ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 280, 2016-11-07 10:30

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת וועדת החינוך, התרבות והספורט, 7 בנובמבר 2016, כשהנושא שעל סדר היום: יוצאי אתיופיה במערכת החינוך, סגירת מרכז נוער, החלטת ממשלה 324, עבודת המגשרים.

יעקב מרגי: כמה דברים בדיון אחד ואני אסביר לכם גם למה שמנו את זה.

יעקב מרגי: "הא בהא תליא", אומרים בארמית ובעברית, אחד קשור בשני.

יעקב מרגי: צריך לקיים דיון אמיתי בסוגיות האלה, שמתחברות ונושקות אחת לשניה.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, הדיון היום מתמקד במספר נושאים שנושקים זה לזה, לכן ריכזנו אותם בדיון אחד.

יעקב מרגי: כמובן נפתח בהחלטת ממשלה, החלטה 324, שנושאה הוא מדיניות חברתית מתכללת לשילובם וקידומם של אזרחי ישראל יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: זו החלטה שהתקבלה וקיבלה תוקף ב-31.7.15.

יעקב מרגי: החלטה שאמורה להשיג יעד מרכזי של שילובים, כפי שאמרתי, של אזרחי ישראל יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: השילוב יעשה באספקת שירותים באופן משלב ולא מבדל ואני מדגיש.

יעקב מרגי: נדון בזה.

יעקב מרגי: מכאן מתעורר ויכוח, בין המצדדים לשילוב מלא לבין אלו שמצדדים בשילוב אבל בהדרגה, לא מוכנים לוותר על הבידול ועל תכניות מיוחדות.

יעקב מרגי: אנחנו נשאל היום שאלות וננסה לקבל עליהם מענה, בין היתר: האם יש עוד מקום בחברה הישראלית למסגרות חינוך נפרדות וייעודיות לאזרחי ישראל ממוצא אתיופי?

יעקב מרגי: האם תם זמנם של המגשרים במשרד החינוך, או בכלל במשרדי הממשלה?

יעקב מרגי: האם הגענו אל המנוחה והנחלה והמערכת יודעת לתפקד באופן עצמאי בבחינת "חי נושא את עצמו"?

יעקב מרגי: האם יוצאי אתיופיה זכאים אוטומטית להקלות והתאמות או הכל לפי הצורך ולפי העניין?

יעקב מרגי: אני מאמין שבכל אחד הדלקתי איזו נורת בקרה או ביקורת כזו או אחרת, בכוונה שמתי את השאלות בצורה מאוד ישירה ובוטה, לכן אנחנו נתמקד היום ברציונל של החלטת הממשלה.

יעקב מרגי: א.

יעקב מרגי: נראה אם יש תכלית, אם זו הייתה רק סיסמא ומשרדי הממשלה אכן צעדו בכיוון הזה, ונתקדם בסוגיות שאמרתי, כפי שהזכרתי, וננסה, בקצת יומרה אני אומר, לעמוד על הדרכים הנכונות והמיטביות בשילובם של יוצאי אתיופיה.

יעקב מרגי: כמובן, פה זה שולחן ועדת החינוך, קודם כל במערכת החינוך.

יעקב מרגי: משרד ראש הממשלה.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו ממשרד ראש הממשלה?

<טלל דולב: כן.

יעקב מרגי: בבקשה, את תתייחסי להחלטת הממשלה?

<טלל דולב: אני חושבת שמשרד החינוך יכול להתייחס, אבל אני אתייחס - - -

יעקב מרגי: אם הגעת, יש לך מה לומר בנושא הזה?

<טלל דולב: כן.

יעקב מרגי: משרד החינוך, מי איתנו?

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: כמעט חצי המשרד הבאנו לוועדות היום פה בכנסת.

יעקב מרגי: יד ימין לא יודעת, אם ועדת קליטה מתעסקת, אני לא מבין למה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה למחות, זה לא עניין של אגו.

יעקב מרגי: אם יש אלימות של תלמידים יוצאי אתיופיה או אלימות כלפי תלמידים יוצאי אתיופיה במערכת החינוך, זה השולחן.

יעקב מרגי: אפשר לבקש להפנות תשומת לב.

יעקב מרגי: אנחנו נתקלים לא רק עם ועדת הקליטה, גם עם ועדת זכויות הילד.

יעקב מרגי: אין ספק שהכנסת צריכה לעשות סדר בנושא הזה.

יעקב מרגי: משרד העליה והקליטה נמצאים איתנו?

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: משרד ראש הממשלה.

יעקב מרגי: אני בהיבט שלך, בצדק אמרת "משרד החינוך יכול לומר".

יעקב מרגי: האם יש לך את היכולת לומר לי לגבי החלטת ממשלה ספציפית 324, האם יש מעקב סביב יישום ההחלטה?

יעקב מרגי: אתם יודעים לומר לי על הצלחה או לא הצלחה?

יעקב מרגי: יישום חלקי?

יעקב מרגי: משרד כזה כן, משרד כזה לא?

יעקב מרגי: משהו סביב החלטת הממשלה.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<טלל דולב: שמי טלל דולב ומלפני שבוע מנהלת אגף יישום התכנית הממשלתית לשילוב אזרחים יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

<טלל דולב: האגף הזה מיועד גם לסייע ביישום, לעקוב ולעשות בקרה.

יעקב מרגי: גברת דולב, לפנייך היה תפקיד כזה במשרד?

<טלל דולב: לא, אני מאיישת את התפקיד לראשונה.

יעקב מרגי: אז זה יומרני תוך שבוע להביא אותך פה לדיון בממשלה.

<טלל דולב: כן, קצת.

יעקב מרגי: טוב, בואי נראה מה יש לך לתרום בשבוע.

<טלל דולב: אני רק שבוע בתפקיד, אבל היו לפניי אנשים שעסקו בנושא.

<טלל דולב: להחלטה הזאת יש מספר מרכיבים ובאמת אחד הדברים המרכזיים שכן נעשים, אנחנו מקימים היום במשרד ראש הממשלה אגף שיתכלל את פעולות כל המשרדים שכלולים בהחלטת הממשלה הזאת ובהחלטות הממשלה הקשורות אליה ולעשות מעקב אחרי הפעולה של המשרדים בנושא הזה.

<טלל דולב: ממה שאנחנו יכולים להגיד היום, מרבית המשרדים החלו לפעול בתכניות שהם לקחו על עצמם במסגרת החלטות הממשלה לקראת מחצית 2016, ברגע שהתחילו להגיע תקציבים.

<טלל דולב: לא כל המרכיבים של התכניות פועלים, יש מרכיבים שעדיין לא פועלים.

<טלל דולב: אנחנו לא יכולים כרגע לדבר על הצלחות, התכנית מאוד חדשה.

<טלל דולב: אנחנו מדברים על תחומים שלוקח הרבה מאוד זמן, לכל הפחות שנה, כדי לראות בהם תוצאות.

<טלל דולב: אנחנו מדברים על תחומי חינוך, תעסוקה, שיכון, בריאות ורווחה.

<טלל דולב: אנחנו יודעים שבמשרד החינוך, והם תיכף ידווחו, מרבית הפעולות שהמשרד לקח על עצמו כבר פועלות אולם יש כאלה שעוד לא התחילו לפעול.

<טלל דולב: במשרד הרווחה מרבית הפעולות שהמשרד לקח על עצמו החלו לפעול בחודשים האחרונים.

<טלל דולב: במשרד הכלכלה, מה שהיה הכלכלה ועכשיו הוא חולק לתעסוקה וכלכלה, מרבית הפעולות החלו לפעול.

<טלל דולב: גם בתחום הבריאות, כל הדברים האלה נמצאים בעצם גם בצעדים ראשונים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו לא נחלוק עלייך, כי זה שבוע ראשון.

חיים ילין: מה המטרות שלך?

חיים ילין: את מדברת כאילו את מנכ"לית של סקטור מסוים שמתכלל את כל המשרדים ואני רוצה להבין אם זה נכון.

<טלל דולב: בעקרון זאת המטרה.

<טלל דולב: אנחנו במשרד ראש הממשלה, ביחד עם קסאי ועמיתים אחרים לאגף - שזה ארבעה אנשים, זה לא הרבה - המטרה העיקרית שלנו זה לסייע למשרדי הממשלה ליישם את התכנית, תוך כדי מעקב ובקרה משותפים עם המשרדים שהתכנית אכן משיגה את יעדיה.

<טלל דולב: לתכנית נקבעו יעדים מאוד ברורים, כל משרד קבע יעדים.

<טלל דולב: היעדים נקבעו, בעצם המקור של התכנית הזאת הוא בתהליך ארוך מאוד שהוביל משרד העלייה והקליטה, של היוועצות עם חלקים שונים של קהילת יוצאי אתיופיה, תהליך שנקרא "הדרך החדשה".

<טלל דולב: לתכנית הזאת נקבעו שישה יעדים שעיקרם הוא שנגיע בסוף למצב שיוצאי אתיופיה הם אזרחים ככל אזרחי מדינת ישראל, מבחינת הפיזור הסוציו דמוגרפי שלהם, מבחינת תעסוקה ומבחינת חינוך, שזה העקרון של סגירת פערים - - -

יעקב מרגי: תודה, גברת דולב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך?

יעקב מרגי: מי המתנדבת לפתוח?

<עירית בירן: בוקר טוב, שמי עירית בירן.

<עירית בירן: סגנית מנהל המנהל הפדגוגי, ואני אדווח - - -

יעקב מרגי: רגע, לפני שתתחילי.

יעקב מרגי: החלטת הממשלה הזאת קיבלה תוקף ביולי 2015, היה לנו מרוצת 2016, עכשיו לכאן תכניסי אותנו.

יעקב מרגי: מה היעדים שהציב משרד החינוך בנושא הזה, האם הוא לקח לעצמו רק את הקטע הזה של שילוב ולא בידול והתמקד בה או שבכלל עשה פעולות אחרות?

<עירית בירן: משרד החינוך לקח על עצמו בראש ובראשונה שילוב, שיפור הישגים ולהגיע למצב שההישגים של בני הקהילה דומים להישגים של החברה הישראלית דוברת העברית, כי זה משהו שאנחנו יכולים להשוות.

<עירית בירן: לקחנו על עצמנו טיפוח של מנהיגות מורים בני הקהילה.

<עירית בירן: אני אעבור על התכנית, ואתם תראו שהיא נכנסת לנושאים שונים שאנחנו לקחנו על עצמנו כנושא שאיתו אנחנו הולכים.

<עירית בירן: קודם כל, הנושא הראשון שאני רוצה לדווח עליו זה שנכתבה תכנית לנושא מורשת שהיא ספירלית, מהגן ועד י"ב.

<עירית בירן: היא מדברת על ההיסטוריה, על התרבות, על המקורות, על המיקום הגיאוגרפי, היא נכנסת ל - - -

יעקב מרגי: לכלל תלמידי ישראל.

<עירית בירן: לכלל תלמידי ישראל.

<עירית בירן: כל ילד בישראל במגזר הממלכתי דתי והממלכתי דובר העברית, אנחנו אחר כך נדבר על האחרים, אבל דוברי העברית, קיבל בתוך תכנית הלימודים לשנת הלימודים הקרובה למקצועות הגיאוגרפיה, ההיסטוריה, הספרות, כולל הכנסה של פתגמים שהם באים מתוך המקורות, כמובן מתורגמים לעברית, כולל כל דבר שאפשר היה.

<עירית בירן: הייתה ועדה שבני הקהילה היו שותפים לה – בכתיבה, באיסוף החומרים.

יעקב מרגי: זו מורשת.

<עירית בירן: כן וזה שולב לתוך התכנית, זה כבר רץ בשנת הלימודים תשע"ז.

<עירית בירן: הנושא הבא הוא נושא ש - - -

יעקב מרגי: רגע, זה התחיל רק בתשע"ז?

<עירית בירן: שנת הלימודים הקודמת הייתה שנת היערכות וכתיבת החומרים, איסוף וכן הלאה.

<עירית בירן: התחלנו בראשון לספטמבר זה כבר משולב ואנחנו רצים עם זה.

<עירית בירן: בשבוע קליטת העלייה היה את הנושא הבא, שהחלטנו להסתכל על מה שנקרא פסיפס ישראלי ולהסתכל על כל העליות ועל החיבור שלהם לתוך החברה הישראלית.

<עירית בירן: יש השבוע, התחיל אתמול, שבוע שלם, שבתי הספר מתעסקים בנושא של העליות השונות ולומדים עליהן וכן הלאה, ואפשר לראות את זה, מי שעכשיו מבקר בבתי הספר, יכול לראות גם במסדרונות וגם בתערוכות ובעבודות חקר וכן הלאה.

<עירית בירן: יצא חוזר מנכ"ל, הוא כבר פורסם בקיץ, ככה שמי שרוצה לראות את כל מה שאמרנו, גם שילוב, גם כללים של טיפוח, גם כל הנושאים שאנחנו רוצים לקדם.

יעקב מרגי: תני לי דוגמאות פרקטיות.

<עירית בירן: למשל, שהמורים חייבים בתוך התכנית לימודים ללמד גם את מורשת בני הקהילה מאתיופיה, למשל שלא מבצעים - - -

<קריאה: אגב, חוזר מנכ"ל - - -

יעקב מרגי: לא אדוני, סליחה, אתה מוזהר פעם שנייה.

יעקב מרגי: בוועדה הזו אין התפרצויות, מי שרוצה לדבר ידבר, עם הרמת יד.

יעקב מרגי: כולם ידברו עם הרמת יד, אין לי סימפטיה ואמפתיה לאף אחד בהתפרצויות.

<עירית בירן: אני אתן עוד דוגמה.

יעקב מרגי: לא, תני לי, גברת.

<עירית בירן: אני אתן עוד - - -

יעקב מרגי: תני לי, גברת, תזכירי לי את השם.

<עירית בירן: עירית בירן.

יעקב מרגי: עירית בירן, תקשיבי.

יעקב מרגי: זה טוב, במורשת התמקדת.

יעקב מרגי: אני לא מזלזל בקטע הזה שהחברה הישראלית חייבת להיות חברה קולטת, מכילה, מבינה ולא מפלה.

יעקב מרגי: אני מדבר כרגע על שילובם של תלמידים יוצאי אתיופיה.

<עירית בירן: זה הנושא הבא שרציתי - - -

יעקב מרגי: תני לי, אני אעזור לך.

<עירית בירן: הנושא הוא שלא יתקיימו קבוצה או הקבצה שהיא רק בני הקהילה, אלא רק מעורב.

יעקב מרגי: עירית, תני לי.

יעקב מרגי: בואי נעשה תיאום ציפיות, בסדר?

יעקב מרגי: אני רוצה שהדיון הזה יתמקד, ובכוונה אמרתי את הפתיח, יש לנו את עבודת המגשרים, יש לנו מורים בני העדה, יש את שילוב תכניות מיוחדות, אם כן או לא, תכניות העשרה כן או לא.

יעקב מרגי: שילוב מבחינתי זה קודם כל, אחר כך במעטפת, נכון, הכל חשוב.

יעקב מרגי: אבל קודם כל בואי נראה בצורה אקטיבית מה עשינו.

<עירית בירן: לא, אבל שאלת על חוזר מנכ"ל ועניתי מה יש בחוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: לא רציתי שתתמקדי בזה הרבה.

