד מתקצב.

<שמעון אבני: רגע, רגע.

<שמעון אבני: קודם כל יהיה דיון בנפרד על התקצוב של התקנות האלה בתוך המשרד, דיברנו על זה.

יעקב מרגי: זה לא הדיון.

<שמעון אבני: זה לא הדיון.

<שמעון אבני: אני אומר, תהיה השתתפות.

<שמעון אבני: האחריות היא של השלטון, אנחנו לא מתכוונים לפטור את השלטון המקומי מתשלום.

יעקב מרגי: רגע, שמעון.

<שמעון אבני: יהיה דיון על זה עם השלטון המקומי.

יעקב מרגי: הבנתי אותך, קיבלתי, אני גם לא רוצה לפטור את השלטון, אני שואל שאלה עכשיו, בעקבות זה שאני לא רוצה לפטור את השלטון המקומי ואתה הבהרת מה שהבהרת, התקנות האלה משנות מצב קיים?

יעקב מרגי: היום מי מממן - - -

<שמעון אבני: היום - - -

יעקב מרגי: אל תסמוך על השכחה שלי, כי הזיכרון שלי יותר חזק מהשכחה.

<שמעון אבני: גם הזיכרון שלי - - -

יעקב מרגי: אז אני אומר לך, המצב נכון להיום, את ההדרכות עושות - - -

<שמעון אבני: אנחנו עושים ביחד.

יעקב מרגי: רגע, את ההדרכות עושות הרשויות המקומיות?

<שמעון אבני: כן.

יעקב מרגי: במימון שלכם, בליווי שלכם?

<שמעון אבני: כן.

<שמעון אבני: בסיוע שלנו.

יעקב מרגי: בסיוע, באותו יחס שהיה?

<שמעון אבני: באותו יחס, בדיוק.

<שמעון אבני: אני לא משלם את ה-100% - - -

יעקב מרגי: איך אומרת לי עורכת הדין המלומדת, מאחר שאנחנו מתקנים, אין עורך דין שהוא לא מלומד, במיוחד אם עברת התמחות ומבחן לשכה בשנים האחרונות, בכלל - - -

<שמעון אבני: בחדר הזה אין - - -

יעקב מרגי: עכשיו אני מתחשבן עם הוותיקים, לגבי אלה שעברו לפני הרבה זמן, אני אשקול את השימוש ב'עורכת דין מלומדת', הנה ליטפתי את החדשים, כולם מתעללים בהם, אני ליטפתי אותם.

יעקב מרגי: ואני בא ואומר, אנחנו מתקנים תקנות ואנחנו מחילים חובה של ההכשרה, עוד לא סיכמנו איפה זה יופיע ובאחריות מי, אם כבר אנחנו מדברים, תרשום, אילן, אני מבקש שתהיה התייחסות לגבי בשיתוף, לגבי יחס התקצוב, לא יודע מה.

<אילן שי: בסדר.

יעקב מרגי: בבקשה, אילן, חזרת בך?

<אילן שי: לא, אני אומר, בדרך כלל את הנושאים של חלוקת האחריות בתקצוב בין משרד החינוך לבין הרשויות המקומיות מקובל לקבוע במסגרת, יש לנו צו שבו - - -

<מירב ישראלי: זו חקיקת משנה.

יעקב מרגי: אילן, אני לא רוצה שיהיה פה איזה אזור דמדומים שהוא בעייתי.

יעקב מרגי: אני מבין איך נקבע כל התהליך של תקצוב רשות מקומית לגבי ענייני החינוך ויש דברים שעכשיו הם נוספים, שעד היום בנוסף לצו התקצוב התבצעו פרויקטים.

יעקב מרגי: איך שזה התנהל היום, שמעון, תקן אותי, מיזם ההדרכה הוא של משרד החינוך, מתבצע על ידי הרשות המקומית, יש יחידה שהחלטתם איך - - - אני מבין את הקושי שלך לבוא ולומר היום בתקנה 75%, 80% מההשתלמות, איך, לא יודע, תמצאו לי איזה ניסוח שיניח את דעתו של מרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: תדברו ביניכם, לדיון הבא, מקובל?

<מירה סלומון: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: מה ההערה הבאה?

<מירה סלומון: הנושא הבא, באותו סעיף, תקנה 5(א), פסקה נוספת שהתווספה עכשיו שנוגעת להכשרות של המלווים, אני מבקשת לדייק - - -

יעקב מרגי: איפה?

<מירה סלומון: הפסקה שעכשיו התבקשנו להוסיף אותה שנוגעת להכשרות של המלווים, אני מבקשת לדייק ולהבהיר שאנחנו כיום מבצעים רענון של נהלים.

<מירה סלומון: מנהלי מחלקות החינוך ברשויות המקומיות לא מייצרים הכשרה שמשתמע ממנה שזה איזה - - -

יעקב מרגי: לא, לא לוקחים אותם לאיזה כיתה וזה, אבל מדריכים אותם?

<מירה סלומון: רענון נהלים.

<מירה סלומון: עושים להם רענון של הנהלים, מה נדרש על פי נהלי משרד החינוך, מה מצופה מהם לבצע - - -

יעקב מרגי: מי שמגייס את המלוֶה או המלוָה - - -

<שמעון אבני: זה נכון לגבי מלווה שכבר - - - מלווה חדש שנכנס חייב לעבור הדרכה, הוא לא יכול לעבור רענון על מה שהוא לא יודע.

יעקב מרגי: הוא מקבל הדרכה?

<שמעון אבני: בוודאי, כשהוא מתחיל לעבוד.

<שמעון אבני: אחר כך מרעננים לו.

יעקב מרגי: לגבי הרענון יש לך שאלה?

<מירה סלומון: אז אני אומרת, קודם כל ביקשתי להבהיר שמדובר ברענון, אני לא יודעת שאנחנו מייצרים הדרכה מלאה, אני יכולה לבדוק את זה ולהשיב לוועדה עכשיו, ככל שמדובר, שוב, בהכשרה שהיא - - -

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך בוודאות, מהדיון הקודם, שהייתה הסכמה שמתקיימת הדרכה במימון של המשרד, בהשתתפות המשרד, תקראו לזה איך שאתם רוצים, באמצעותכם.