<עירית בירן: בסדר, נלך הלאה.

יעקב מרגי: כי זה חזר, מורשת חזר - - -

<עירית בירן: לא, זה דוגמא בחוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: לכן לקחתי על עצמי לכוון אותך.

<עירית בירן: בסדר, אין בעיה.

<עירית בירן: אם אתה רוצה שאני אחזור לחוזר מנכ"ל, יש סעיף שאסור לקיים קבוצות תגבור או קבוצות עבודה שהם רק בני הקהילה, הן תמיד צריכות להיות מעורבות ומנהלי בתי הספר הונחו כיצד לעשות את זה.

<עירית בירן: למפות את הצרכים ואיפה צריך לתת עזרה כדי לקדם את בני הקהילה.

<עירית בירן: כל הנושאים האלה נמצאים בחוזר מנכ"ל.

<עירית בירן: הנושא הבא שישנו בהחלטת הממשלה זה עבודה עם מורים, לחזק אותם בקשר עם בית הספר.

<עירית בירן: יצא קול קורא לרשויות, התחלנו לעבוד ב-100 מוסדות חינוך, חלקם עשו מפגש או שניים עם החזרה מחופשת סוכות, אבל לאורך השנה יהיו מפגשי הורים שהתפקיד של המפגשי הורים, א.

<עירית בירן: הקבוצות הורים תהיינה מעורבות, לא רק בני הקהילה, אבל הורים שאנחנו חושבים שכדאי לתת להם כלים לעבודה עם בית הספר או עם הגן, כדי לחזק את המקום שלהם, את ההורות שלהם מול בית הספר, מול הלמידה.

<עירית בירן: זה משהו שכרגע רץ.

<עירית בירן: הנושא של מיומנויות היסוד.

<עירית בירן: עלה לנו במספר רב של בתי ספר שהמורים לא יודעים לחזק קשיים ועכבות בלמידה והגעה למימוש הפוטנציאל של כל הילדים.

<עירית בירן: שילבנו 80 מת"ליות, שזו ההתמחות שלהן, בתוך בתי הספר, שהן גם מדריכות את צוות המורים וגם מטפלות פרטנית, מדגימות למורות, איך לתת טיפול נכון יותר, טוב יותר לתלמידים בכיתות.

<עירית בירן: הועלה נושא של תגבור כיתות ז'-י"ב, מרכזי הלמידה, זה עוד כרגע בחתימת חוזה עם הגורם המבצע.

<עירית בירן: 8,600 תלמידים יקבלו טיפול השנה, ואני מקווה שבארבע שנים הקרובות.

<עירית בירן: משרד הקליטה - יושבת על ידי שרה - העביר אלינו גם את הטיפול בתלמידים שקיבלו טיפול מפל"א, בשיטה הישנה.

<עירית בירן: מאחר ורוב בני הקהילה הם לא ילדים עולים, אלא חלקם ילידי הארץ וחלקם הרבה שנים בארץ, הרעיון היה לחבר אותם ולחזק אותם יחד, לבנות מרכזים אינטגרטיביים שיש בהם גם ילדים לא בני הקהילה וגם ילדים בני הקהילה ולחזק אותם יחד בלמידה.

<עירית בירן: זה נושא שאנחנו עוד לא התחלנו אותו פיזית, אני מקווה שתוך השבוע- עשרה הימים הקרובים נוכל לדווח לכם שהעסק יצא לדרך.

יעקב מרגי: משרד החינוך מינה פונקציה שכל תפקידה ליישום החלטת הממשלה?

<עירית בירן: משרד החינוך מינה בתוך כל אגף גיל, מדריכה שהתפקיד שלה ללוות את הנושא.

<עירית בירן: הרעיון היה להעביר את האחריות לאגף גיל ולא לאגף קליטת עלייה, כמו שהיה בשנים הקודמות, ולתוך כל אגף.

<עירית בירן: גם בקדם יסודי וגם ביסודי ובעל יסודי שובצה מדריכה יעודית שזה התפקיד שלה.

<עירית בירן: היא מגיעה לבתי הספר, היא מדווחת מה קורה ואיך קורה והיא גם עוזרת לנו באיסוף הנתונים.

חיים ילין: כמה בתי ספר?

<עירית בירן: אנחנו מתכוונים להגיע ל-250 בתי ספר.

חיים ילין: וכמה אנשים יש לכם שמטפלים ב-250 בתי ספר?

<עירית בירן: ברחבי הארץ הרבה מאוד.

<עירית בירן: יש מורים, יש מדריכות וכן הלאה.

חיים ילין: לא, אני לא מדבר על - - -

<עירית בירן: אני מדברת, במטה יש לנו שלוש נשים שזו העבודה שלהן, זו רק העבודה שלהן, לא עושות משהו אחר.

<עירית בירן: אנחנו הכנסנו בחינוך היסודי מאמנות שפה ומדריכים ספציפיים לבתי ספר שיש בהם אחוז גבוה מאוד של בני הקהילה.

<עירית בירן: ב- 42 בתי ספר יסודיים.

<עירית בירן: שם זו עבודה יותר ממוקדת, בגלל הסיפור של אחוז גבוה מאוד של תלמידים.

<עירית בירן: בתיכונים לא רואים אחוזים כאלה גבוהים, אבל בחינוך היסודי, בגלל שבית הספר הוא בשכונה, אז יש מספר בתי ספר שהאחוז הוא גבוה.

<עירית בירן: בחינוך הקדם - - - <היו"ר יעקב מרגי> מה המדיניות שלכם לגבי - - -

<עירית בירן: היסטורית, בתקופה של גדעון סער היה לפזר בתי ספר שיש אחוז גבוה.

<עירית בירן: מה שקרה בישובים שפיזרנו – סגרנו בית ספר ופיזרנו את התלמידים – התלמידים נוסעים מהשכונה בהסעות, בתחבורה ציבורית וכן הלאה לשכונות אחרות, ויש לנו בעיה עם זה.

<עירית בירן: זה לא פתרון כל כך טוב.

<עירית בירן: אנחנו כרגע מנסים לחזק בתוך השכונות את אותם בתי הספר שנשארו, כי ראינו שילד בכיתה א' או ילד בכיתה ג' שצריך לנסוע, לא תמיד הוא מגיע בזמן להסעה, הוא איחר אותה, להורים יש קושי להביא את הילד באיחור לבית הספר וכן הלאה.

<עירית בירן: אנחנו מעדיפים כרגע לא לפזר עוד בתי ספר.

<עירית בירן: זו כרגע הדרך שאנחנו עובדים איתה.

<עירית בירן: חזרה לקדם יסודי, אנחנו כרגע בפיתוח של תכנית חדשה שנקראת "מעגן קשת", אשר מכניסה אנשי מקצוע המאתרים ילדים עם קשיים התפתחותיים, גילאי 3-6, יחד עם הגננת.

<עירית בירן: גם נותנים הדרכה לגננת אבל גם מכניסים טיפול של אנשי מקצוע, כמו טיפול, אם צריך, בדיבור או מוטוריקה לתוך הגן, כדי לקדם את הילדים, כדי שבמעבר לכיתה א' לא יהיו ילדים שנשארים לנו מאחור.

<עירית בירן: הפיילוט הוא כרגע ברחובות, חדרה, קרית גת וקרית מלאכי.

<עירית בירן: בעוד שנה אנחנו נראה את התוצאות של התחלת הפיילוט הזה, אני מקווה שנוכל גם להרחיב.

<עירית בירן: בתכניות המצטיינים שלנו לשנת הלימודים הזאת הרחבנו ב- 216 תלמידים שהצטרפו לתכניות מצטיינים ברחבי הארץ.

<עירית בירן: ביקשנו לעשות מיפוי ולחפש בכל בית ספר, את אותם תלמידים שיש להם פוטנציאל אבל לא אותרו בכלים הרגילים ולהכניס אותם לקבוצות של המצטיינים.

יעקב מרגי: איזה כלים?

<עירית בירן: הכלי בדרך כלל של איתור של בית ספר, יש מיפוי פסיכולוגי שאיתו - - -

יעקב מרגי: אלה הכלים הרגילים?

<עירית בירן: אלה הכלים הרגילים.

<עירית בירן: בנו כלי רגיש, שמנקה את השונות התרבותית ומאתר עוד ילדים וכרגע אנחנו שיבצנו אותם בתוך תכניות המצטיינים, את 216 התלמידים.

<עירית בירן: אנחנו מקווים בשנה הבאה לגדול עם עוד קבוצה של ילדים בתוך תכניות.

<עירית בירן: לגבי של קידום בגרויות.

<עירית בירן: גם שם היה מבצע מאוד רציני לחפש ילדים לבגרויות קיץ, שלא היו עד השנה הזאת, לא נכנסו לתוך קבוצות התגבור לקראת בגרויות קיץ.

<עירית בירן: אתם יודעים שהרבה פעמים בית ספר אומר לילדים, "יש לכם יום תגבור, מי שבא בא, מי שלא בא זה בעיה שלו".

<עירית בירן: פה אנחנו ביקשנו מבתי הספר והם היו צריכים לתת לנו רשימות שמיות, שהם באמת דאגו שילדים יגיעו והתקשרו אליהם וכן הלאה.

<עירית בירן: אנחנו באמת ראינו גידול, ראינו את הגידול בכל הארץ, בסביבות ה-400 ילדים שהגיעו.

<עירית בירן: לגבי המועד השלישי בקיץ, אנחנו הרי עושים מועד נוסף למתמטיקה ואנגלית, לילדים שלא עברו בציון מספיק גבוה, מועד נוסף.

<עירית בירן: שגם שם הייתה בעיה, הוא גם פתח אופציה לילדים שהם בפנימייה כל השנה ובאים בקיץ הביתה ויכולים להצטרף בקיץ לקבוצות התגבור.

<עירית בירן: ההצלחה שם היא לא הייתה מאוד גדולה אבל 16 תלמידים נוספים שלא היו בשנים קודמות כן שובצו.

<עירית בירן: לקראת השנה הקרובה אנחנו נעבוד יותר קשה כדי שתהיה לנו קבוצה יותר גדולה.

<עירית בירן: בנושא הכנה לצה"ל, 145 קבוצות נפתחו ברחבי הארץ, חלק בבתי הספר וחלק רשותיים.

<עירית בירן: עוד פעם, אינטגרטיביים, לא בנפרד, לא ייעודיים, אבל שאנחנו רוצים לראות - - -

יעקב מרגי: אבל יש עין בוחנת לגבי - - -

<עירית בירן: יש עין בוחנת לראות מי מגיע ואמרנו שניתן תקציב תוספתי, רק במקום שהם התמידו עד סוף הקורס וארגונים שעובדים איתנו מאוד - - -

יעקב מרגי: מה אתם מזהים?

<עירית בירן: אנחנו מזהים שהם צריכים יותר תשומת לב והסברה בבית.

<עירית בירן: כי אם יש קבוצת "אחריי" בבית ספר וההורה לא מבין למה הילד אחר הצהריים רץ על חוף הים או רץ באיזשהו מקום ולא מגיע הביתה לעזור, צריך להסביר.

<עירית בירן: זה חלק מהעבודה שאנחנו כרגע עושים עם הארגונים, שיגיעו לבתים ויסבירו להורים, שההורים לא יכעסו על הילדים, שהם פתאום לא יחשבו שהם מסתובבים כי הם בעצם הולכים למשהו שהוא מאוד ייעודי.

<עירית בירן: עושים עבודה ואנחנו מקווים גם לקבל תוצאות בסוף השנה, כמה היו, כמה הצליחו וכן הלאה.

<עירית בירן: גם תנועות הנוער גייסו מישהו שהוא כמו מגשר, הם לא ממש מגשרים, אבל אנשים שיעזרו לגייס יותר ילדים, גם לקורסי מד"צים, גם מש"צים, גם לעבודה שוטפת.

<עירית בירן: אנחנו מקווים שגם כאן נוכל בסוף השנה להביא תוצאות.

<עירית בירן: הם עכשיו מגייסים אז לא הבאתי לכם מספרים, אבל בסוף השנה אנחנו נביא לכם מספרים מדויקים, כמה שרדו את כל השנה בתנועת הנוער.

<עירית בירן: אני חושבת שזה מאוד חשוב, ועוד יותר חשוב מבחינתנו זה קורסי מד"צים ומש"צים כי זה המנהיגות שאחר כך תביא מהשכונה עוד ועוד ילדים.

<עירית בירן: בנושא הכשרת מורים, ליווינו בשנה שעברה שלוש קבוצות של מורים שגמרו את הסמינר וליווינו אותם עכשיו לשיבוץ בתוך בתי הספר, הם יקבלו עכשיו גם הדרכה למנהלי בית הספר והצוות הבית ספרי שקלט אותם.

<עירית בירן: נקלטו בסביבות 80 מורים - - -

יעקב מרגי: יש העדפה בסוגיה הזאת?

<עירית בירן: יש העדפה - - -

יעקב מרגי: במה זה מתבטא?

<עירית בירן: בזה שקודם כל הם ראשונים לשיבוץ וגם אנחנו נתנו שעות תוספתיות - - -

יעקב מרגי: יש מאגר של סטודנטים לחינוך ש- - -

<עירית בירן: יש מאגר של סטודנטים, אבל צריך לשכנע אותם שיתגייסו, הרבה פעמים אנחנו - - -

יעקב מרגי: אם היו מלגות מיוחדות ליוצאי אתיופיה לחינוך - - -

<עירית בירן: יש מלגות מיוחדות, יש סבסוד גם לדברים נוספים, הם מקבלים עכשיו גם תכנית תוספתית מעבר למה שמקבל כל סטודנט אחר, כדי לחזק את המקום שלהם.

<עירית בירן: אנחנו לא רוצים לשבץ אותם רק בבתי הספר בהם לומדים בני הקהילה, להיפך, אנחנו רוצים שהם ישובצו בבתי הספר שלא מכירים את בני הקהילה, כי זו הזדמנות להכיר.

<עירית בירן: אני פגשתי שתי קבוצות מתוך שלוש הקבוצות, הם מאוד חדורי מוטיביציה ורצון להוכיח ולייצג את בני הקהילה וכן הלאה.

<עירית בירן: אמרתם משהו בנושא התאמות, אבל זה רק לבני הקהילה העולים, אז אחר כך אנחנו - - -

<מאיה שריר: זה לכל העולים באשר הם.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<מאיה שריר: מאיה שריר, מנהלת אגף קליטת עלייה.

יעקב מרגי: אי אפשר לדבר על שילוב בלי לתת התאמות ואם צריך גם הקלות.

<מאיה שריר: התאמות ניתנות לכל העולים באשר הם מכל מדינה שהם מגיעים.

<מאיה שריר: התאמות במבחני בגרות שמותאמים לעולים, עם שפה קלה יותר בשאלון, לא כל הנושאים, אלא חלק מהחומר הנלמד, זה ניתן לכל התלמידים העולים.

יעקב מרגי: לא צריך שום אבחון קודם?

<מאיה שריר: לא, צריך להיות עולה.

יעקב מרגי: ומה ההגדרה של עולה?

<מאיה שריר: עולה מאתיופיה זכאי להתאמות במשך 12 שנים ועולה משאר המדינות 10 שנים.

<מאיה שריר: זאת אומרת זה מכסה את כל טווח הלימודים למעשה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד הקליטה, משהו שקשור לחינוך?