<מירה סלומון: זה בדיוק הדבר שרציתי לבקש, שבכל מקרה אם יש דבר כזה, שכאן תהיה אחריות משותפת, מימון - - -

יעקב מרגי: לא, לא, מה שאמרתי קודם, שאתם הולכים לדבר עד הדיון הבא, תזכרי, זה מחייב אותך ומחייב אותו לדבר איך זה יופיע, באיזה מסגרת הבנות מה מי מו.

<מירה סלומון: - - - תודה, אדוני.

יעקב מרגי: ודאי, רענון והדרכה.

<מאיר אסרף: עורך דין מאיר אסרף, הסתדרות המורים.

<מאיר אסרף: בסעיף 10(א) מופיעים המילים רגישות ואלרגיות, כשאני מסתכל בתוספת ב', אני מפנה אתכם לתוספת ב' כתוב רגישות ואלרגיות, וההערה שלי מדברת על הגדלת המילים אלרגיות או התוויות נגד וגם להוסיף את המיקום של המזרק האוטומטי, זה דבר שהוא - - -

<אילן שי: בתוספת, אבל עוד לא קראנו את התוספת.

<מאיר אסרף: אני מפנה אתכם לתוספת השנייה.

<שמעון אבני: עוד לא הגענו לזה.

<מאיר אסרף: לגבי ההכשרה, צריך להוסיף גם שימוש ב - - -

יעקב מרגי: אתה חוזר עכשיו ל-5?

<מאיר אסרף: ל-5.

יעקב מרגי: אז למה קפצת ל-10 קודם?

<מאיר אסרף: אני קורא את 10, 5 והתוספת ביחד.

<מאיר אסרף: השימוש במזרק אוטומטי הוא חלק - - -

יעקב מרגי: איפה זה מופיע בחמש?

<מאיר אסרף: השימוש במזרק אוטומטי לילד אלרגי?

יעקב מרגי: כשנגיע לזה תפתח לי את הכול.

<מאיר אסרף: זה ב-5, הכשרה, הושטת עזרה ראשונה לרבות החייאה, צריך לכלול גם, אני פשוט לא עוסק בנוסח - - -

<אילן שי: זה הדרישות המקצועיות של משרד הבריאות.

יעקב מרגי: לא, אתם לא הבנתם אותו.

יעקב מרגי: אתה עכשיו הכנסת גול עצמי, אתה יודע למי?

יעקב מרגי: למי שאתה מייצג.

<מאיר אסרף: לא, אני לא חושב.

יעקב מרגי: תן לי רגע, אני אגיד לך.

יעקב מרגי: חז"ל אמרו 'ברוב דברים לא יחדל פשע', תקשיב טוב טוב.

יעקב מרגי: הרי כל הסיפור של המזרק, הלוואי שעכשיו היינו יוצאים מפה, מבינים שיש אחריות, מי אחראי להזריק את המזרק.

יעקב מרגי: כל הוויכוחים שלנו עם הסתדרות המורים זו הסוגיה הזו של האחריות, כיסוי ביטוחי, אל תיכנס לזה.

<מאיר אסרף: צריך להסדיר את זה.

יעקב מרגי: בסדר, זה לא זה.

יעקב מרגי: אתה רוצה פה?

<מאיר אסרף: גם לגבי עובדי הוראה.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, תקבל מנדט מההסתדרות, בוא אליי לישיבה, נסגור את זה.

<רויטל לן כהן: אנחנו מסכימים שהמורים יתחילו להזריק.

<מאיר אסרף: אם תזמין אותי לישיבה - - -

יעקב מרגי: אסרף, יש לך מזל שבשבת איך קוראים לה לא - - -

<מאיר אסרף: לא, דווקא לא.

יעקב מרגי: עזוב את זה, זה לא המקום.

<רויטל לן כהן: למה, אדוני?

<רויטל לן כהן: אם הוא מוכן להגיד בשמם שהם מסכימים, אפשר.

יעקב מרגי: רויטל, אין לי זמן מיותר, תודה.

<מאיר אסרף: היא רצתה להשליך אותי לפני שנייה.

<רויטל לן כהן: לא רציתי להשליך, רציתי ל - - -

יעקב מרגי: סליחה, רצית לשאול שאלה.

יעקב מרגי: ענתה לך?

<ערן טמיר: רק על האחריות.

<ערן טמיר: הנושא של חיבור ילדים מהחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: איפה, סעיף, מספר תקנה.

<ערן טמיר: ב-11(א).

<מירב ישראלי: כן, זה תיקון שהם אמרו בפעם הקודמת שהם לא עושים.

<ערן טמיר: השאלה באמת מה זה הנסיבות המיוחדות ומי קובע אותן.

<אילן שי: זו בעצם הוראה שמכוונת לרשות המקומית.

<אילן שי: הרשות המקומית - - -

<מירב ישראלי: אתם אמרתם בישיבה הקודמת שמשרד החינוך מעדיף שלא ייסעו ילדים ביחד, ילדים כאלה וילדים כאלה, למיטב זיכרוני.

<מירב ישראלי: יכול להיות שאני טועה.

<אילן שי: נכון, הייתה הוראה ש - - - היה שם את הניסוח שדיבר על כך ש - - - הניסוח שהוועדה ביקשה שנתקן לגבי מקרים חריגים.

<אילן שי: גם בנוסח הקודם היה כתוב 'ככלל', נדמה לי, היה כתוב 'ככלל' וביקשתם שנשנה מ'ככלל' ל'אלא אם כן ישנן - - -

יעקב מרגי: אני חושב שיכולות להיות נסיבות מיוחדות שמי שממונה על ההסעה יקבע שילד פלוני יכול לנסוע עם - - -

<רויטל לן כהן: אבל אז נדרש נימוק.

יעקב מרגי: בסדר.

<רויטל לן כהן: אז צריך להוסיף את זה.

יעקב מרגי: הוא לא ינמק לך עכשיו את כל הסיבות שיכולות להיות.

<רויטל לן כהן: לא, 'מסיבות שינומקו', אחרת הוא יגיד היה לי נסיבות מיוחדות.

<רויטל לן כהן: ברגע שהוא צריך לנמק - - -

<מירב ישראלי: מי מחליט?