יעקב מרגי: בהתאמות, בהכוונה?

יעקב מרגי: יש מה להוסיף או שלא?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: זיוה מקונן, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, בבקשה.

<זיוה מקונן דגו: כן, אדוני.

<זיוה מקונן דגו: האמת, אני די מופתעת כי - - -

יעקב מרגי: כמה שנים את בארץ?

<זיוה מקונן דגו: באפריל ימלאו לי 36 שנים בארץ.

יעקב מרגי: ישראלי שנקלט טוב, בשנה השנייה הוא כבר יודע שהוא לא צריך להיות מופתע מכלום.

יעקב מרגי: טוב, זה בהומור, אבל - - -

<זיוה מקונן דגו: אדוני היושב ראש, אחרי שהייתי שנתיים בארץ, נכנסתי לכיתה רגילה ושרדתי ברוך ה'.

<זיוה מקונן דגו: אנחנו יושבים פה ומדברים על ילדים שנולדו בארץ, ומדברים האם לשלב אותם או לא לשלב אותם.

יעקב מרגי: לא, האם הם צריכים שילוב או לא.

<זיוה מקונן דגו: האם צריך לפעול לשלב אותם או לא?

יעקב מרגי: לא, להיות אקטיבי יותר.

<זיוה מקונן דגו: איזה יופי, זה פשוט הזוי.

יעקב מרגי: אז תציגי את העמדה שלך.

<זיוה מקונן דגו: נלחמנו, נאבקנו, פעלנו במשך חמש השנים האחרונות, כדי שמשרד הקליטה יפסיק לקלוט אותנו.

<זיוה מקונן דגו: מ- 2016 משרד הקליטה שחרר אותנו, ברוך ה' אנחנו כבר לא עולים חדשים, אז כל משרד ומשרד אמור לתת לנו שירות כאזרחים לכל דבר.

<זיוה מקונן דגו: אני לא אמנה עכשיו את השם הארוך של אזרחים ממוצא אתיופי, אזרחי ישראל ממוצא אתיופי, עצם ההגדרה והשם הזה - - -

יעקב מרגי: זה רק לצורך הדיון.

<זיוה מקונן דגו: זה בהחלטת ממשלה.

<זיוה מקונן דגו: זה השיח וזה הסיפור, שעדיין לא תופסים שאני אזרחית ושצריך להגדיר אותי, אבל לא ניכנס לעניין.

<זיוה מקונן דגו: עצם העובדה שמשרד ראש הממשלה הקים אגף מיוחד שמטפל, אני מאוד מקווה שהוא מיועד ללעקוב - - -

יעקב מרגי: רק להחלטת הממשלה.

<זיוה מקונן דגו: לפקח ולשחרר ואני מאוד מקווה שלא נהיה עוד פעם בתוך המשרד הזה, משרד ראש הממשלה, כאגף נצחי.

<זיוה מקונן דגו: כשמשרד החינוך בא ואומר "אני טיפלתי ועשיתי את כל הדברים האלה", אני ממש תמהה כי זה - - -

יעקב מרגי: תשע"ז, תשע"ז

<זיוה מקונן דגו: תשע"ז, כן.

יעקב מרגי: זה התחיל, אנחנו עכשיו בהתחלת תשע"ז.

<זיוה מקונן דגו: כן.

<זיוה מקונן דגו: אני לא נכחתי בדיון בוועדת העלייה והקליטה שהתקיימה בשבוע שעבר, כי בנושא של חינוך הדיון צריך להיות פה, לכן אנחנו פה, אבל עשיתי שעורי בית וראיתי את הדיון המוקלט שהיה בוועדת העלייה והקליטה.

<זיוה מקונן דגו: וכשהגברת עירית בירן, נציגת משרד החינוך, שם אומרת "אנחנו בתהליך של העברה של ENP " , הפרויקט הלאומי האתיופי, "ממשרד הקליטה למשרד החינוך, ואנחנו בהתקשרות איתו כי הוא הגוף האחראי על האתיופים", אז אני פה בבעיה.

<זיוה מקונן דגו: זה הגוף שמתקשרים איתו כדי לתכנן את הפרויקט של האתיופים.

<זיוה מקונן דגו: אז אדוני היושב ראש, עכשיו אני באמת שואלת שאלה – זה השילוב?

יעקב מרגי: זיוה, אם אני רוצה להבין, יש לך עמדה נחרצת שהגיע הזמן שיהיה שילוב מלא?

<זיוה מקונן דגו: שישחררו אותנו.

<זיוה מקונן דגו: הבעיה היא בתפיסה, אדוני, זה לא הגיוני - - -

יעקב מרגי: תני לי.

יעקב מרגי: אני רוצה בכוונה להתגרות, אני גם אשמח לשמוע אם יש דעות אחרות.

יעקב מרגי: אומרת זיוה: "תקשיבו, תעשו לי טובה.

יעקב מרגי: תפסיקו לכשכש בזנב", סליחה על עולם המושגים המושאל שלי, "תעזבו אותנו, אנחנו אזרחים כמו כל אזרחים, בני אדם, יציר כפיו של האל כמו כל בן אדם אחר.

יעקב מרגי: תנו לנו את הצ'אנס, תעזבו אותנו בשקט בתוך המערכת הכללית, רק אל תפריעו, תאמינו לי נגיע להישגים".

<זיוה מקונן דגו: האמת?

<זיוה מקונן דגו: הגיע הזמן שישחררו אותנו.

<זיוה מקונן דגו: זה מה שאני אומרת.

<זיוה מקונן דגו: אבל אני גם יודעת את הנתונים של תלמידים יוצאי אתיופיה, את הפערים, ואני כן רוצה שיישמו את החלטת הממשלה שאומרת, אנחנו רוצים לשלב אותם, ויש תכניות.

<זיוה מקונן דגו: יש למשרד החינוך כמה תכניות - - -

יעקב מרגי: זיוה, בשלב הזה - - -

<זיוה מקונן דגו: אדוני, כמה תכניות יש למשרד החינוך?

<זיוה מקונן דגו: מעל מאה תכניות במשרד החינוך שפועלות בכל בתי הספר.

<זיוה מקונן דגו: מה הבעיה ליישם את התלמידים האלה ולתת להם את הוואוצ'רים?

<זיוה מקונן דגו: איך זה יכול להיות שאתם עדיין מתקשרים עם הפרויקט הלאומי?

<זיוה מקונן דגו: או, עכשיו אתם קוראים לזה "מעגן קשת"?

<זיוה מקונן דגו: לפאקט?

<זיוה מקונן דגו: איזה יופי, איך זה יכול להיות שאתם סוגרים עם עוד גוף, ידידים או מרחבים, כדי לעשות את תכניות למורים יוצאי אתיופיה?

<זיוה מקונן דגו: מורים, אני רוצה שיהיו מורים - - - נקודה.

יעקב מרגי: זיוה, תודה, השאלה ברורה.

יעקב מרגי: מיכל אברה סמואל, בבקשה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך, תפקיד.

<מיכל אברה סמואל: שמי מיכל אברה סמואל, מנכ"לית עמותת פידל, עמותה שעוסקת בחינוך ושילוב חברתי של יוצאי אתיופיה.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו עושים מגוון תכניות לקידום ושילוב של יוצאי אתיופיה, החל מהפעלה של מגשרים חינוכיים חברתיים והפעלה של מרכזי נוער ליוצאי אתיופיה.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שאין מחלוקת בנושא של שילוב, בסופו של דבר אנחנו רוצים לראות את הקהילה משתלבת, ולא רק משתלבת, אנחנו רוצים לראות את הקהילה מצליחה ומגיעה להישגים, בסופו של דבר כולנו נמדדים על ההצלחה שלנו.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שיש פער מאוד מאוד גדול בין המילה שילוב והפנטזיה הגדולה הזאת של שילוב, לבין השטח.

<מיכל אברה סמואל: השטח זועק, השטח צריך תכניות שיכולות לסייע לו להגיע לילדים.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו נמצאים פה היום, הצוות שלי, אני אתן לצוות שלי לדבר.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו מפעילים עשרה מרכזי - - -

<קריאה: כמה שנים את - - -

יעקב מרגי: אף אחד לא שואל שאלות, מי שרוצה לדבר שיירשם.

<מיכל אברה סמואל: עמותת פידל מפעילה, עשרה מרכזי נוער בשכונות.

<מיכל אברה סמואל: המרכזים האלה נותנים מענה לילדי השכונות בתוך השכונות שיש בהם אחוז גבוה של תלמידים מקהילת יוצאי אתיופיה.

יעקב מרגי: כשאת אומרת מרכזי נוער, זה מועדונים או מסגרות חינוכיות?

<מיכל אברה סמואל: זה מרכזי נוער, בהגדרה הם מרכזים חינוכיים שנותנים מענה לבני נוער אחרי הצהריים בחוגים, בתכניות העשרה - - -

יעקב מרגי: זה לא במקום מערכת לימודים?

<מיכל אברה סמואל: לא, ממש לא.

<מיכל אברה סמואל: אחרי הצהריים כחינוך בלתי פורמלי.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו מעטפת שמשלימה בעצם גם עם עבודת הגישור שלנו בבית ספר - - -

יעקב מרגי: כמה מרכזים כאלה יש?

<מיכל אברה סמואל: יש לנו עשרה מרכזים שאנחנו מפעילים ברחבי הארץ.

יעקב מרגי: כמה בני נוער בסך הכל?

<מיכל אברה סמואל: אנחנו נותנים מענה לכ-1,000 ילדים ונוער שמגיעים לתוך המרכזים.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו עובדים גם במעטפת עם ההורים וההורים שותפים בעשיה שלנו, וזה משהו ש - - -

יעקב מרגי: הרשויות המקומיות?

<מיכל אברה סמואל: כמובן, אנחנו תחת הרשויות המקומיות.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו לא בזירה לבד, אלה הילדים של הרשות.

<מיכל אברה סמואל: הרשות היא האחראית הבלעדית.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו עובדים תחת - - -

יעקב מרגי: יש שיתופי פעולה?

<מיכל אברה סמואל: כן, בהחלט.

<מיכל אברה סמואל: יש שיתופי פעולה מאוד טובים עם הרשויות, יש כאלה מרכזים שמטבע הדברים יש אחוז גבוה של תלמידים יוצאי אתיופיה, אבל יש מקומות שהשכונה היא מעורבת, ולכן מגיעים ילדים.

<מיכל אברה סמואל: הילדים שאנחנו מטפלים בהם מגיעים להצלחות מאוד גדולות של גיוס לצבא, להישגים לימודיים, פחות שוטטות.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו עשינו סקר יחד עם קציני מבחן, שילדים שלנו, שאנחנו באים איתם במגע, לא נפתחו להם תיקים, כי יש להם מקום שהם מגיעים אליו ולצוות יש אוזן קשבת לבני הנוער האלה, שחסר להם היום.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו עובדים על נושא של זהות, מדברים על שילוב ועל מורשת ועל תרבות, אני חושבת שילדים צריכים להיות גאים בתרבות ובמורשת שלהם, אלה תכנים שאנחנו עובדים איתם בתוך היישוב.

יעקב מרגי: מיכל, אני שואל שאלה, האם החלטת הממשלה הזו מאיימת על מרכזי הנוער האלה?

<מיכל אברה סמואל: קיבלנו מכתב ממשרד ראש הממשלה, שצריך לסגור את המרכזים האלה ואנחנו רואים שאלה - - -

יעקב מרגי: מה החלופות שהם מציעים במכתב?

<מיכל אברה סמואל: אין כרגע חלופות.

<מיכל אברה סמואל: זו הבעיה הכי מרכזית, שאין כרגע חלופות ואומרים, תלכו, תזרקו את כל הילדים האלה לרחוב.

<מיכל אברה סמואל: קיבלנו ארכה לחצי שנה, שבה הילדים צריכים לחפש איפה הם ישתלבו.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו נמצאים בתוך השכונות, פועלים עבור הילדים האלה, ואני חושבת שצריך לתת מענה - - -

יעקב מרגי: יש תנאי קבלה?

יעקב מרגי: או כל ילד או בן נוער שרוצה - - -

<מיכל אברה סמואל: לחוגים ולתכניות יש ילדים שאנחנו כן מבקשים קריטריונים של רצינות ומוטיביציה, אבל המקום הזה הוא בית שני עבורם.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<מיכל אברה סמואל: ואני באמת מזמינה את הוועדה, את חברי הוועדה לבוא לעשות סיור.

יעקב מרגי: רבותיי, נעבור למספר דוברים כדי לשים את מגוון הדעות, מגוון הצרכים, על השולחן, ננסה להתכוונן לאיזה כיוון מסוים רציונלי יחד עם החלטת הממשלה.

יעקב מרגי: בני מלסה, בבקשה.

<אדמסה בני מלסה: שלום כבוד היושב ראש, קודם כל תודה רבה.

<אדמסה בני מלסה: יש לי כמה הערות ואתחיל מגברת דולב.

יעקב מרגי: הזמן הוא זמן שלך.

יעקב מרגי: אם זה הערות וגם מסר - - -

<אדמסה בני מלסה: לא, ביחד, זה קשור לתכנית.

<אדמסה בני מלסה: אני באתי במיוחד, אני מתנדב, אגב - - -

יעקב מרגי: קדימה.

<אדמסה בני מלסה: גברת דולב, אני מבין שאת מהתכנית החדשה, הדרך החדשה.

<אדמסה בני מלסה: ב- 18 ביוני 2013, בישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, יושב ראש הוועדה חבר הכנסת כהן מש"ס הוא נזף בסמנכ"ל משרד ראש הממשלה, אדון אודי פראוור, שהוא האלוהים של האתיופים ולכן אני חושב הוא התעקש לעזור לקהילה.

<אדמסה בני מלסה: הוא ממשיך בדרך שלו, אין מכרזים בלימודים, התקציבים שמנווטים אותם ב"שושו".

<אדמסה בני מלסה: אני זוכר במעצר לילה, כשהייתי בשטחים, היו לוקחים אותי רק באמצע הלילה כי זה מה שעושים ואני חושב שבני העדה הפכו להיות בני ערובה.

<אדמסה בני מלסה: אגב, גם המדינה סובלת מכך שכל שני וחמישי מדברים על גזענות.

<אדמסה בני מלסה: זו הטעות שלנו גם בתוכנו - - -

יעקב מרגי: בני, הצהרות זה טוב.

<אדמסה בני מלסה: טוב, זה חשוב לי, זה מתחיל מהדרך החדשה.

<אדמסה בני מלסה: זיוה מקונן דיברה, יכול להיות שבדברים שלה יש כוונות טובות ואתן דוגמה קטנה.

<אדמסה בני מלסה: בחינוך, נכון שצריך לסגור אבל אני מתנגד לסגירה של עזרה ממשרד זה או אחר, אבל אני כן מסכים איתה שיש לשלב אותנו.

<אדמסה בני מלסה: קרה מקרה בעיר אשקלון, מי שפחות מ-12 שנה, לא יכול היה לצאת לקורס השמה לעבודה סוציאלית בגלל המקרים האלה.

<אדמסה בני מלסה: חשוב לי לתקן, שהקהילה צריכה את העזרה של המדינה.

יעקב מרגי: תודה.

<אדמסה בני מלסה: שנייה, כבודו - - -

יעקב מרגי: משפט אחרון.

<אדמסה בני מלסה: הגברת עירית בירן ואני מתכתבים ואני פרגנתי לך וכו', אבל נושא המגשרים מרתיח את הדם.

<אדמסה בני מלסה: לא יעלה על הדעת שאנשים בתוך המשרד שלך, את יודעת שאני מעריך אותך מאוד, הגברת גילה נגר מעבירה אותי לירקית וירקית מעבירה להוא וכו'.

<אדמסה בני מלסה: תקחי זאת לידיים, יש לקלוט את מגשרי יוצאי אתיופיה, אם אנחנו רוצים לתקן, או קליטה ישירה - - -

יעקב מרגי: אנחנו ניגע בכך, תודה רבה.

יעקב מרגי: פנטהון אספה?

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: הגיתי נכון?

יעקב מרגי: פנטהון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<פנטהון אספה דויט: פנטהון אספה דויט, מנכ"ל עמותת טבקה, צדק ושוויון ליוצאי אתיופיה.

<פנטהון אספה דויט: אדוני היושב ראש, אני חושב שזה דיון מאוד מאוד חשוב ואני אתחיל בסוגיות של בידול ושילוב.

<פנטהון אספה דויט: כל מי שנמצא פה, מי שנמצא בתוך המדינה, רוצה שילוב.

<פנטהון אספה דויט: השאלה היא האם זה שילוב לשם שילוב או שילוב בכוח?

<פנטהון אספה דויט: אני חושב שגם לטבע יש את הכוח שלו, שמוביל לשילוב טבעי.

<פנטהון אספה דויט: מה הכוונה?

<פנטהון אספה דויט: בתכנית החדשה באו ואמרו בואו נעשה שילוב בכוח.

<פנטהון אספה דויט: ממה ששמענו עכשיו ממשרד החינוך, אני לא ראיתי שום דבר - - -

יעקב מרגי: שילוב בכוח זה לא שילוב טבעי.

<פנטהון אספה דויט: לא.

<פנטהון אספה דויט: מה ששמענו ממשרד החינוך, זה לא משהו שהיה מצריך תכנית מיוחדת ב-200 מיליון שקל כדי לעשות את העבודה שהם עושים.

<פנטהון אספה דויט: זה מה שהיה צריך להיעשות ממילא.

<פנטהון אספה דויט: אני חושב שיש שכונות שבהם יש רוב יוצאי אתיופיה.

<פנטהון אספה דויט: במקום לבוא ולשדרג את התשתית של בתי הספר, להחליף את אותם מורים, להחליף אותם במורים מצוינים, לבוא ולהביא את בתי הספר למצוינות, אנחנו באים, מביאים עוד תכנית ועוד תכנית וסוגרים תכניות לפני שמביאים חלופות, זה הדבר הכי גרוע.

<פנטהון אספה דויט: אני מכיר ילדים שנשארו בלי מסגרות, גם בקיץ האחרון שלא היה להם קייטנות ללכת אליהן, כי כולם אמרו, התכנית החדשה, אנחנו לא מקבלים ילדים לקייטנות.

<פנטהון אספה דויט: נקודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אנחנו בסוף ניתן לכם להתייחס.

יעקב מרגי: תרשמו את ההערות האלה.

<פנטהון אספה דויט: במסגרת החלטת הממשלה בנושא המורים, משרד החינוך טוען וטען שישנם 300 מורים יוצאי אתיופיה במערכות החינוך.

<פנטהון אספה דויט: אין חיה כזאת של 300 מורים יוצאי אתיופיה במסגרות החינוך.

<פנטהון אספה דויט: לא רק זה, משרד החינוך הלכו על תכנית להכשיר מורים חדשים.

<פנטהון אספה דויט: אדוני היושב, יש עשרות מורים שלא נקלטו במערכת.

<פנטהון אספה דויט: אם הם עובדים, הם עובדים דרך קבלן, מפטרים אותם כל שנה כדי שלא יצברו ותק.

<פנטהון אספה דויט: רובם שעובדים, עובדים בשליש משרה, ברבע משרה, והכל הכל הכל – מצד אחד לא משחררים אותם, כי הם טובים כנראה, הם מספיק טובים כדי להוות מורים שילמדו בבתי ספר, אבל מצד שני הם לא קולטים אותם קליטה ישירה.

<פנטהון אספה דויט: זה גם הולך לגבי אותם מגשרים, שעבדו 15 ו-20 שנה.

<פנטהון אספה דויט: במקום שמשרד החינוך יקלוט אותם קליטה ישירה ויהיו עובדים מן המניין במשרד החינוך, הם לא עשו את זה.

<פנטהון אספה דויט: אדוני היושב ראש, זה עוול שנעשה לאותם עובדים מצוינים.

<פנטהון אספה דויט: יש פה שאלה שנשאלת, אחת, האם גישור הוא פונקציה חיונית?

<פנטהון אספה דויט: אם לא, צריך לסגור את זה, אין מגשרים בבתי ספר.

<פנטהון אספה דויט: ואם כן, משרד החינוך צריך לקלוט אותם, למסד את הפונקציה שנקראת גישור, ואותם מגשרים שעבדו 15 ו-20 שנה צריכים להיות עובדים מן המנין במשרד החינוך.

<פנטהון אספה דויט: דבר אחרון שאני רוצה להתייחס אליו הוא משרד ראש הממשלה.

<פנטהון אספה דויט: אני חושב, משרד ראש הממשלה, בזה שמקים אגף מיוחד ליוצאי אתיופיה, למה לסגור תכניות של יוצאי אתיופיה?

<פנטהון אספה דויט: למה?

<פנטהון אספה דויט: תגידו לי.

<פנטהון אספה דויט: אם בתוך משרד ראש הממשלה עצמו יש אגף שנקרא אגף לקליטת יוצאי אתיופיה – מה ההבדל?

<פנטהון אספה דויט: ולא רק זה, אדוני היושב ראש - - -

יעקב מרגי: אין אגף, יש ראש מטה ליישום.

<פנטהון אספה דויט: זה אגף.

<פנטהון אספה דויט: עוד דבר, אדוני היושב ראש - - -

יעקב מרגי: היא מוכנה לקבל דירוג דרגה של ראש אגף.

<פנטהון אספה דויט: עוד דבר, אדוני היושב ראש, אחד המאבקים שלנו במהלך השנים זה ייצוג הולם של יוצאי אתיופיה בכל המערכות, בכל המוסדות.

נורית קורן: אנחנו מיישמים, אנחנו מיישמים.

נורית קורן: .

<פנטהון אספה דויט: הנה לך, אדוני, תפקיד נחשק שהיה יכול למנף יוצאי אתיופיה מוכשרים, בעלי יכולות, אקדמאים.

<פנטהון אספה דויט: אבל הנה, מביאים על אותם תפקידים נחשקים, בתוך משרד ראש הממשלה, את מי ממנים?

<פנטהון אספה דויט: אדוני היושב ראש, זה עבודה בעיניים.

<פנטהון אספה דויט: תודה רבה.

יעקב מרגי: אתה יודע, יש סימפטום כזה.

יעקב מרגי: דוגמה, בכינוס של אנשי עסקים מהנגב, הייתה תכנית אמנותית.

יעקב מרגי: הביאו אמן מאיפה?

<קריאה: תל אביב.

יעקב מרגי: מנחה מאיפה?

<קריאה: תל אביב.

יעקב מרגי: טוב.

<פוריה קלעי: אני יכולה להגיד משהו, בתגובה אליו?

יעקב מרגי: מי את?

<ד"ר קלעי פוריה: אני ד"ר קלעי פוריה ואני אחראית על הכשרת מורים בני הקהילה האתיופית.

יעקב מרגי: במשרד החינוך?

<ד"ר קלעי פוריה: במשרד החינוך.

יעקב מרגי: אז זה נושק להחלטה שלי, שבסוף המשרד יענה.

יעקב מרגי: אני לא אוותר על זה, אל דאגה.

יעקב מרגי: יש לנו מורה במקצוע.

יעקב מרגי: ?

יעקב מרגי: רחמים גאשה, מורה.

יעקב מרגי: בבקשה, שבע דקות.

<רחמים גאשה: אני רחמים גאשה, למדתי חינוך גופני.

יעקב מרגי: תציג את עצמך, דבר בקול.

יעקב מרגי: שם, מאיפה אתה, מה מו.

יעקב מרגי: כמו שאני צועק בביטחון, דבר.

<רחמים גאשה: רחמים גאשה, מקרית גת.

<רחמים גאשה: למדתי חינוך גופני, סיימתי ב- 2003 בגבעת וושינגטון.

<רחמים גאשה: היו שנים שאני לא רציתי לעבוד בהוראה בגלל השכר, אבל אחר כך התחרטתי וחזרתי ללמד.

יעקב מרגי: יש רפורמות.

יעקב מרגי: הלאה.

<רחמים גאשה: כל פעם שלחו אותי למלא מקום, שלוש שעות שם, שעתיים פה, ולא יכלתי להמשיך עם זה כי זה לא משרה והייתי צריך מקום עבודה אחר, לא בית ספר, במקום אחר אני צריך להשלים.

יעקב מרגי: אתה יודע, בבורסה, לפעמים כשאתה מחליט ללכת על מניה מסוימת, גם העיתוי הוא נכון.

יעקב מרגי: כשהיה ערך נמוך, לא רצית להיות מורה, כשרצית להיות מורה כולם רוצים להיות מורים.

יעקב מרגי: ככה זה, היצע וביקוש.

<רחמים גאשה: אבל ברוך ה' אני מסתדר, לא באתי כמסכן לפה,באתי כדי להציג את העובדה - - -

יעקב מרגי: לא ברור, אבל תציג - - -

<רחמים גאשה: יש הרבה מורים, זה לא רק אני, יש הרבה מורים שחששו לבוא לפה - - -

יעקב מרגי: אתה הרגשת בזה שאתה כבן לעדה האתיופית, סליחה אבל אני ישיר, יש לך איזושהי הקלה או הטבה?

יעקב מרגי: או יש את המגמה הזו של שילוב מורים יוצאי אתיופיה - - -

<רחמים גאשה: יש לי הרעה, לא הטבה.

יעקב מרגי: הרעה?

יעקב מרגי: אתה רוצה להוסיף משהו?

<רחמים גאשה: כן.

<רחמים גאשה: החינוך הוא במשרד החינוך ומשרד החינוך צריך לשלב.

<רחמים גאשה: שמעתי שמשרד החינוך מנסה לשלב, אבל בשטח אין שום שילוב.

<רחמים גאשה: אם לא מעסיקים את המורים, אז איזה שילוב זה?

יעקב מרגי: מה אתה עושה היום?

<רחמים גאשה: אני עובד כרכז האתלטיקה ברשות הספורט בחצי משרה.

יעקב מרגי: אוקיי, אני חושב שהדברים שלך מדברים בעד עצמם, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה.

חיים ילין: חסר לי פה איזה גורם בפאזל הזה.

חיים ילין: אני שומע את משרד החינוך, משרד ראש הממשלה, משרד הקליטה או נציגים של משרדים.

חיים ילין: ובעצם, בסוף, מי שמבצע זה השלטון המקומי.

יעקב מרגי: מערכת החינוך.

חיים ילין: רגע, שניה, תן לי.

חיים ילין: השלטון המקומי זה אותו מקום שאתם נתתם כדוגמה אפילו.

חיים ילין: שמעתי - - -

<קריאה: פיני קבלו.

חיים ילין: כן, אבל הוא הלך.

חיים ילין: שמעתי שאין מנוס, אני לא מדבר על חקיקה, מתוך ניסיון כראש רשות לשעבר, החלטות ממשלה, בגלל זה גם שאלתי אותך, החלטות ממשלה מיושמות בסופו של דבר על ידי השלטון המקומי.

חיים ילין: יש דברים שהם תשתיתיים, זאת אומרת, ראש רשות, הוא לא יבוא להכשיר מורים, זה שייך למשרד החינוך, זה תשתיות לטווח ארוך, זה לא תחליף לראש רשות, אבל חלק מהשילוב, חלק מהתפיסה, חלק מהאמירה של רשות היא בשלטון המקומי, זה לא אצל האנשים שדיברו פה.

חיים ילין: לכן, לפעמים אני שומע את השיח ואומר שהשיח הזה לא מוביל לשום דבר, לכלום.

חיים ילין: אפשר לבוא בטענות, אפשר לחבק, אפשר לפרגן, אפשר, כל מה שאתם רוצים.

חיים ילין: בסוף, מה אנחנו עושים?

חיים ילין: לכן יש מקומות, ואני אומר את זה בגלוי, שאם אחוז העדה גבוה, אז צריך תכנית מסוימת באותה עיר.

חיים ילין: ואם במקומות אחרים, שהאחוזים יותר נמוכים, צריך משהו אחר.

חיים ילין: יהיה הרבה יותר קל לשלב איפה שהאחוזים הם קטנים לעומת אחוזים גדולים, פיזית, טכנית אפילו.

חיים ילין: אז לכן, כשחותכים את כולם שווה בשווה, יש לי בעיה עם זה.

חיים ילין: אני לא מוכן לקבל את זה.

חיים ילין: יש מקומות כן שצריך לשחרר, וכנראה שיש מקומות שצריך הידוק הרבה יותר גדול.

חיים ילין: אבל תסמכו על ראשי המועצות ועל ראשי ערים, שאם תתנו להם את התקציבים הם יידעו לבצע את זה, הם יודעים לעשות את זה הכי טוב שיש.

חיים ילין: תנו להם את התקנים, תנו להם את כל הכלים והם יודעים לבצע.

חיים ילין: ממשלה לא יודעת לבצע.

חיים ילין: מי שיודע לבצע זה השלטון המקומי.

חיים ילין: חסר לי, חסר לי ראש עיר שיבוא ויגיד: "חסר לי אחד, שתיים, שלוש".

חיים ילין: כי מה שהוא אומר זה נכון, זה הכלים שחסרים לו בשביל לעשות.

חיים ילין: דיברת על מועדונים ועל החינוך הבלתי פורמלי, שאני קורא לו, הוא אחד הבעיות הקשות, במיוחד בערים שאין להם כסף.

חיים ילין: ומה זה אומר שאין כסף?

חיים ילין: זה אומר שגם שגם הסוציו אקונומי הוא נמוך ואז אין תקציבים.

חיים ילין: במקומות האלה יש מה שאני קורא לזה win win, מה זה win win?

חיים ילין: שדרך העדה, דרך אותם צעירים שצריכים לקבל כל העיר מקבלת.

חיים ילין: ואת זה אני אומר למשרד החינוך ואני אומר את זה למשרד ראש הממשלה, זאת צריכה להיות התכנית.

חיים ילין: התכנית היא מאוד פשוטה, היא הולכת על החיוב.

חיים ילין: בעקבות זה שמשפחות מהעדה התיישבו בעיר, כולנו הרווחנו.

חיים ילין: ברגע שאנחנו נשמע את זה, כל השיטה תשתנה לחלוטין.

חיים ילין: ואני מציע לך ללכת, כי אני, כראש רשות בעוטף עזה, עבדתי רק עם משרד ראש הממשלה, רק, והוא היה מתכלל של כל המשרדים ובסוף אנחנו ביצענו את התכניות, ו- 100% מהכסף יצא, האוצר לא לקח שקל, שגם זה, דרך אגב, גם זאת משימה לא פשוטה, שהאוצר לא ייקח את היתרות, שכל שנה הוא רוצה לקחת.