<אילן שי: הרשות המקומית.

<מירב ישראלי: אז צריך להיות מישהו ברשות המקומית שמחליט את הדבר הזה.

יעקב מרגי: מי מחליט על כל התקנות?

<אילן שי: מנהל מחלקת החינוך.

<מירב ישראלי: מנהל מחלקת החינוך.

<רויטל לן כהן: אבל אם אפשר מסיבות שינומקו, שתהיה חובת הנמקה.

יעקב מרגי: לא, לא.

<רויטל לן כהן: אדוני, כשאין חובת הנמקה הם עושים מה שהם רוצים.

יעקב מרגי: אפשר לערער.

<רויטל לן כהן: על מה?

<רויטל לן כהן: בלי נימוק על מה אני אערער?

<ערן טמיר: אפשר, אדוני, לשאול את היועצת המשפטית?

<ערן טמיר: כשמדובר בחקיקה בנסיבות מיוחדות צריך לעשות איזה שהיא הנמקה ולהעביר אותה - - -

<מירב ישראלי: אז לכן אמרתי, אני לא רוצה להיכנס עכשיו לכל הסוגיות של הניסוח.

<מירב ישראלי: אני צריכה לבדוק שהם הגישו נוסח סופי, לפי תקנות אחרות, לפי דברים אחרים - - -

יעקב מרגי: מה אכפת לך לחסוך 50% מהעבודה?

יעקב מרגי: אם אני מחליט היום - - -

<מירב ישראלי: אז אם אתה מוכן עכשיו להכניס 'מנימוקים מיוחדים שיירשמו', אין לי בעיה.

יעקב מרגי: תתייחסו לדרישה לגבי נימוקים.

<אילן שי: בסדר.

<מירב ישראלי: בסדר?

<מירב ישראלי: פשוט לא רציתי להיכנס עכשיו לוויכוח ניסוחי.

<מירב ישראלי: ברור שאם יש נימוקים מיוחדים, מישהו צריך לקבוע ומישהו צריך לנמק כשיש נימוקים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: רק שאם זה לא כתוב לא רוצים - - -

<אילן שי: בסדר, זה יהיה בניסוח אחר כך.

<מירב ישראלי: בסדר, לכן אני אומרת, אלה נושאים של ניסוחים, אני לא רוצה עכשיו להטריד את הוועדה בזה.

יעקב מרגי: הלאה, בבקשה.

<אסתר קרמר: רציתי רק לשאול, כי משהו פה לא מובן לי, הרשות המקומית - - -

יעקב מרגי: איפה את?

<אסתר קרמר: 11(ב), הרשות המקומית תסיע ילדים בשתי קבוצות גיל, 3 עד 9 ו-10 עד 21, מה הקריטריון לקביעת דווקא סדרי הגיל האלה?

יעקב מרגי: כל גיל שנקבע, כל חלוקה שנקבע היית שואלת את השאלה הזו.

<אסתר קרמר: לא, כי החלוקה צריכה להיות לפי חטיבות גיל, ילד בגיל 9 הוא בכיתה ה', פתאום באמצע כיתה ה' הוא יצטרך לעבור הסעה כי יש לו יום הולדת 10?

יעקב מרגי: מה היית מצפה?

<אסתר קרמר: שיהיה גיל יסודי, חטיבה ותיכון.

<חיה הראל: לא רצינו שילדים עד גיל 12 ייסעו עם הילדים ה - - -

<מירב ישראלי: היא צודקת לגבי שנת לימודים.

יעקב מרגי: שמעון, שמעת את השאלה?

<שמעון אבני: שמעתי את השאלה.

יעקב מרגי: יש תשובה?

<חיה הראל: אנחנו לא קוטעים שנת לימודים.

<חיה הראל: יום ההולדת של הילד - - -

יעקב מרגי: היא לא דיברה על קטיעת שנת לימודים, הוא רגיל לנסוע עם אותם חברים בכיתה ה', עכשיו החטיבה מסתיימת באיזה כיתה?

<חיה הראל: היסודי ב-ו'.

יעקב מרגי: שזה גיל?

<חיה הראל: 12.

<חיה הראל: ואנחנו חושבים שזה לא גיל שהוא צריך לנסוע עם ילדים צעירים כי זה כבר גיל ההתבגרות.

יעקב מרגי: אתם מסתכלים על הפן של הגיל.

<חיה הראל: אנחנו מסתכלים על הפן של ההתפתחות של הילד.

<חיה הראל: גיל 12, זה כבר לא טוב שהוא ייסע עם ילדים צעירים.

<רויטל לן כהן: אז 10 ו-21 זה כן טוב מבחינה התפתחותית?

<רויטל לן כהן: ילדה בכיתה ד' עם ילד בן 21?

יעקב מרגי: איך ד'?

<רויטל לן כהן: כי גיל 10 זה כיתה ד'.

<רויטל לן כהן: ילדה בכיתה ד' עם ילד בן 21.

<אילן שי: 10 זה ה'.

<רויטל לן כהן: הבת שלי היא ב-ד', בת 10.

יעקב מרגי: אני מבקש לבחון את זה מבחינה מקצועית, לא את הרגש של האמא, מבחינה מקצועית תנו לי תשובה.

יעקב מרגי: אני חושב ששייך להקשיב ולראות מה הכי נכון לעשות לטובת הילד.

<ולרי זילכה: אולי כדאי להתייחס עם רופאים התפתחותיים.

יעקב מרגי: אני מקווה שהם מתייעצים עם מי שצריך להתייעץ.

יעקב מרגי: אוקיי, אנחנו ממשיכים.

<ולרי זילכה: אדוני, אפשר עוד הערה קטנה?

יעקב מרגי: איך חזרנו רוורס?

<ולרי זילכה: כי אני לא תמיד מספיקה לעקוב אחרי כל מה שהיא - - -

יעקב מרגי: לא, זו תכונה קבועה אצלה, מובנית, עקבית, אצל אביבית.

יעקב מרגי: היא מחזירה אותנו כל פעם.

יעקב מרגי: בבקשה, זה סיבוב אחרון.

<ולרי זילכה: אני אקח אחריות.

<ולרי זילכה: דיברנו על ההכשרה, בסעיף 6 מדובר על הכישורים של הנהג, יש רק סעיפים שמכשירים את המלווה, אבל אין סעיף שמכשיר את הנהג גם לעזרה ראשונה וגם להכשרה.

<ולרי זילכה: דיברנו על זה בישיבה הקודמת ואמרנו שמלווה מוכשר ולכן זה מייתר את ההכשרה של הנהג, אבל בעצם יש הסעות שבהן אין מלווה, אם מדובר עם ילדים עם עיוורון או מצבים רפואיים או ועדת חריגים ואז למעשה לנהג אין שום כישור להתמודד איתם, וכך זה גם בתקנות של הפעוטות.

יעקב מרגי: ואז אני זוכר ששאלתי מאה פעמים - - - שמעון, אתה זוכר את החוויה המתקנת הזו?

יעקב מרגי: שאלתי בתחילת הדיון, יש הסעות בלי מלווה?

<שמעון אבני: יש הסעות בלי מלווה, אבל התקנות האלה מדברות על ילדים קשים בחינוך המיוחד הקשה.

יעקב מרגי: יש תופעה נוירולוגית שנותנת לך תחושה של דז'ה-וו, אתה מכיר אותה?

יעקב מרגי: תקשיב, שאלתי אותך בתחילת הדיון ונפנפתי, האם הסעות שהתקנות האלה מתייחסות אליהן מתקיימות בכל המקרים עם מלווה?

יעקב מרגי: אמרת לי בהתחלה כן, בסוף הדיון החזרת אותי רוורס.

יעקב מרגי: אז אני מבקש הבהרה חד משמעית, אומרת לך פה עורכת הדין, אני לא אומר מלומדת, כי את לא חדשה - - -

<ולרי זילכה: אני דווקא לא חדשה בכלל, אני יכולה לעבור רענון.

יעקב מרגי: בשמה של אביבית.

<ולרי זילכה: שתינו לא חדשות.

יעקב מרגי: הסתבכנו מרגע שהתרבו עורכי הדין.

<אילן שי: אני יכול לענות?

יעקב מרגי: כן, אבל אתם זוכרים את החוויה הזו?

<אילן שי: מי שמסתכל על הנוסח של התקנות רואה שבין תקנה 2, שמדברת על הזכות להסעה, לבין תקנה 3, שמדברת על הזכות לליווי, יש פער.

<אילן שי: בעצם התקנות רואים שיש תלמידים שיש להם זכאות להסעה ויש כאלה שיש להם זכאות להסעה, אבל אין להם זכאות לליווי, כי הזכות להסעה רחבה יותר.

יעקב מרגי: יוצא מכך?

יעקב מרגי: יש כאן שאלה.

<אילן שי: משרד התחבורה התנגד ל - - -

<שמעון אבני: יוצא מכך שיש הסעות עם רק נהג, שאין בהם מלווה.

<מירב ישראלי: אני אסביר מה היה.

<מירב ישראלי: אתם אמרתם שתבדקו, אם אני זוכרת נכון, אמרתם שמה שרלוונטי שהנהג יידע זה עזרה ראשונה, ואמרתם שבתקנות התעבורה בדברים מסוימים יש חובה כזאת ואמרתם שתבדקו את זה.

<אילן שי: אין חובת רענון ומשרד התחבורה ביקש שאנחנו לא נקבע הסדרים לגבי הנהג כאן, וגם, אם אני מבין נכון את מה שנציג המשטרה, שלא נמצא כאן כרגע, אבל הוא היה בשני הדיונים הקודמים, אמר, הוא אמר שהיכולת של המשטרה לאכוף זה אם זה נמצא בתקנות התעבורה.

יעקב מרגי: לא, אני אגלה לך.

יעקב מרגי: קרה לו מה שקרה לעורך דין אסרף, הוא רצה מוטיבציית יתר.

<מאיר אסרף: לא, ממש לא.

יעקב מרגי: חוזר בי, לא מה שקרה לעורך דין אסרף - - -

<מאיר אסרף: משהו אחר - - -

יעקב מרגי: עזוב, בסדר, הייתה לו מוטיבציית יתר ואמרתי לו 'לאט לך, הלוואי שתאכפו מה ש - - -', כשבדרך כלל יושבים פה נציגים של הבט"פ, הם אומרים 'לא, אנחנו לא אמורים לאכוף דברים כאלה'.

יעקב מרגי: שיאכפו את דיני התעבורה שלהם.

יעקב מרגי: אני שואל, מהמצב שנוצר עכשיו, אני שואל שאלה, האם נהג של הסעות מיוחדות כאלה הוא אותו נהג שיכול להסיע הסעה אחרת או שיש לו ייחודיות מסוימת?

<אילן שי: מבחינת תנאי כשירות זה אותו נהג.

יעקב מרגי: ובכל מקרה, אני שואל את משרד הבריאות כרגע, האם נהג שמסיע ילדים חייב בהשתלמות של עזרה ראשונה?

<הדר ירדני: בתקנות של הסעות בטיחותיות לפעוטות הוא נדרש לבצע קורס החייאה.

<מירב ישראלי: ספציפית בתקנות?

<הדר ירדני: כן.

יעקב מרגי: אז את אומרת לי, מכך אני מבין, שכדאי שייכנס גם פה.

<הדר ירדני: נכון, ואני גם רוצה - - -

יעקב מרגי: ושם משרד התחבורה, לא היה לו סיי בכלל בנושא.

יעקב מרגי: אתה מבין, אילן?

יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, תעתיקו בדיוק כמו שהופיע בתקנות של ה - - -

<אילן שי: של הרווחה?

יעקב מרגי: של הסעות של פעוטות במעונות יום שיקומיים.

<אילן שי: של הרווחה.

<הדר ירדני: זה גם של הרווחה.

<הדר ירדני: ודבר נוסף, אני עדיין לא הבנתי, האם לכל ההסעות יש מלווה?

<הדר ירדני: אני מצטערת שאני מתעקשת - - -

יעקב מרגי: לא, לא, הכרענו בדיון הקודם.

<הדר ירדני: לא, הוא אמר שלא.