חיים ילין: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: האמת שאני בכוונה גם רציתי להיות בדיון הזה, אני חבר ועדת חינוך, אבל גם בעניין של בני העדה האתיופית, משום שהם לפי דעתי דוגמה.

מסעוד גנאים: אני רוצה להצטרף גם לחברי חיים, שהמבחן בסוף הוא מבחן הביצוע, לא רק ההחלטות.

מסעוד גנאים: יש הרבה החלטות שמחליטים, הרבה תקציבים שמקדישים, אבל בסוף הביצוע בשטח, הפרטים האלה הם הקובעים בסוף אם באמת התכניות האלה או התקציבים הגיעו אל היעד שלהם.

מסעוד גנאים: מזמן ביקשתי להחליף את סיסמת השוויון בעניין הצדק, משום שהרבה פעמים השוויון לא יעשה צדק, במיוחד אם יש שכבות וקבוצות שיש כלפיהם אפליה שהיא מתמשכת.

מסעוד גנאים: לכן מי שזקוק יותר, צריך לתת לו יותר, לכן העקרון צריך להיות עקרון צדק.

מסעוד גנאים: צריך לעשות צדק עם בני העדה האתיופית, עם המיעוט הערבי הפלסטיני ועם כל שכבה חלשה שהיא זקוקה.

מסעוד גנאים: בקשר לשילוב, אדוני היושב ראש, זה מזכיר לי את העניין של דו קיום בין הערבים לבין היהודים.

מסעוד גנאים: זה טוב, שילוב - - -

<קריאה: זה לא - - -

יעקב מרגי: בבקשה, לא להפריע.

מסעוד גנאים: גם אני רוצה שילוב, גם אני רוצה להשתלב בחברה כאזרח במדינה, למרות הייחוד הלאומי והשפה שלי.

מסעוד גנאים: עניין של השילוב צריך להיות איזשהו איזון בין שני דברים, בין "אני חייב להיות שווה והמדינה צריכה לראות אותי שווה כאזרח", לבין, "גם לי יש את הזכות לשמור על הייחוד שלי, על הזהות שלי, על התרבות, על המורשת, על השפה".

מסעוד גנאים: את האיזון הזה בין שניהם אנחנו צריכים, גם לגבי בני העדה האתיופית וגם לגבי כל בני המיעוטים והשכבות במדינה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, בקשר לתלמיד האתיופי בפתח תקווה שכולנו שמענו עליו שבתי ספר לא רוצים לקלוט אותו, זו בושה, זו גזענות וכולנו חייבים לעמוד בפניה ולהיאבק בה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: אני מצטרפת לקריאה הזאת שאנחנו צריכים להיאבק בגזענות ולהוציא אותה בכלל מהלקסיקון שלנו ואנחנו צריכים שילוב וגם שוויון, לתת לכל המיעוטים את כל מה שהם צריכים.

נורית קורן: אבל אני רוצה לומר לך שהמיעוט הערבי מקבל הרבה יותר מאשר - - -

יעקב מרגי: אני לא פותח דיון על המיעוט הערבי - - -

נורית קורן: לא, רגע, סגרתי - - -

יעקב מרגי: אז תעצרי.

נורית קורן: סגרתי, סגרתי.

יעקב מרגי: אין דיונים מיוחדים פה.

<קריאה: אין מה להשוות.

נורית קורן: אני ביקרתי במכללת אורנים, שזו מכללה שמכשירה מורים ויש לה שם מסגרת של 60 מורים מבני העדה האתיופית.

נורית קורן: הדבר הגרוע ביותר, אני ראיתי את כל התכניות שהם עושים, הם עושים עבודה נהדרת, מדהימה, שבסוף הלימודים המורים לא מוצאים מקומות עבודה.

נורית קורן: זה לא יכול להיות.

נורית קורן: אנחנו חייבים לקלוט איתם - - -

<קריאה: דווקא מכללת - - -

יעקב מרגי: לא, לא, אף אחד.

יעקב מרגי: גברתי, אני מבין שאצה לך הדרך להשיב, אבל אני מציע לך לרכז אותם כי יהיו עוד הרבה שאלות.

יעקב מרגי: ואני אתן לך עוד טיפ, סבלנות.

יעקב מרגי: בוועדה הזו משתלמת הסבלנות.

נורית קורן: אנחנו נתקלנו בפתיחת שנת הלימודים, גם בשנה שעברה, השנה זה עוד לא כל כך עלה, אבל בטח יש, שיש בתי ספר שלא מוכנים שתלמידים אתיופים ילמדו בכיתה ועושים בלגן, שזה צריך לרדת מסדר היום מיד ומהר.

נורית קורן: יש גם את הכתבה שראיתי על הגננת, שהיא גננת בעצם וכולם חושבים שהיא סייעת.

נורית קורן: אפילו לא נותנים לה את הכבוד שסוף סוף היא הגיעה - - -

יעקב מרגי: זו בעיה חברתית.

נורית קורן: זו בעיה חברתית, נכון, שאנחנו צריכים לפעול ולמגר אותה.

נורית קורן: דיברת אדוני, מנכ"ל טבקה, על תפקידים נחשקים, אתם צודק.

נורית קורן: אני כחברה בוועדה למינוי שופטים, מרגע שנכנסתי לכהן בוועדה, מה שאני עשיתי, אני התחלתי לחפש עורכי דין שיוכלו להגיש קורות חיים ויהיו מועמדים לשיפוט, וזה מה שאני עשיתי ותודה לאל לא לקח לי הרבה זמן, משהו כמו ארבעה חודשים, חצי שנה, והנה בספטמבר האחרון מינינו שתי שופטות אתיופיות, שזה כבר פריצה של תקרת הזכוכית, ואנחנו נמשיך.

נורית קורן: אנשים מוזמנים ללכת להגיש קורות חיים לכל התפקידים הנחשקים, בסוף זה יקרה.

נורית קורן: נכון או לא?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יישר כח.

מירב בן ארי: שתי שופטות יוצאות אתיופיה.

נורית קורן: מממוצא אתיופי.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר, זה כבר לא סמנטיקה.

מירב בן ארי: אדוני, בדיוק עכשיו ניהלתי את הוועדה, להבדיל, ועדה לשינוי שם.

יעקב מרגי: אולי על הדרך קחי רשות דיבור, על הדרך - - -

מירב בן ארי: לא, זה לא ברשות דיבור שלי, אני רק רוצה להעיר, זה משהו שאנחנו חייבים להתחיל לשים לב ולהפסיק להגיד "אתיופים" ו"צעירים אתיופים", זה "צעירים יוצאי אתיופיה".

מירב בן ארי: זה לא סמנטיקה וזה כבר מפריע לי.

נורית קורן: צודקת, צודקת.

מירב בן ארי: אחרי זה אגיד את מה שיש לי להגיד, אני עכשיו רק הערתי.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

יעקב מרגי: מרים יצחק נמצאת איתנו?

יעקב מרגי: זה נרשמת.

יעקב מרגי: יו"ר ועד מגשרים חינוכיים.

יעקב מרגי: בואו תקשיבו.

יעקב מרגי: אני הולך, כפי שאמרתי בפתיח, תקשיבו.

<מרים יצחק: שלום רב לכם - - -

יעקב מרגי: רגע, תני לי.

יעקב מרגי: אני קצת אעצבן אותך כדי שיהיה לך הרבה מה לומר.

יעקב מרגי: תקשיבו, אני ישבתי פעם פעמיים עם המגשרים, אני מכיר את הסוגיה הזאת - - -

<קריאה: מגשרים?

יעקב מרגי: מגשרים, בין העדה לבין ה - - - אני חושב שזה דבר מבורך שנעשה, דבר חשוב - - -

מסעוד גנאים: זה לא עניין של גישור - - -

יעקב מרגי: מיד, מיד.

מירב בן ארי: זה גישור בתוך בית הספר?

נורית קורן: לא, זה לא גישור משפטי.

יעקב מרגי: הבוקר התקשר אלי מישהו ואמר לי "לפי ההורוסקופ שלך היום אתה עצבני, תשתדל להיות מאופק".

יעקב מרגי: נראה לי שאתם מנצלים את זה.

יעקב מרגי: מגשרים, ברציונל הזה, בשאלה הגדולה ששאלנו, צריך לומר "יאללה, שחררו, אנחנו ככל האדם".

יעקב מרגי: אבל היה צורך ויש צורך, מאופן ומכוח ההגדרה שלהם, מגשרים, לכאורה זו עבודה זמנית, עד שהמדינה תלמד והחברה תלמד להיות חברה קולטת בצורה סבירה, ומכאן נולד הרציונל של מה שהוא העסקה זמנית.

יעקב מרגי: אלא שזה כבר קורה 15 שנה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, מצד אחד, אני לא אומר בשמכם, אני חושב בקול: מצד אחד אומר, שמע, הטענה צודקת, 15 שנה, תקלטו אותנו כבר במערכת, אבל האופי של העבודה הזאת היא לא לנצח, אין תקן שיהיה לנצח.

יעקב מרגי: ואנחנו נמצאים פה במתח הזה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, כמי שעסוק פה יום ולילה, אני מכיר את הקהילה של יוצאי אתיופיה, התעסקתי איתם בכמה צמתים בחיים שלי, אבל הרבה זמן אני כבר פה ותקוע פה יום ולילה, אבל עדיין, אני אומר לכם, יומרני מצדי?

יעקב מרגי: אז אני אומר לכם, לא יומרני מצידי.

יעקב מרגי: אנחנו לצערנו הרב עוד לא נגמלנו מהצורך במגשרים.

יעקב מרגי: השאלה מה הדרך, מה המינון, איך, וזה עולה פה כמעט בקרב כל הדוברים.

יעקב מרגי: אפילו זיוה, שלקחה קו אמיץ ודיברה על שילוב, היא אמרה שיש את הצורך עדיין, נכון, שילוב , וצריך לטפל בבעיות החולות כדי שהשילוב יצליח.

יעקב מרגי: היא לא אומרת "בואו תזרקו את זה וגמרנו ואין".

יעקב מרגי: יש עדיין.

יעקב מרגי: רבותיי, לפעמים המדינה, אני רואה את זה בתחומים אחרים, כאילו צריכה להזמין איזה מחקר כדי לצאת לדרך לאיזו פעולה.

יעקב מרגי: לא צריך מחקרים.

יעקב מרגי: למזלנו, לא למזלנו, אתרע גורלנו שחלק גדול מבני העדה נקלטו במקומות מרוכזי, בשכונות ויישובים מסוימים.

יעקב מרגי: זה מדע מדויק, לא צריך אפילו ללכת ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

יעקב מרגי: המידע והידע נמצא בהישג יד.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים איפה החולשות שלנו, איפה החולשות של החברה הישראלית, איפה החולשות של מערכת החינוך, איפה החולשות של מערכת הבריאות בסיפור של בני עדת יוצאי אתיופיה.

יעקב מרגי: כנ"ל שירותי הרווחה.

יעקב מרגי: לא צריך להמציא גלגל.

יעקב מרגי: זה מה שמישהו פה זרק לכם, לא צריך להמציא את הגלגל ולהשקיע מליונים.

יעקב מרגי: צריך פשוט לקחת את הנקודות האלה, החולות, וללמוד מהן בחברה הישראלית ולדחוף קדימה, להוציא את זה החוצה מהסחרור הצנטריפוגלי הזה.

יעקב מרגי: אפשר לעשות את זה, ולצערי הרב אנחנו לא עושים את זה.

יעקב מרגי: אנחנו אוהבים לקחת כותרת, להתמקד.

יעקב מרגי: רבותיי, זו האמירה שלי היא המאזנת פה בין הצרכים, אבל אני רוצה לשמוע אותך.

<מרים יצחק: שמי מרים יצחק, ותודה רבה כבוד יושב ראש ועדת החינוך.

<מרים יצחק: אכן אני עובדת 15 שנה ב- - -

יעקב מרגי: כמה מגשרים יש לנו?

<מרים יצחק: אנחנו 60 מגשרים ברחבי הארץ שנותנים ייעוץ, ליווי, הדרכה והנגשה שפתית לבני הקהילה, להורים, לתלמידים, לצוות בית הספר.

<מרים יצחק: אין כמעט תכנית שאנחנו לא מעורבים בה בתוך שטח בית הספר, החל מפר"ח ותכניות אישיות, ובכלל, וגם מחוץ לבית הספר, אם זה ועדות ברווחה, ועדות השמה, אבחונים למיניהם, גם מקומות שנקרא כמו שפ"י, שנותנים טיפול, עד לבית החולים הפסיכיאטרי.

<מרים יצחק: זאת אומרת, אין דבר שאנחנו לא שותפים ולא מלווים תלמידים בבתי הספר.

יעקב מרגי: תארו לכם כל מה שהיא הזכירה, תארו לכם כל הצמתים שהיא הדגישה, ועדות השמה, שפ"י, בלי ליווי של מגשר - - -

נורית קורן: אי אפשר, זה בלתי אפשרי.

<מרים יצחק: כל רכזי המקצוע, אם זה מתמטיקה, אנגלית ורכזים חברתיים, כל הצמתים האלה, אנחנו נמצאים בהם.

<מרים יצחק: נכון, אנחנו לא מגיעים לכל התלמידים בתוך בית הספר שאנחנו נמצאים, גם אנחנו עובדים לפי מיפויים.

<מרים יצחק: משרד החינוך פה מנה מספר דברים מאוד חיוניים ונכונים להשריש אותם ולעבוד עליהם וכאנשי מקצוע, אנחנו נתנו ונותנים וממשיכים לתת את השירות הזה.

<מרים יצחק: יש לי שאלה למשרד החינוך.

<מרים יצחק: למה כאנשי מקצוע שרכשנו השכלה במדינה, אני בארץ מגיל 11 ולמדתי חינוך, למה נמנע ממני להיות שותפה בתכניות מורשת, בתכניות מצוינות, בכל צומת שאתם ציינתם?

<מרים יצחק: למה 60 עובדים שהם מצוינים, לא יכולים להיות משולבים בתוך התכניות שאתם בונים?

<מרים יצחק: למה אני צריכה להיות בבית ספר כרגע?

<מרים יצחק: דיברתם על שבוע עלייה, שכן, צריכים ללמד ולחשוף את התרבות ואת המורשת.

יעקב מרגי: תרשום את השאלות האלה.

<מרים יצחק: אם המורים לא מקבלים הדרכה נכונה על המורשת ולמידה והעמקה, הם לא יכולים לעשות את זה.

<מרים יצחק: ולמה אנחנו לא יכולים, כל המגשרים, להיות בתוך מערכת החינוך ולתת את המענה יד ביד?

<מרים יצחק: למה זה נמנע מאיתנו?

<מרים יצחק: אותה מומחית שמגיעה בעניין של מורשת, הרי היא יושבת איתי, היא יושבת איתי ומבקשת את העזרה שלי, איך לעשות את זה, איך לבנות את זה.

<מרים יצחק: אם אני יושבת ועושה את העבודה למה אין לי - - -

יעקב מרגי: שאלה במקום, תודה.

<מרים יצחק: למה אין לי את הבמה שכן אני אהיה חלק - - -

יעקב מרגי: מרים, תנצלי את הזמן נכון.