יעקב מרגי: אמר לך אילן במפורש, יש פער בין כשירות - - -

<הדר ירדני: אני מדברת על זה, האם פה לכולם יש מלווה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: מרגע שאפשרת הסעות במידת הצורך, או לאו דווקא - - -

<הדר ירדני: אז אני חוזרת על מה שאמרתי בעבר, שאני חושבת שמבחינה רפואית לא יכולים לנסוע 8 פעוטות עם מוגבלות רק עם נהג בלי שמישהו מסתכל עליהם מה שקורה להם במשך הנסיעה.

<הדר ירדני: נתתי דוגמה מה קורה בכביש מהיר, שאחד הפעוטות מתחיל להקיא ולהשתנק והנהג נוהג.

<שמעון אבני: אבל זה לא פעוטות, זה ילדים.

<הדר ירדני: בסדר, הגילאים האלה.

<הדר ירדני: ילד בן 3 הוא פעוט.

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

יעקב מרגי: שמעון, במציאות היום ילדי גן עד א'-ב', איך נוסעים?

יעקב מרגי: עם מלווה?

יעקב מרגי: או יש מציאות שבלי מלווה?

<שמעון אבני: יש מציאות שבלי מלווה, כן.

<שמעון אבני: אין הרבה כאלה, כי רוב הגנים - - -

<הדר ירדני: אז אין בעיה ל - - -

יעקב מרגי: רגע, אני מבקש, בלי התפרצויות.

יעקב מרגי: אתה זוכר את הסעיף שאתם מקיימים דיונים על אורך הנסיעה ועל מספר ה - - -

<שמעון אבני: נכון.

יעקב מרגי: תתייחסו גם אם אתם יכולים להידרש לסוגיה הזו של ילדים קטנים שהם גילאי 3 עד 8, לגבי מלווה.

<ולרי זילכה: וילדים עם מוגבלות רפואית קשה.

<הדר ירדני: זה יש להם.

<הדר ירדני: לאלה יש.

יעקב מרגי: 'כל המוסיף גורע' אין אצלכם?

<קריאה: לעיוורים אין.

<ולרי זילכה: ילדים עם עיוורון?

יעקב מרגי: זו שאלה.

<קריאה: כל ההסעה זה ילדים עם עיוורון?

<קריאה: לילדים עם עיוורון אין ליווי.

יעקב מרגי: אין הסעה שהם רק ילדים עם עיוורון.

<קריאה: אז מה, מה זה קשור?

יעקב מרגי: לילד עם עיוורון יש מלווה אישי?

<רויטל לן כהן: לא.

יעקב מרגי: בכל גיל?

<קריאה: בכל גיל.

<קריאה: הוא לא בקריטריונים.

<הדר ירדני: אבל אם יגידו שלכל הקטנים צריך להיות אז גם לילד עם עיוורון יהיה.

<קריאה: רק שישקלו את זה ויבואו עם תשובה.

יעקב מרגי: מאחר שכבר נענית לבקשתי, למרות שלא אמרת כן, שאתה תדון גם בסוגיה הזו, אנחנו נמתין לתשובה שלך, במידה שהחלתם את הסוגיה הזו של מלווה צמוד, לפחות בגילאים האלה.

יעקב מרגי: אם לא, נפתח את הנושא הזה לדיון.

<הדר ירדני: תודה.

יעקב מרגי: אביבית, אין רוורס?

<אביבית ברקאי - אהרונוף: לא, אבל עדיין - - -

יעקב מרגי: לא, קלטתי את ה'לא', זהו.

יעקב מרגי: בבקשה, ממשיכים.

יעקב מרגי: הרי ממילא תחזירו אותנו, כשנקבל את התקנות - - - אני מכיר אותך.

<ולרי זילכה: אז שישקלו את זה כששוקלים את זה, רק את העניין של הילדים הרפואיים.

<חיה הראל: אבל זה כתוב, שילד עם בעיה רפואית - - -

יעקב מרגי: תודה, למה את עונה לה?

<מירב ישראלי: אדוני, סעיף 13 ולהתייחס גם לתוספת.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לגבי 12.

יעקב מרגי: את לא רוצה כלום, תרשמי לך את זה לדיונים הבאים.

יעקב מרגי: 13.

<רויטל לן כהן: אדוני, אם אתה לא רוצה לתת לי להגיד אני אקום ואלך ואני אבקש את דרך הדיבור בדרך אחרת, אבל אתה לא נותן לי לדבר.

יעקב מרגי: זכותך עומדת לך, נתתי לך קודם.

<רויטל לן כהן: נתת לי בנושא מסוים, ביקשת לפי הסדר.

יעקב מרגי: רויטל, אל תפריעי לי.

יעקב מרגי: תרשמי לך את זה, לא סגרנו את הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<איתן עמרם: מעבר לכל השינויים שהוכרו, בין אם זה שינויים בסעיף 11, קבוצות וכן הלאה, אני מקבל.

<איתן עמרם: תיקון קטן לגבי סעיף 12, ילד עם מוגבלות ייסע למוסד לחינוך - - -

יעקב מרגי: 12 מה?

<איתן עמרם: 12(א)(1), עמוד 11 בסוף.

<איתן עמרם: ילד עם מוגבלות ייסע למוסד חינוך וממנו באופן בטיחותי ותוך שמירה על שלומו, כבודו וביטחונו.

<איתן עמרם: אני מבקש להוסיף את המילה 'כבודו'.

<שמעון אבני: אין בעיה.

<רויטל לן כהן: אם ב-12, אז אפשר עוד משהו?

יעקב מרגי: מר שוחט, נראה לי לא היית מרוצה מהדיון כי הבאת תגבורת.

<רויטל לן כהן: אדוני, אם אנחנו ב-12 אפשר בכל זאת?

יעקב מרגי: כן.

<רויטל לן כהן: בסעיף 12(ב), 'הרשות המקומית תוודא כי ההסעה נערכת ברכב בטיחותי בהתאם להוראות תקנות הסעה'.

<רויטל לן כהן: סליחה, לא (ב) - - -

<מירב ישראלי: (א)(2).

<רויטל לן כהן: ב-12 סעיף קטן (א)(6) יש התייחסות כשמדובר בילד שמבקשים לפצל את ההסעה, לגבי השעות של הסיום.

<רויטל לן כהן: יש ילדים שלמרות ששעת המסגרת מסתיימת בשעה מאוחרת, ארבע או חמש, מבחינת מצבו של הילד, גם המסגרת החינוכית מסכימה שהוא צריך לסיים קודם, ב-12, בשתיים, מסיבות שקשורות בילד והמסגרת החינוכית מבקשת את זה, אבל אז, מאחר שמדובר בפיצול הסעות, הוא לא יכול לחזור.

<רויטל לן כהן: יש פה התנגשות בעצם בין הצרכים המיוחדים של הילד, כמו שהם מוסכמים על ידי משרד החינוך, ובין ההוראה שפה לא לפצל ההסעות ואז במקרים האלה הם נשארים או שבויים בבית הספר - - -

יעקב מרגי: את מדברת על מקרה שהמסגרת סיימת לפני הזמן?

<רויטל לן כהן: לא, המסגרת מסיימת בארבע או חמש, אבל הילד, מטעמים שקשורים למצב בריאותו או למצבו הרגשי, המערכת ממליצה שהוא יסיים יותר מוקדם, ב-12 או בשתיים.

יעקב מרגי: המערכת חייבת לתת מענה.

<רויטל לן כהן: אז לא, התשובה שלהם זה שמאחר שבתקנות כתוב שאסור פיצול הסעה, שההורים יבואו לקחת אותו.

<רויטל לן כהן: לא יכול להיות שהמסגרת מסכימה שזה לא טוב לילד להיות עד ארבע-חמש מצד אחד - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמעון.

<שמעון אבני: אם היא מביאה אישורים אנחנו מעלים את זה לוועדה והוועדה אישרה עשרות מקרים כאלה.

<רויטל לן כהן: לא נכון, וגם למה להגיע לוועדה?

<שמעון אבני: אל תגידי לי לא נכון - - -

יעקב מרגי: שמעון, אנחנו רגילים שרויטל, להוציא ממנה פרגון פעם בקדנציה זה הישג, אז אל תצפה בדיון אחד לקבל פרגון.

יעקב מרגי: לא, אתם לא עושים, מה אתה אומר שאתם עושים?

יעקב מרגי: דבר.

<שמעון אבני: אני אומר, הכלל הוא שלא - - - הרי לא סתם בנו לילד תכנית עד חמש בערב, אם היינו בונים עד שלוש הם היו צועקים למה אין עד חמש.

<שמעון אבני: ילד שיש לו בעיה ספציפית והדבר הזה נתמך באישורים רפואיים ונתמך בחוות דעת פדגוגית אנחנו מאשרים לו הסעה נפרדת.

יעקב מרגי: תודה, נאמר לפרוטוקול.

<מירב ישראלי: אז יש בעיה בניסוח.

<רויטל לן כהן: קודם כל יש בעיה בניסוח, אבל בי"ת, זה לא נכון עובדתית משתי סיבות.

<רויטל לן כהן: אחת, לא בנו לילד תכנית עד חמש, שיבצו - - -

יעקב מרגי: תתאימו את הניסוח שיענה לצרכים.

<רויטל לן כהן: רגע, אדוני.

<רויטל לן כהן: המערכת של בית הספר - - -

יעקב מרגי: רויטל, נגמר.

<רויטל לן כהן: לא, אבל - - -

<אילן שי: יש הבדל בין מצב שזה אישור מיוחד לבין מצב שבו מה שהתקנה הזו אומרת זה שאם יש לאותו ילד, רק הוא נוסע בהסעה של ילד בודד, אז לא יצטרכו לפנות לוועדה כי אז פשוט מקדמים את ה - - -

<רויטל לן כהן: אדוני, יש לנו - - -

יעקב מרגי: אני לא הבנתי מההפרעות.

<אילן שי: אנחנו לא רוצים לקבוע כלל אוטומטי של פיצול הסעות כי יש לזה עלות מאוד גבוהה, אנחנו רוצים שבמקרים האלה יהיה דיון פרטני, אבל כשיש רק ילד אחד בהסעה, שלא צריך לפצל אלא אפשר פשוט להקדים אותה לשעה - - -

יעקב מרגי: זה נעשה אוטומטית.

יעקב מרגי: תודה.

<רויטל לן כהן: אדוני, אבל - - -

יעקב מרגי: רויטל, את לא צריכה.

<רויטל לן כהן: רק עוד דבר אחד.

יעקב מרגי: אבל עוד לא גמרנו את האחד, את רוצה עוד דבר אחד.

<רויטל לן כהן: לא, בעניין הזה.

יעקב מרגי: אבל עוד לא סיימנו.

יעקב מרגי: אילן, תבדקו ניסוח שיניח את הדעת, הרי ממילא הפרוצדורה מתקיימת.

<אילן שי: אוקיי, בסדר.

יעקב מרגי: אז שזה יופיע.

<מירב ישראלי: בתקנה הזו אין אפשרות לחריג.

<אילן שי: נפנה לוועדת ה - - -

<רויטל לן כהן: אל"ף, אין אפשרות, ובי"ת, דבר מאוד חשוב להגיד בעניין הזה, יש לנו - - - באמת, אני מדברת בהתרגשות, כי יש לנו הורה בקואליציה שקיבל השנה שבץ והתקף לב, הוא עדיין מאושפז בבית חולים בגלל המשחקים האלה - - -

יעקב מרגי: לא, קבעת עכשיו באינסטנציה משפטית שבגלל זה הוא קיבל התקף לב, תנו לו פיצוי.

יעקב מרגי: תגידי מה הבעיה.

יעקב מרגי: מה הבעיה?

יעקב מרגי: אין לי זמן להתעסק עכשיו עם הסיפורים.

<רויטל לן כהן: הבעיה היא בדיוק במקרים שבהם הילד לא מוסע לבד, במיוחד כשמדובר בבתי ספר רחוקים, כי הרי בית ספר לחינוך מיוחד הוא בדרך כלל - - -

יעקב מרגי: מה את רוצה, רויטל?

יעקב מרגי: מה את רוצה?