יעקב מרגי: חזרת על זה הרבה פעמים.

יעקב מרגי: השאלה ברורה, זועקת, צועקת.

יעקב מרגי: עכשיו אני שואל אותך שאלה, תני לי עכשיו כדי למצות, 60 מגשרים היום, נכון?

<מרים יצחק: כן.

יעקב מרגי: המגמה גדלה או יש ירידה במספר המגשרים?

<מרים יצחק: כרגע אנחנו 11 עובדים שאנחנו יש לנו תעודת הוראה, שולבנו לתוך מערכת החינוך.

<מרים יצחק: כרגע חלק מהמשרה שלנו, אנחנו נותנים שליש משרה בהוראה, שזה מבורך, ושני שליש משרה אנחנו עובדים כמגשרים באגף קליטת עלייה.

<מרים יצחק: זאת אומרת, אנחנו לא נותנים הדרכה למורים שיוצאים ועובדים עם התלמידים בנושא מורשת, בכל תחום שמשרד החינוך ציין, אלא אנחנו עובדים מול ההורים וצוות בית הספר בתוך בית ספריים.

<מרים יצחק: אז אני באה ואומרת למערכת אנחנו מאוד חיוניים על מנת לעשות את השילוב.

יעקב מרגי: מרים, הסתכלי עליי.

יעקב מרגי: 11 מתוך 60, נכון?

<מרים יצחק: 11 מתוך 60.

יעקב מרגי: האם במרוצת השנים, מספר התקנים הכולל של כולם ירד או עלה?

יעקב מרגי: מה את יודעת להגיד?

יעקב מרגי: 60 היה כל הזמן?

יעקב מרגי: 60 היה ונשאר מאז ש - - -

<מרים יצחק: כרגע אני מדברת על 60 עובדים שאני כיושבת הראש של 60 העובדים, אנחנו עובדי מרכז ההיגוי, כרגע מרכזת פורת, חלק מהעובדים עובדים דרך זכיין חדש, הגב' מיכל אברה, ואני באה ואומרת, באופן כללי ובגדול, האנשים האלה הם אנשים מקצועיים שיש להם את החלק והתרבות שלהם - - -

יעקב מרגי: מרים, את צועקת צעקה אחת והיא ברורה.

יעקב מרגי: לגבי המקצועיות ש - - -

<מרים יצחק: אפילו יש להם ערך מוסף, שזה לא מבוטל - - -

יעקב מרגי: מרים, את לא עוזרת לי.

<מרים יצחק: והם מבוטלים ע"י משרד החינוך.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<מרים יצחק: בגיל 11 למדתי פה בארץ והיום אני לא יודעת למי אני שייכת מבחינה מקצועית, איפה השילוב?

<מרים יצחק: איפה ה- - -

יעקב מרגי: תודה מרים.

יעקב מרגי: אני רציתי לדעת, אם המגשרים עובדים כבר 15 שנה, לפני עשר שנים, כמה מגשרים היו, כמה יש היום?

יעקב מרגי: מישהו יודע לענות לי?

<דוד מהרט: כן.

יעקב מרגי: בבקשה דוד מהרט, תציג את עצמך לפרוטוקול.

<דוד מהרט: שלום לך אדוני היושב ראש.

<דוד מהרט: קוראים לי דוד מהרט, עד לא מזמן ניהלתי את מרכז ההיגוי של עולי אתיופיה.

<דוד מהרט: קודם כל אגיד שהמגשרים אף פעם הם לא היו עובדי משרד החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים.

יעקב מרגי: כמה מגשרים - -

<דוד מהרט: אני אתן לך תשובה - - -

יעקב מרגי: אבל אנחנו יודעים.

<דוד מהרט: אתה לא יודע.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שהם לא עובדי משרד החינוך, אני רוצה לדעת עם כמה מגשרים התחלנו וכמה יש היום.

יעקב מרגי: מישהו יודע להגיד לי?

<דוד מהרט: אני מנסה להסביר לך ככה.

<דוד מהרט: מטעם משרד החינוך, הגישור התחיל לפני כ-17 שנים עם 23 מגשרים יוצאי אתיופיה.

<דוד מהרט: מטעם משרד החינוך.

<דוד מהרט: גופים אחרים, כמו קרן קרב, כמו הג'וינט, הפעילו וגם ממשיכים להפעיל מגשרים.

<דוד מהרט: לכן, כשרציתי לענות לך, היו מגוון של מגשרים.

יעקב מרגי: אני מדבר על המשרד.

<דוד מהרט: בסדר, על המשרד.

<דוד מהרט: עכשיו, בעניין זה אני רוצה להגיד דבר אחד וגם לנצל את זכות הדיבור שלי להגיד משהו על ההיבט הלימודי.

<דוד מהרט: לגבי המגשרים, המגשרים עבדו עד לפני כחודשיים במסגרת מרכז ההיגוי כפרויקט של משרד החינוך.

<דוד מהרט: המגשרים, היסטורית - - -

יעקב מרגי: דוד, תן לי רגע.

יעקב מרגי: אתה לא יודע מה אני שואל, חכה רגע.

יעקב מרגי: תקשיב.

יעקב מרגי: יש לך בדיוק דקה, א.

יעקב מרגי: דבר יותר מהר, אתה לא עונה לאף אחד כי יש לי עוד הרבה דוברים ויש לי עוד הרבה נושאים לשאול ויש תגובות משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: ב-12:00 מתחיל דיון, גם קשור לתכנית החומש בהשכלה גבוהה ליוצאי אתיופיה, אז בבקשה.

יעקב מרגי: יש לך דקה טלגרפית ותרוץ איתה.

<דוד מהרט: אני אומר, המגשרים וצוות מרכז ההיגוי יצאו במחאה ודרישה ממשרד החינוך להעסיק אותם בהעסקה ישירה.

<דוד מהרט: משרד החינוך, במקום להיענות לדרישה זו, החליט לצאת למכרז חדש שממשיך את העבודה הזמנית של העובדים האלה, מעביר אותה מקבלן אחד לקבלן שני.

<דוד מהרט: מתוך הצוות הזה שעבד, כרגע יש כ- 10 אנשים מובטלים שיושבים בבית, ואחד מהם אני מקווה שיהיה לו זכות דיבור, כמו - - - שיושב כאן ואינו עובד.

<דוד מהרט: משרד החינוך, במקום לקחת את הניסיון והידע שלהם ולקלוט אותם, בנה קריטריונים חדשים שלא מתיישבים עם השטח.

<דוד מהרט: זה מה שקרה עם המגשרים.

<דוד מהרט: אני חושב שזה שווה באמת דיון נוסף.

<דוד מהרט: לעניין ההיבט הלימודי אני רוצה להגיד בבקשה משפטים קצרים.

<דוד מהרט: מבקר המדינה, שבדק את נושא בני הקהילה, גילה שהרבה מהכספים שגופים ממשלתיים וחיצוניים מדברים עליהם שמשקיעים - - -

יעקב מרגי: לא מגיעים ליעדם.

<דוד מהרט: לא מגיעים ליעדם, נספגים בצינורות של הבירוקרטיה.

<דוד מהרט: אני חושב שכיום, גם מבחינה הזו וגם מבחינת הדרישה של הדור הצעיר שדורש אינטגרציה והשתלבות, צריך ללכת למהלך שהמדינה צריכה לתת לבני הקהילה, למי שזקוק, את הסיוע באופן ישיר, כשוברים, כחונכות, כמסגרות פרטיות, ולא לכנס אותם במסגרות סגרגטיביות, אני מצטער על הביטוי הזה, אבל מעין גטו כזה.

<דוד מהרט: מעין חממה כזו, שאולי היא נעימה, אבל היא לא מביאה את בני הקהילה אל המקום שהם רוצים.

<דוד מהרט: בני הקהילה אומרים, אנחנו רוצים להיות חלק אינטגרלי, חלק משתלב בחברה הישראלית - - -

יעקב מרגי: תודה, דוד.

<דוד מהרט: במקום לסייע להם, מדינת ישראל מסייעת להם להיבדל ולהישאר קבוצה נפרדת.

<דוד מהרט: צריך ללכת למהלך הזה ו"הדרך החדשה", אני חושב שגם בני הקהילה צריכים פעם אחת למדינה לתת לה, המדינה הלכה על ה"דרך החדשה" שאחד הסעיפים שלה הוא ביטול מסגרות מבדלות.

<דוד מהרט: צריך לאפשר למדינה אחרת הממשלה תגיד עוד פעם, עוד תכנית נכשלה בגלל שאתם חזרתם בכם.

<דוד מהרט: אגב, צה"ל, והוא דוגמא טובה, בצה"ל היו מסגרות נפרדות.

<דוד מהרט: צה"ל כבר ביטל את המסגרות הנפרדות האלה, כי הוא גוף שהוא פועל עם פקודות והנחיות, וממשלות אחרות, גופים אחרים - - -

יעקב מרגי: תודה, דוד.

יעקב מרגי: אמרת, אל תקלקל, אמרת טוב.

יעקב מרגי: רבותיי, תקשיבו, אנחנו באילוצי זמן.

יעקב מרגי: יש לי שלושה דוברים, בקצרה, שרשומים, לאחר מכן אני נותן למשרדי הממשלה ומנסה להגיע לסיכום כלשהו.

יעקב מרגי: יניב.

יעקב מרגי: מירב תחכה לי.

יעקב מרגי: נכון, מירב?

יעקב מרגי: את סבלנית איתי?

מירב בן ארי: ברור.

<יניב בן חגי לוי: שלום אדוני.

<יניב בן חגי לוי: שמי יניב בן חגי לוי.

<יניב בן חגי לוי: אני מנהל - - -

יעקב מרגי: אבל דבר מסר קצר בדקה וחצי, בבקשה.

<יניב בן חגי לוי: אני מנהל את מרכז נשר באשקלון, אני קורא לו מרכז קהילתי.

<יניב בן חגי לוי: מרכז קהילתי לא במובן של קהילת יוצאי אתיופיה, במובן הזה של השכונה.

<יניב בן חגי לוי: שכונה ג' באשקלון, שכונת עתיקות ג', זו שכונה שהיא החוליה החלשה ביותר בעיר אשקלון.

<יניב בן חגי לוי: כולם מכירים, כולם יודעים.

<יניב בן חגי לוי: בלב השכונה הזאת עומד מבנה שמתפעלת עמותת פידל.

<יניב בן חגי לוי: המבנה הזה משרת את כל הקהילה.

<יניב בן חגי לוי: יש שם את הגינה הקהילתית, אני מעיד עליה, אני הקטן, הכי יפה בארץ.

<יניב בן חגי לוי: יש שם כ- 100 ילדים מהשכונה הסובבת את המועדון, שבאים למועדון הזה, אבל העניין הוא קבוצת בני הנוער.

<יניב בן חגי לוי: יש כ-50 בני נוער שמגיעים למקום הזה, 20 מתוכם אנחנו עוקבים, ארבעה או חמישה ערבים בשבוע והשאר, לפחות שניים, זו התניה שלי.

<יניב בן חגי לוי: מה שהם מקבלים במקום הזה, הם לא יכולים לעולם לקבל מגוף מופלא וגדול ונהדר כמו, למשל, רשות המתנ"סים.

<יניב בן חגי לוי: בכוונה אני מכוון לשם, כי הנגיעה האישית הזאת שיש במקום הזה, לא המקום שמגיעים, אליו משלמים 150 ש"ח ונכנסים לחוג קארטה.

<יניב בן חגי לוי: היכולת שלי - - -

יעקב מרגי: מה מקורות המימון שלך?

<יניב בן חגי לוי: זה הפסיק להיות ממומן, פרויקט לאומי ו- 360.

<יניב בן חגי לוי: זה בעצם שני הגופים שמתפעלים.

<יניב בן חגי לוי: היום עמותת פידל לקחה על עצמה חלק מהעניין הזה והעירייה לקחה חלק על עצמה ועדיין אנחנו צריכים לראות מה עושים.

<יניב בן חגי לוי: הנגיעה האישית הזאת, אין אותה במתנ"ס.

<יניב בן חגי לוי: אין אותה בשום מקום.

<יניב בן חגי לוי: היכולת שלי ללכת הביתה, היכולת שלי להבין איפה הכשלים, איפה החולשות של אותו נער ולהיות שם בשבילו.

<יניב בן חגי לוי: אני יודע, זה רק 40.

<יניב בן חגי לוי: זה רק 50.

<יניב בן חגי לוי: אבל זה משנה דור.

<יניב בן חגי לוי: וכשמדברים היום על עשרה מועדונים כאלה של עמותת פידל, זה מאות בני נוער שאין להם שום התאמה למסגרת, לא של מתנ"ס ולא אחרת.

<יניב בן חגי לוי: אני רק חושב על הרעיון הזה של התלושים.

<יניב בן חגי לוי: עוד לא יצאנו מהתלושים האלה?

<יניב בן חגי לוי: מה ילד, יבוא עם התלוש לזה, או כולם יעמדו עם צ'ק עם אמא והוא יעמוד עם תלוש?

<יניב בן חגי לוי: אנחנו עושים פה דבר שאסור לעשות אותו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קודם כל, אלה שנשארו לנו רשומים.

יעקב מרגי: עורכת דין ענבר פלד, בבקשה.

< ענבר פלד: שלום אדוני היושב ראש.

< ענבר פלד: תודה על ההזדמנות לומר את הדברים.

< ענבר פלד: אני מהקליניקה לרב תרבותיות ומגוון באוניברסיטה העברית.

< ענבר פלד: יש לנו הזכות לעבוד עם האגודה למען יהודי אתיופיה ואנחנו הגשנו נייר משותף שנמצא לפניך ואני לא אלאה.

< ענבר פלד: אני רוצה להגיד בקצרה כמה מילים על המשמעות של אי יישום החלטת הממשלה לביטול התכניות היחודיות.

< ענבר פלד: ההחלטה הזאת, לבטל את התכניות המבדלות, הייתה ברורה, היא אמרה שתכניות מבדלות יצומצמו עד לאפס.

< ענבר פלד: מה בדיוק היא אומרת?

< ענבר פלד: עקרון ראשון, השילוב הוא הכלל, הבידול הוא החריג.

< ענבר פלד: מותר לבדל רק במקרים חריגים ורק בכפוף לעקרון הצורך.

< ענבר פלד: עקרון שני, צמצום ההפרדה למקרים מנומקים וקצובים בזמן.

< ענבר פלד: כלומר, חייבת להיות הנמקה של הרשות.

< ענבר פלד: עקרון שלישי, ההחלטה קובעת שתוקם וועדת מעקב, שתמונה תוך 90 יום מההחלטה.

< ענבר פלד: זה לא קרה.

<קריאה: בטח שכן.

<ענבר פלד: זה לא קרה.

יעקב מרגי: אתן תגיבו, למה אתן מתפרצות?

< ענבר פלד: רק שניה, אני אפרט בדיוק.

< ענבר פלד: אנחנו עוקבים אחר יישום ההחלטה הזו מהיום שהיא ניתנה, כמובן, יחד עם האגודה.

< ענבר פלד: השינוי המיוחל לא קרה.

< ענבר פלד: הכלל הוא עדיין בידול.