<רויטל לן כהן: אני רוצה להזכיר שלהורה אין את הזכות לגשת לוועדת חריגים, רק לרשות המקומית, ולכן מראש מובנה פה ניגוד עניינים שהרשות המקומית, היא לא תגיש את עצמה לוועדת חריגים.

יעקב מרגי: תודה, שמעתי.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, לא תקבלי מענה, הם ימצאו את הניסוח המתאים.

יעקב מרגי: ההורים לא צריכים לפנות, המערכת קבעה שהוא - - - את אומרת בעצמך שהמערכת קבעה שהוא צריך לסיים לפני הזמן, אם זה רפואית, אם זה פדגוגית, אז למה אני צריך לתת להורים סיי?

<רויטל לן כהן: נכון, אבל רק הרשות המקומית - - -

יעקב מרגי: לא, נקודה.

יעקב מרגי: גם את בניגוד עניינים, כי את רוצה את המקסימום לנוחות שלך.

<רויטל לן כהן: לא, אין לי בעיה, אבל שמשרד החינוך יפנה, אבל לא - - -

יעקב מרגי: רויטל, את צריכה לעבוד, תהיה לך עוד עתירה.

יעקב מרגי: אני אומר לך לא, לא יהיה.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: מי רצה?

יעקב מרגי: בבקשה.

<איילת דיין: לא, רק להצטרף למה שרויטל אמרה, יש עכשיו מקרה שהרשות לא מעלה את זה לוועדת חריגים.

יעקב מרגי: אין דבר כזה, זה מתקיים יום יום.

<רויטל לן כהן: אבל זה מה שאנחנו אומרים, רק לרשות מותר לעלות לוועדת חריגים והרשות היא זאת שמתנגדת לבקשה של בית הספר.

<מירב ישראלי: דיברנו על זה בפעם הקודמת, איך להסדיר את ועדת החריגים.

<מירב ישראלי: צריך לראות מה אפשר לעשות.

יעקב מרגי: שמעון.

<שמעון אבני: אנחנו לא נעבוד מול הורים, נקודה.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<שמעון אבני: אנחנו לא נעבוד מול הורים, נקודה.

<מירב ישראלי: אתם תשיבו לבג"צים של הורים.

יעקב מרגי: בסדר, אמרתי לה.

<רויטל לן כהן: הם מנצלים את זה שלהורים אין כסף וזמן ללכת לבג"צ.

<אמיתי שוחט: אני אגיד שבאמת בדיון הקודם שהיה לנו על פתיחת שנת הלימודים האמירה בפתיחה של משרד החינוך הייתה שלמשרד החינוך אין אמירה לרשויות המקומיות כלפי ההסעות, מה שאומר שכשרשות מקומית מחליטה לעצור את זה, זה לא יגיע למשרד החינוך.

<אמיתי שוחט: לכן, כמו שאמרנו בדיון הקודם, צריכים למצוא לזה פתרון.

<מירב ישראלי: יש פה בעיה.

<אמיתי שוחט: יש כאן בעיה.

<ערן טמיר: אני רוצה להצטרף למה שאמיתי אומר, צריך לחשוב על פתרון כי אני מניח שיש גם פתרונות אחרים מעבר לחשש של שמעון מהצפה אצלו, כי לא יכול להיות מצב שבו אין שום אפשרות להתמודד מול הטענה של הרשות המקומית אלא בפנייה לבג"צ.

<ערן טמיר: בג"צ זה באמת כשכלו כל הקיצין.

<אמיתי שוחט: עתירה מנהלית.

<ערן טמיר: וגם חלק גדול מהאנשים, בג"צ לא באמת פתוח בפניהם, זה עולה כסף, אתה צריך עורך דין, צריך לשלם אגרה.

<ערן טמיר: צריך למצוא איזה שהוא פתרון - - -

יעקב מרגי: לפעמים יש לי תחושה שאתם הולכים לרכוש אף-15 כדי להרוג יתוש.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב, התהליך מתקיים, לקחתם את הרשות המקומית כרגע ושמתם את כולם בניגוד עניינים, בלי להתייחס למקרה הבודד שהוא תקלה, הוא מעניין אותנו.

יעקב מרגי: זה שרשות מקומית מתנהלת כמו שצריך ואפילו מעבר למה שצריך, נצדיע לה ביום העצמאות, אבל זה לא המקרה שאנחנו - - - אני מבין את הרציונל, אבל אי אפשר לסבך את התהליך.

יעקב מרגי: אני מבין את הסוגיה הזו, אני לא יודע להכריע.

יעקב מרגי: אני אומר לכם במפורש - - -

<שמעון אבני: אתם מבינים מה אתם אומרים פה?

<שמעון אבני: מבטלים אתכם.

יעקב מרגי: סליחה, שמעון, תקשיב - - -

<מירב ישראלי: שמעון, זה לא נכון, יש פה שני צדדים.

<מירב ישראלי: זה לא מבטלים אף אחד.

<רויטל לן כהן: לא, זה לא יאומן ההתססה הזאת.

<מירב ישראלי: זה בסדר, אני מבינה את הצד שלו, אבל זה לא נכון, יש שני צדדים כשלשני הצדדים - - -

יעקב מרגי: רויטל, נכון שאת אוהבת שמתייחסים אלייך בסבלנות?

יעקב מרגי: תחסכי את ההערות שלך, כי לכם אין בכלל סבלנות ולא סובלנות.

יעקב מרגי: איך שאת מתייחסת לפקידים ואיך שאת מתייחסת לבעלי המקצוע, אז אל תעירי את ההערות שלך.

<רויטל לן כהן: איך שמתייחסים אליי אני - - -

יעקב מרגי: תקשיבי טוב טוב, יושבים פה פורום מכובד ומתייחס אלייך, לצרות שלך ולבעיות שאת מציפה פה, אז אל תטיחי בו דברים כאלה.

<רויטל לן כהן: אני יכולה להבין למה אדוני צועק עליי?

יעקב מרגי: זה הסגנון האישי שלי, תעירי ליושב ראש הכנסת.

<רויטל לן כהן: אוקיי.

יעקב מרגי: בבקשה, תודה.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב, שמעון, אני מבין שמשרד החינוך לא יכול לפתוח אצלו ערוץ של עררים, אתה לא אמור, אני מבין את התפיסה, נכון, הזרוע הביצועית שלך זה הרשות המקומית, צריך לבחון.

יעקב מרגי: דווקא בגלל ההערה שלך, אף אחד לא רוצה לבטל את הרשויות המקומיות, יש פה טענה שהיא צודקת, יכול להיות לא בראשון, לא ברעננה, אני אקח דווקא את הרשויות הערביות, באשכולות 1-2, שרובם שם, נכון?

יעקב מרגי: שראש הרשות המקומית עכשיו, מה הוא צריך את הברדק הזה, זה יעלה לו עוד עלות של 20% השתתפות, לא יודע מה התקורה שם, מסבך לו את העניינים, יחליט שלא.

יעקב מרגי: על המקרה האחד מתוך 10,000, אנחנו צריכים שהרשות המקומית, תהיה לה - - - לא יודע אם זה צריך לבוא בתקנות, הנה אני אומר לך, אבל אני חושב שגם לכם טוב שהרשות המקומית, כמו שאנחנו יודעים לערער לוועדות השמה פעם ראשונה ושנייה ויודעים לערער לדברים אחרים, סוגיה של הכרעה כזו, במידה שהילד, תזכרו על מה אנחנו מדברים, ילד שלתקופה מסוימת החליטו שהוא לא ילמד עד השעה של המסגרת וזה כרוך בפיצול הסעה, נכון?

יעקב מרגי: אתם מקיימים את הדיונים האלה ממילא ומקבלים החלטות ובסוף בסוף בסוף גם הרשויות המקומיות משופות על ידי משרד החינוך על פיצול ההסעה, אמת או לא?

חיים ילין: לא.

יעקב מרגי: מה אתה אומר לי לא?

<שמעון אבני: כן.

יעקב מרגי: יש פה שתי דעות, נשמע את זה.

חיים ילין: לא.

יעקב מרגי: אתה נכנסת באמצע הדיון, אתה לא יודע למה אני מתכוון, אבל אין לי בעיה, אני אתן לך.

יעקב מרגי: אני בא ואומר, על המקרים הבודדים האלה שאולי ויקרו, צריך שלרשות המקומית תהיה אוזן קשבת, יהיה לה מישהו שאפשר לערער על ההחלטה הזו אצלו.

יעקב מרגי: כמו שאנחנו יודעים לערער על כל דבר אחר.

יעקב מרגי: גם זה תשובות בדיון הבא, השלטון המקומי.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני ממש מתנצל, אבל על זה פשוט יש לי ניסיון, השיפוי אף פעם לא 100%, הוא מעולם לא היה 100% ואף פעם הוא גם לא יהיה 100%.

יעקב מרגי: אני אמרתי 100%?

יעקב מרגי: הוא לא 100%.

חיים ילין: אני רוצה להסביר.

חיים ילין: יש הבדל גם בין עיר לבין מועצה אזורית.

חיים ילין: במועצה אזורית, כשאתה צריך לעשות את הדבר הזה, ההסעה עולה לך סדר גודל של בין 20,000 ל-25,000 שקל לחודש, לא יעזור לך כלום, אלה העלויות, זה 250,000 שקל על כל ילד כזה והוא לא משופה.

חיים ילין: הוא לא משופה, אני אומר לך את הדברים כמו שהם.

חיים ילין: זה תקציב שלפעמים מי שמקבל מענק איזון, כמו שאצלנו במועצה היינו מקבלים, כמעט בלתי אפשרי - - -

יעקב מרגי: הדיון כרגע הוא לא על השיפוי.

חיים ילין: רגע, אני מסביר.

חיים ילין: אין ספק שבסוף, כמו שהמדינה יודעת, מי שמבצע את הדבר הזה בסוף זה אגף החינוך של אותה מועצה או של אותה עיר והם יבואו וישדדו בנקים בשביל לעשות את זה.

חיים ילין: אני אומר את זה בגלוי, כי זה בערכים שלהם.

יעקב מרגי: הם לא שודדים.

חיים ילין: הם לא שודדים, אבל עד כדי כך אני אומר לך, בשביל - - -

יעקב מרגי: הם מבצעים.

יעקב מרגי: הרשויות מבצעות גם מעבר ל - - -

חיים ילין: גם כשהן נכנסות למינוס וזה לא נכון.

חיים ילין: לכן אני חושב, אני אומר לך - - -

יעקב מרגי: אוקיי, לכן נתתי להם את זה להתייחסות.

חיים ילין: משרד החינוך חייב לשפות ב-100%, בשבילם זה כמעט לא כסף ומועצה או עיר יכולה להתמוטט.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה, אמרתי אותם, לא שיניתי את דעתי וגם לא אשנה את דעתי אם יוכיחו לי אחרת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מוטי אדרי: מוטי, הורה של ילדה.

<מוטי אדרי: ועדת החריגים, כל שנה יש את המשחק הזה שהעירייה משחקת איתנו עם זה, כן עושים, לא עושים, עד שעושים כבר חצי שנה של הילד הולכת לפח, וגם הם מעלים כל שנה את אותם ילדים לוועדה מחדש.

<מוטי אדרי: ילד שהתחיל בכיתה א', כל שנה מחדש הם מעלים, בכיתה ב', ג', אותו ילד עולה עוד פעם לאותה ועדה.

יעקב מרגי: זה כמו בביטוח לאומי, אני אומר את זה בציניות, שאדם גידם שמקבל קצבת ניידות בוחנים אותו כל שנה אם לא גדלה לו ה - - -

<מוטי אדרי: אבל זה בא על חשבון הילד.

יעקב מרגי: ברור לי.

יעקב מרגי: תהיה התייחסות, עכשיו אני לא פותח את הסוגיה הזו אם כל שנה או לא כל שנה, אני פותח את הסוגיה הזו לגבי אפשרות ערעור לרשות המקומית, אני מבקש תשובה לדיון הבא.

יעקב מרגי: עד מתי הדיון הזה?

<יהודית גידלי: עד 12.

יעקב מרגי: עד 12, והצלחתם לעשות לי את הפיליבסטר ולא התקדמנו.

יעקב מרגי: אוקיי, אבל בכל זאת נגענו בנקודות חשובות שהתייחסנו אליהן.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.