< ענבר פלד: אחוז השילוב שמוצע בהתקשרויות שהפרויקט הלאומי מפרסם זה 70% מהתלמידים הולכים להיות יוצאי אתיופיה, 20% עד 30% לא יוצאי אתיופיה.

< ענבר פלד: מה הסיבה לאחוז הזה?

< ענבר פלד: אף אחד לא יודע להסביר.

< ענבר פלד: ניסינו לפנות אל משרד החינוך, אין תשובות.

< ענבר פלד: לא ברור אם ועדת המעקב התכנסה או לא.

< ענבר פלד: בחודש ינואר שמענו מהמשנה למנכ"לית משרד החינוך, הגברת גילה נגר, שוועדת המעקב עומדת להתכנס בימים אלה, ומאז לא שמענו דבר למרות שאלות חוזרות ונשנות.

< ענבר פלד: אנחנו נשמח לגלות שוועדת המעקב אכן הוקמה, מי הם חברי הוועדה הזאת, מה ההרכב שלה – לא שמענו.

< ענבר פלד: לא ברור גם מהם הקריטריונים שלפיהם ייבחרו תלמידים בתכניות האלה.

< ענבר פלד: משרד החינוך אמר, באחת התגובות שלו, שיטילו את התפקיד הזה על צוות בית ספרי.

< ענבר פלד: איך מבטיחים שיהיה פיקוח על התהליך הזה?

< ענבר פלד: שמה שהיה הוא לא מה שיהיה?

< ענבר פלד: אלה שאלות שאני חושבת שחשוב להפנות למשרד החינוך ולדרוש תשובות, גם בשם השקיפות וחופש המידע וזכותו של הציבור לדעת את הדברים.

< ענבר פלד: אני רוצה רק להגיד - - -

יעקב מרגי: כל תהליך חדש מתבקש שיהיו לו אבני הדרך האלה והבקרות האלה.

<ענבר פלד: אדוני, אם אפשר עוד מילה, בבקשה.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

< ענבר פלד: אני רוצה לשוב ולהדגיש את הנקודה שזיווה פתחה בה, ההשפעה המתייגת שיש לתכניות המבדלות על קהילת יוצאי אתיופיה.

< ענבר פלד: יחס נפרד בכפייה הוא לא יחס שווה, הדברים ידועים ממאבקים אחרים בעולם והגיע העת שהם יופנמו גם אצלנו.

< ענבר פלד: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בגדול, אם הבנתי אותך, את בעד יישום מלא של החלטה 324 תוך מעקב ובקרה שאכן לתת מענה איפה שאין שם החלטה?

<ענבר פלד: אני לא עוסקת אפילו בשאלה העקרונית האם ההחלטה הזאת הייתה נחוצה או לא, אני אומרת, הייתה החלטה ממשלה, זו הבטחה מנהלית מחייבת, בוא נראה אם היא עובדת כמו שצריך ואם לא.

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: שרה מאיר.

<שרה מאיר: אני מהאגודה למען יוצאי אתיופיה ואני תוהה בשאלה בסיסית שבעצם נוגעת לכולנו כאזרחי מדינת ישראל.

<שרה מאיר: שנים פועלות תכניות בכל הארץ.

<שרה מאיר: כשפנינו למשרד החינוך ושאלנו מה מספר התכניות, וזה היה לפני מספר שנים, לא ידעו לומר לנו.

<שרה מאיר: מישהו בא ונותן כסף, יש מצ'ינג, המשרד נותן.

<שרה מאיר: אחרי כמה זמן, המצ'ינג נעלם והמשרד ממשיך לתת.

<שרה מאיר: איש לא עוקב אחר מה נוצר, מה הם התוצרים.

<שרה מאיר: אני נכנסת לחנות, קונה נעליים, ויש לי נעליים.

<שרה מאיר: כאן שפכו כספים במשך עשרות שנים ולא יודעים, איש לא יודע להגיד, מה התוצרים של הכספים הללו שנשפכו.

<שרה מאיר: יכולים רק להגיד שהמצב נשאר כפי שהיה עד עכשיו.

<שרה מאיר: וזה דבר - - -

יעקב מרגי: אני מבין, בואי תקשיבי.

יעקב מרגי: אני מבין שלהגיע לוועדת כנסת בנושא ייעודי זה טוב להתלהם, זה טוב לזה, אבל קצת צניעות בסיסמאות.

יעקב מרגי: אי אפשר לומר שאף אגורה לא הגיעה ליעדה ואי אפשר לומר - - -

מירב בן ארי: מיכל פה - - -

יעקב מרגי: תנו לי רגע, מירב, אל תעזרי לי.

יעקב מרגי: אף אחד לא יכול להוכיח שהמצב היה אותו דבר, שלא יכול להיות שיש כשלים, יכול להיות שזה לא האופטימום, אבל בואו, אני לא פותח את זה לדיון.

<מרים יצחק: היינו רוצים שהאנשים של מיכל יהיו בתוך משרד החינוך.

<מרים יצחק: זה השילוב האמיתי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מרים יצחק: היינו רוצים שכל עובדי פידל יהיה בתוך משרד החינוך, זה השילוב האמיתי.

<מרים יצחק: לא להשאיר אותנו שם ו- "תישארו שם תהיו ילדים טובים".

יעקב מרגי: מרים, אני אוציא אותך.

<מרים יצחק: תודה רבה.

יעקב מרגי: על מה, שאני אוציא?

<מרים יצחק: שאתם מקשיבים.

<שרה מאיר: אני רוצה רק לומר שהנחתום העיד על עיסתו תמיד.

<שרה מאיר: כל אחד שסיים פרויקט, או היה בתכנית – אמר, הצלחנו.

<שרה מאיר: אני אתן רק דוגמה של פאקט שעבד 12 שנה ולא היו שום תוצאות - - -

יעקב מרגי: יכול להיות, יכול להיות.

<שרה מאיר: בסדר.

<שרה מאיר: אני רק אומרת שיש פה מצב שאסור שיימשך.

<שרה מאיר: אני לא יודעת מי מעוניין בהמשכת המצב הזה, אבל ברור שאנחנו, שמוציאים את כספי הציבור, צריכים להיות אחראים על תוצרים, ואני רוצה לשמוע איך משרד החינוך יוודא שההשקעה הזאת - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אתם רוצים, או אתם רוצים לשמוע את משרדי הממשלה?

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.

יעקב מרגי: אז בואי, משרד החינוך, תקשיבי, עלו פה טענות.

יעקב מרגי: סיפור הכשרת מורים והעסקתם.

יעקב מרגי: כשאומרים לי מצד אחד יש עניין שיהיו לנו מורים בני העדה, מצד שני אנחנו שומעים על מורים שלא מצליחים להשתלב במערכת, אני מבקש לשמוע על זה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע לגבי הכוונות שלכם באמת לגבי המגשרים, גם הטלאי הקטן הזה של 11 מגשרים שנכנסו בשליש משרה, עבודה חלקית.

<מרים יצחק: אני אחת מהן.

יעקב מרגי: למה את מפריעה לי?

יעקב מרגי: אני לא מבין.

<מרים יצחק: סליחה.

יעקב מרגי: חבל על ההפרעה.

יעקב מרגי: אני מבקש, האם זה לא רק כדי לתת איזה מסר של הרגעה?

יעקב מרגי: מה התכניות לגבי המגשרים?

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת בדיוק מה עמדת משרד החינוך, סופית, כי גם בתגובה שקיבלתי מהשר, הוא אמר שצריכה להיות פגישה במשרד החינוך, מצד שני הוא לא רצה לבטל את המכרז.

יעקב מרגי: אני מבין שהיה צריך לפתוח את שנת הלימודים תשע"ז ולכן היה צריך לקדם את המכרז, אבל אני רוצה לדעת מה התכניות של משרד החינוך לטווח ארוך לגבי המגשרים.

יעקב מרגי: אני רוצה את ההתייחסות שלכם, האם יש לכם ועדת מעקב נקרא לזה, או תכנית מעקב, עם התכנסות, עם מדדים, עם יעדים.

יעקב מרגי: וסוגיה שאני חייב לקבל תשובה חד משמעית, האם במרוץ הזה לשילוב מלא אנחנו יודעים גם לתת דגשים והתייחסות לנקודות חלשות שצריך לתת שמה שנקרא עדיין לא נגמלו מזה.

יעקב מרגי: בבקשה.

דב חנין: עוד שאלה קצרה!

מירב בן ארי: אדוני, אם היא מסיימת את הדיון אז לפחות שתענה לנו גם.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: אז שאלה, בבקשה, מירב.

מירב בן ארי: אחת, אני רוצה לדעת מה קורה עם פידל.

יעקב מרגי: פידל מקבל התייחסות מיוחדת שלי בסיכום.

מירב בן ארי: לא, אבל היא כבר יושבת פה.

יעקב מרגי: שתיתן, בסדר, אוקיי.

מירב בן ארי: לא, התייחסות שלך זה אחלה.

מירב בן ארי: אני רוצה שתגידו לי מה קורה, כי ההסכם לא נחתם עם הפרויקט הלאומי.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

מירב בן ארי: רגע, שניה.

מירב בן ארי: אני יושבת פה שעה, אני יכולה להוציא מילה.

מירב בן ארי: אחת, אני רוצה לדעת בדיוק מה קורה עם זה, האם זה נחתם.

מירב בן ארי: ואני יודעת שיש תכנית שנקראת "דרך חדשה".

מירב בן ארי: זה שלך, נכון, טלל?

מירב בן ארי: אני הבנתי אתמול משיחות שהייתי במשרד החינוך זה שהתכנית תקועה, לא אצלכם ולא בחינוך, אלא בוועדת הכספים.

מירב בן ארי: רק תגידי לי אם האמנם זה נכון.

יעקב מרגי: לא עכשיו, אני אתן לך להתייחס, לא עכשיו.

<טלל דולב: אני אתייחס בכמה מילים אחר כך.

מירב בן ארי: זאת תכנית של מליונים.

מירב בן ארי: היא חייבת להתייחס כי היא משרד הרווחה.

<טלל דולב: לא, אני ממשרד ראש הממשלה.

מירב בן ארי: משרד ראש הממשלה שעוסק בנושא.

יעקב מרגי: אבל רק חינוך היא תתייחס.

יעקב מרגי: בבקשה, דב.

דב חנין: שאלה קצרה.

דב חנין: האם יש למי מהגורמים פה, משרד החינוך, משרדים אחרים, נתונים לגבי מוסדות חינוך שבהם יש ריכוז לא פרופורציונלי של יוצאי אתיופיה?

דב חנין: אני מתכוון, החל מגני ילדים, בדגש על בתי ספר יסודיים, אבל גם בכלל.

דב חנין: האם יש לכם נתונים כאלה?

דב חנין: אם אין, האם אתם יכולים לאסוף ולהביא לוועדה?

דב חנין: כי זו שאלה - - -

יעקב מרגי: זה מדע מדויק, אפילו לא צריך מחקר.

דב חנין: נכון.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: משרד החינוך, נתחיל איתך.

<זיוה מקונן דגו: לגבי התכנית המיוחדת, אישרו את התכניות המיוחדות.

יעקב מרגי: רגע, זיוה, דיברת בהתחלה?

<זיוה מקונן דגו: לא, אבל - - -

יעקב מרגי: חכי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: שאלה, רק להוסיף לשאלות שחבריי שאלו.

<זיוה מקונן דגו: הפרויקט הלאומי האתיופי לא - - -

יעקב מרגי: רגע, זיוה מקונן, את מפריעה לי!

יעקב מרגי: רגע, זיוה מקונן, את מפריעה לי! אבל הפרויקט הלאומי כשל.

יעקב מרגי: בני.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך גם בסוף הדיון, אין לי בעיה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלעזר שטרן: יש בתוך המדדים שדיברו פה מעבר ל - - -

יעקב מרגי: דבר אלינו, לא לא שומעים אותך.

<זיוה מקונן דגו: במנגונים הרגילים - - -

אלעזר שטרן: מעבר לעניין של השכלה אקדמאית, גם השכלה להשמה.

אלעזר שטרן: זאת אומרת האם מודדים איזשהו קשר בין עידוד לימוד בכל מקרה לעידוד למקצועות שיש אחרי זה אפשרות להתפרנס מהם?

מירב בן ארי: זה הדיון של 12:00.

יעקב מרגי: יש דיון אחר.

יעקב מרגי: הוא מדבר במערכת החינוך, לא בהשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: אה, משרד החינוך, מי מכם?

<עירית בירן: תכף, אני אתחיל בכללי והיא תיכנס ל - - -

יעקב מרגי: היא משרד החינוך?

<עירית בירן: כן, כן.

יעקב מרגי: אז דברו.

יעקב מרגי: נו, בבקשה.

יעקב מרגי: אבל בקצרה.

<עירית בירן: הנושא של נתונים סטטיסטיים, יש לנו נתונים מדוייקים, כמה ילדים לומדים, באיזה מוסדות, איפה יש ריכוזים, מה נתוני המיצ"ב שלהם, מה נתוני הבגרות שלהם.

<עירית בירן: אנחנו עוקבים ועושים מוניטורינג שנה שנה או אפילו חצי שנה חצי שנה לפי ההתקדמות.

<עירית בירן: תוצרים של - - -

דב חנין: נוכל לקבל את הנתונים האלה?

<עירית בירן: אם יושב ראש הוועדה יפנה, אנחנו נגיש לכם נתונים.

יעקב מרגי: הוועדה תבקש, כן.

<עירית בירן: כמובן לא שמית, שלא יהיה אחר כך - - -

עמר בר-לב: אני הגשתי שאילתה בדיוק על הדבר הזה ולא קיבלתי את הנתונים.

עמר בר-לב: אם הנתונים ישנם, אז למה אתם לא נותנים?

יעקב מרגי: הוועדה תקבל את זה לטובתכם.

<עירית בירן: תוצרי התכניות שעבדו.

<עירית בירן: אנחנו בדקנו את התכניות, בדקנו את התוצרים, בדקנו את הבגרויות.

<עירית בירן: יש תכניות שלא ממשיכות, יש תכניות שממשיכות, יש תכניות שמשנות את הפנים.

<עירית בירן: לפי הנתונים שבדקנו.

<עירית בירן: לא השתמשנו ב"מה שהיה הוא שיהיה".

<עירית בירן: יש שינויים גדולים - - -

<זיוה מקונן דגו: ההתקשרות עם הפרויקט הלאומי זה לא - - -

יעקב מרגי: זיוה, את לא תקבלי תשובה!

<זיוה מקונן דגו: סליחה, אדוני.

יעקב מרגי: זיוה, את לא תקבלי תשובה.

יעקב מרגי: עם התפרצות לא תקבלי תשובה.

<זיוה מקונן דגו: אוקיי.

יעקב מרגי: בסוף תני לה, אם היא לא תתייחס, תבקשי ממני סעד אני אעזור לך.

<זיוה מקונן דגו: אדוני - - -

יעקב מרגי: לא בהתפרצויות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<זיוה מקונן דגו: שני תלמידים ב-5 יחידות מתמטיקה, זה ההישגים המצליחים של הפרויקט אחרי 15 שנים?

יעקב מרגי: תודה, זיוה.

יעקב מרגי: קריאה ראשונה ופעם שנייה את יוצאת החוצה.

<זיוה מקונן דגו: אני יכולה לצאת.

עמר בר-לב: אבל אולי רק להוסיף לבקשה של הנתונים של משרד החינוך שבאמת יראו, יוסיפו, האם יש התקדמות ואם כן, איזה, במהלך השנים.

יעקב מרגי: כולל מגמות.

עמר בר-לב: בדיוק, מגמות.

עמר בר-לב: זה הנקודה החשובה.

יעקב מרגי: אני כותב לה את זה.

יעקב מרגי: אין לנו זמן, יש לנו ארבע דקות.

<עירית בירן: לישיבות ממשלה על ההחלטה הגשנו נתונים מאוד מדוייקים.

<עירית בירן: השר שלנו איש שאוהב מתמטיקה, אז קיבלו ממש - - - אפשר ממש להעביר לך את זה, תוכל לראות, בשבע השנים האחרונות - - -

יעקב מרגי: אלה נתונים, זה דוחות סטטיסטיים.

יעקב מרגי: אוקיי, עכשיו מורים.

<עירית בירן: לא, זה מה שהוא - - -

יעקב מרגי: אני אכווין אותך.

יעקב מרגי: מורים בבקשה.

<דליה מזרחי: אני רוצה - - -

יעקב מרגי: מי זו אני?

<דליה מזרחי: דליה מזרחי, כוח אדם בהוראה במשרד החינוך.

<דליה מזרחי: אני רוצה להתייחס לשיבוצים של המגשרים.

<דליה מזרחי: אנחנו לקחנו את כל הקבוצה של המגשרים, את כל ה- 57 או 59, אני לא זוכרת במדויק, וחילקנו אותם לשלושה.

<דליה מזרחי: מאחר ובמשרד החינוך, בכדי לשבץ עובד הוראה במערכת אנחנו חייבים שיהיה לו תואר ותעודת הוראה, מיינו אותם לקבוצות.

<דליה מזרחי: מי שהיה לו תואר ותעודת הוראה – שהם 11 – שיבצנו אותם במערכת בשליש משרה, כמו שאמרה מרים, והיתר בימי הדרכה.

<דליה מזרחי: עכשיו קיבלנו פנייה מהם שהם רוצים יותר עבודה כעובדי הוראה ופחות ימי הדרכה, גם הגשנו בקשה לתקציב - - -

<מרים יצחק: זה היה מאולץ.

יעקב מרגי: מרים.

<דליה מזרחי: ובאמת נעננו בחיוב - - -

יעקב מרגי: יש לי ביקורת על זה, את יודעת?

יעקב מרגי: מי שמרים לי את הדגל של ה"גישור גישור גישור", כשמראים לו את התקן ואת המשרה, הוא רוצה פתאום להיות רק מורה.

יעקב מרגי: אז אם ההדרכה היא ב - - - אז תנו לי.

יעקב מרגי: תעשו טובה, אל תדליקו אותי.

<דליה מזרחי: ונענינו בחיוב לשעות שהם ביקשו, ממש בדיוק כמו שהם כתבו לנו.

<דליה מזרחי: אנחנו נסדיר את זה והם יקבלו יותר שעות הוראה ופחות הדרכה כמו שהם ביקשו.

<דליה מזרחי: לגבי הקבוצה השנייה, זו קבוצה שיש להם תארים ואין להם תעודות הוראה, צריכה להתקיים קבוצה, באמת יש מגעים, אני חושבת עם בית ברל, אני לא יודעת בדיוק כי היא אחראית על ההכשרה, להכשיר אותם, ויחד עם זה גם הוצעה להם עבודה דרך החברה בכדי שהם יוכלו להתפרנס בזמן ש - - -

יעקב מרגי: אז יש טיפול.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<דליה מזרחי: קבוצה שלישית.

<דליה מזרחי: שניה.

<דליה מזרחי: קבוצה שלישית ש - - -

יעקב מרגי: אני אדלג על המורים אם אתה תפריע לי.

יעקב מרגי: אז אל תפריע לי.

יעקב מרגי: בבקשה, מורים.

<דליה מזרחי: קבוצה שלישית שאין להם לא תואר ולא תעודת הוראה, גם נבנית להם תכנית הכשרה, שהם ילמדו במשך ארבע שנים ללימודי תואר ותעודת הוראה.

<דליה מזרחי: אצלם זה קצת יותר מסובך, ההעסקה, מכיוון שכשלומדים לתואר ותעודת הוראה יש הרבה פחות שעות בכדי לעבוד.

<דליה מזרחי: אז לקבוצה הזו של המגשרים כן יש תכנית מוסדרת ואנחנו בקשר איתם, ישבנו איתם, ראיינו אותם, קבענו להם ותק על סמך העבודה הקודמת שלהם, ואני חושבת שאנחנו על הדרך הנכונה איתם.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: גברתי.

יעקב מרגי: מורים.

<עירית בירן: חשוב להגיד שיש בג"צ נגד המדינה בנושא של המגשרים, שהוא בעינו עומד - - -

יעקב מרגי: אחרי שפטפטתם את עצמכן לדעת את מודיעה לי שיש בג"צ?

יעקב מרגי: זה בהתחלה, מי שלא רוצה לתת תשובות אומר, זה סוביודיצה, יש דיון בבג"צ, אבל את נדיבה, כל הכבוד לך.

<פוריה קלעי: שמי ד"ר קלעי פוריה ואני מרכזת את התכניות להכשרת מורים לבני הקהילה האתיופית בארץ.

<פוריה קלעי: יש לנו שש מכללות בהן יש תכנית יחודית לבני הקהילה האתיופית.

יעקב מרגי: כמה משתתפים בה בסך הכל?

<פוריה קלעי: בשנה שעברה היו כ-220 סטודנטים.

יעקב מרגי: מתי זה התחיל?

<פוריה קלעי: זה התחיל במכללות שונות.

<פוריה קלעי: אני יכולה להגיד שבמהלך השנים היו ארבע מכללות - - -

יעקב מרגי: המספר הולך וגדל?

<פוריה קלעי: עם תקציב "הדרך החדשה", באמצע שנה שעברה הצטרפו שתי מכללות לתכנית.

<פוריה קלעי: שוב, התכנית, כשאני אומרת שהתכנית ייחודית, זה כל הסטודנטים לומדים כמו כל אחד מהסטודנטים במכללה, אלא שאנחנו ערים לכך שיש להם חסכים בדברים מסוימים כמו אנגלית, כמו איך כותבים, אוריינות אקדמית - - -

יעקב מרגי: לא בהכרח.

<פוריה קלעי: לחלקם.

<פוריה קלעי: לא, יש כאלה שלומדים רגיל.

<פוריה קלעי: חלק, מי שזקוק מקבל במסגרת התכנית היחודית.

<פוריה קלעי: אחד הדברים למשל שאנחנו נותנים זה קורס בזהות ומנהיגות שאנחנו גם חושבים שזה חשוב, וכו'.

יעקב מרגי: השמה, הכשרה, אני מבין.

יעקב מרגי: עכשיו השמה.

<פוריה קלעי: השמה, יפה.

<פוריה קלעי: אני כשלקחתי את התפקיד, ואני מזה שנתיים בתפקיד, הבנתי בשנה שעברה שהתהליך המשמעותי ביותר הוא תהליך ההשמה.

<פוריה קלעי: אנחנו באמת מרגישים שיש תקרת זכוכית לבני הקהילה האתיופית, ומה שאתה אמרת הוא בהחלט נמוך.

<פוריה קלעי: אחת הבעיות, ואני יכולה להגיד, נובעת מזה שחלק מבני הקהילה האתיופית למדו דברים שהם לא הוראה.

<פוריה קלעי: למדו למשל חינוך בלתי פורמלי, למדו למשל חינוך מיוחד שאתם יודעים שבשנים האחרונות - - -

<קריאה: אז בתכניות שלכם, כמה - - - ?

יעקב מרגי: לא להפריע.

יעקב מרגי: תני לי, תני לי, אני באילוצי זמן.

<פוריה קלעי: אבל אני רוצה להגיד מילה.

<פוריה קלעי: במאמץ באמת משותף של רשויות מקומיות, משרד החינוך החל מגילה נגר שנתנה כובד משקל באמת משמעותי, איל רם, שאחראי על הכשרת המורים, אנחנו שילבנו השנה 83 מורים, חלקם לסטאז' וחלקם מורים אחרי סטאז'.

<פוריה קלעי: חלק לא גדול מהם לצערי הם מחנכי כיתות שעובדים במשרות משמעותיות, ונכון - - -

יעקב מרגי: טוב, אנחנו נתייחס לזה בסיכום.

<פוריה קלעי: העבודה הגדולה שלנו היא - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: עכשיו אני רוצה לשמוע תשובה לגבי פידל.

יעקב מרגי: מרכזי פידל, מרכזי הנוער.

יעקב מרגי: אני תקשיבו טוב טוב, לית מאן דה פליג, ואנחנו בתוך עמנו יושבים ומכירים את המציאות הקשה, שעדיין יש להם מקום ויש להם צורך.

יעקב מרגי: נכון, "דרך חדשה", תקראו לזה מה שאתם רוצים, נותנים לכם חופש פעולה לממשלה.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: אבל אין שום סיבה, על המזבח הזה, כשנגיע לשילוב מלא, אופטימלי, את יודעת מה?

יעקב מרגי: 80%, לא מלא, אני הראשון שאקרא להם לסגור את השערים שלהם.

יעקב מרגי: כרגע זה צורך בשכונות, זה צורך שיש לו גם תפוקות, אלא אם כן תבואו ותסתרו לנו את זה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה הולך להיות עם מרכזי הנוער.

<טלל דולב: אוקיי.

<טלל דולב: זה אני אתייחס קודם לזה ואני רוצה להתייחס לעוד שתי נקודות שעלו פה.

יעקב מרגי: לא, קודם לזה.

<טלל דולב: אני אתייחס קודם לזה.

<טלל דולב: קודם כל, וגם זה מאוד בולט ממה שעלה בדיון, עם כל זה שאנחנו באמת עוסקים בזה כבר הרבה מאוד שנים, אנחנו עדיין לא סגורים עם עצמנו מה הדבר הכי נכון לעשות ולכן בכל אחד מהדיונים האלה יש דעות שונות ואנחנו צריכים להכיל את כולם ואיכשהו לקחת אותם בחשבון.

<טלל דולב: אז אני אתחיל עם מרכזי הנוער, שבעצם ידגים מה תהיה הגישה של התכנית הממשלתית למגוון גדול של סוגיות שעלו פה.

<טלל דולב: אנחנו מודעים לזה שאי אפשר לקחת משהו ולסגור אותו, ואני לא יודעת מה אמרתם, הנערים מחפשים לעצמם איפה להיות?

<טלל דולב: לא, הנערים לא צריכים לחפש לעצמם איפה להיות, זו לא האחריות שלהם, זו האחריות שלנו.

<טלל דולב: מצד שני, אנחנו בדקנו ואנחנו נוכחנו לראות שבחלק גדול מהרשויות המקומיות, ודיברו פה על השלטון המקומי שהוא באמת גורם מאוד חשוב בכל המהלך הזה, גם בעינינו, המקומות שבהם פעלו מרכזים, המרכזים היו יותר סגרגטיביים מאשר אינטגרטיביים.

<טלל דולב: ואני יודעת שאתה מהמרכז באשקלון, ואני יודעת, בגלל שתפקידי הקודם היה ב-360, אני מכירה את המרכז ואני יודעת שהוא אינטגרטיבי, לא כל המרכזים הם כמו שאמרתם וכל הרשויות הם אותו דבר.

<טלל דולב: אמרו פה, בעצם מה שאנחנו הולכים לעשות עם מרכזי הנוער, משרד החינוך יוביל את המהלך הזה, אנחנו נסייע להם, זה לעבור עכשיו רשות רשות, מרכז מרכז ולראות מה הפתרון המתאים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מירב בן ארי: רגע, שנייה.

יעקב מרגי: היא ענתה לך.

יעקב מרגי: אני כבר הבנתי, את רוצה - - -

מירב בן ארי: לא, אבל שנייה, זה הדבר הכי חשוב - - -

<טלל דולב: אבל זה מה שיהיה.

<טלל דולב: יש עכשיו - - -

יעקב מרגי: לוח זמנים, לוח זמנים.

יעקב מרגי: תנו לי רגע.

יעקב מרגי: לוח זמנים, גברתי.

יעקב מרגי: גברת טלל דולב, לוח זמנים לזה שאתם הולכים לעבוד רשות רשות בינתיים - - -

<טלל דולב: במהלך חודש דצמבר וינואר אנחנו נשב עם כל הרשויות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מירב בן ארי: רגע, אבל מה עם אלה שעובדים עכשיו?

מירב בן ארי: מה איתם?

<טלל דולב: הם ימשיכו לעבוד, ההתקשרות נסגרה.

<טלל דולב: יש אפשרות למרכזים לעבוד עוד חצי שנה, יש לנו זמן לתכנון.

<טלל דולב: לגבי כל מרכז - - -

יעקב מרגי: יש להם אפשרות לעבוד חצי שנה?

<טלל דולב: יש להם אפשרות לעבוד חצי שנה.

יעקב מרגי: תבדקו לי את זה, אתם אומרים לא, תבדקו את זה.

יעקב מרגי: אוקי, תודה רבה.

<טלל דולב: אני רוצה להתייחס לעוד שתי נקודות.

יעקב מרגי: את לא יכולה להתייחס.

<טלל דולב: אני לא יכולה להתייחס?

יעקב מרגי: לא, לא יכולה להתייחס.

יעקב מרגי: את שבוע רק ותראי, קיבלת במה.

יעקב מרגי: יש כאלה עשרים שנה.

יעקב מרגי: יהיו לך עוד הזדמנויות, ודאי ודאי.

יעקב מרגי: רבותיי, הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון, לאורחים הנכבדים, לחברי הכנסת, לכל בעלי המקצוע, משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידה מסמך מעמותת פידל על כל מרכזי הנוער שהם מפעילים, כולל, שיהיה דוח באיזה רשותף כמה ילדים, אם אפשר גם שבדוח הזה קצת היסטורית, נערים שהגיעו, איך הגיעו, מה יצאו, תפוקות שלה ותמורות מפעילות מרכז הנוער.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל נתונים סטטיסטיים ממשרד החינוך של ריכוזי התלמידים בני העדה יוצאי אתיופיה, ריכוזים שלהם בבתי ספר, מאפיינים מיוחדים, כולל מגמות, הצלחות, נקודות שבר, איפה שיש לנו מקום לתת דגש.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לקבל תכנית מפורטת לשילוב מורים מבני העדה במערכת החינוך.

יעקב מרגי: מה שהוצג בפני הוועדה אינו מספק ולא ישיג את היעדים שכולנו מצפים להם.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך תכנית לשילוב בני הנוער מבני העדה יוצאי אתיופיה בתנועות הנוער, כולל מספרים.

יעקב מרגי: רבותיי, הערך המוסף של החינוך הבלתי פורמלי, של תנועות הנוער וארגוני הנוער, הוא ערך מוסף מוכר, אין ספק.

יעקב מרגי: אם תהיה תכנית תמיכה עם מדדים, עם יעדים, שבשנה זו וזו יהיו כך וכך ונשיג ונגיע ליעד כזה, אין ספק זה מראה גם על רצינות ועל שילוב ידיים בכל התכניות של בני העדה.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב סביב הנושאים האלה, 60 יום מהיום.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.