הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 118, 2016-11-16 09:30

עאידה תומא סלימאן: אני פותתחת את הדיון של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-16 לנובמבר 2016 ואנחנו מתכנסות היום כדי לדון בהשתקת מתלוננות על תקיפה והטרדה מינית באמצעות דמי שתיקה.

עאידה תומא סלימאן: דיון מהיר של חברת הכנסת מירב מיכאלי ועליזה לביא.

עאידה תומא סלימאן: אני אנצל את ההזדמנות הזו גם כן להתייחס למשהו שפורסם אתמול בעיתונות וחשף חלק מפרוטוקול שהתקיים בדיון פנימי של משטרת ישראל ובו המפכ"ל צוטט שם אומר שעדות אנונימית חמורה לא פחות מהטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני יודעת שזה הצהרה ישנה כנראה, ואנחנו קיימנו דיון בוועדה, אפילו בחדר הזה, בנוכחות המפכ"ל אלשיך, ואנחנו הדגשנו את חומרת הצהרות מסוג זה, מאחר והן מהוות איזשהי הרגשת, גם כן, מובילות אולי להשתקה נוספת של מתלוננות, של נשים שהוטרדו, שיפחדו להתלונן אפילו אנונימית, כי לא יתייחסו לתלונות שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעות כמה זה קשה שנשים שהוטרדו מינית, לקום, במיוחד במקום העבודה, עם יחסי מרות של המטריד, לקום ולהגיד הוטרדתי, נפגעתי ואני מתלוננת על זה.

עאידה תומא סלימאן: עוד לתת להן הרגשה שבתלונה אנונימית הן פושעות בדיוק כמו המטריד אני חושבת שזה מאוד חמור.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד כשזה בא מהאדם שעומד בראש הקודקוד של המשטרה האמונה על אכיפה ועל ביטחון נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת מבמה זו, מוועדה זו, שוב למפכ"ל אלשיך, מאחר וזה פורסם שוב בעיתונות, מאחר ולא שמענו גינוי או חזרה אמיתית מהדברים האלה.

עאידה תומא סלימאן: זאת הזדמנות שוב לשדר מסר ברור לכלל אנשים.

עאידה תומא סלימאן: גם בתוך משטרת ישראל וגם מחוצה לה, לאזרחיות, שזכותן להתלונן וזכותן למצוא את הדרך להתלונן וכל תלונה, ניקח אותה ברצינות רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שפנייתי זו תגיע ותושמע ותהיה לה תגובה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום אנחנו שוב עוסקות בנושא של השתקה ואני חושבת שהיו כמה פרשיות בתקופה האחרונה שגרמו לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת, כפי שאמרתי, מרב מיכאלי וחברת הכנסת עליזה לביא ביקשו דיון מהיר.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שאנחנו צריכות להודות להן על הבקשה הזו.

עאידה תומא סלימאן: זה נושא ששוב מעלה כמה שאלות עקרוניות בנושא של הטרדות מיניות והטרדות מיניות במקום העבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לכן קודם כל גבירותיי להביא בפנינו את הדיון שרציתן ואחר כך נתחיל להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה גברתי היושבת ראש.

מרב מיכאלי: אני מאוד שמחה שאנחנו יושבות באולם הזה לדבר על הנושא הזה, למרות שאני מאוד מצטערת שבכלל צריך, כמובן, לדבר עליו.

עליזה לביא: להמשיך ולדבר עליו.

מרב מיכאלי: כן, להמשיך ולדבר עליו וכמובן לחזק אותך במה שאמרת בפתח דברייך.

מרב מיכאלי: קודם כל אני רוצה להודות לשדולת הנשים שביקשה מאיתנו לקיים את הדיון הזה.

מרב מיכאלי: יושבות פה נציגות של השדולה.

מרב מיכאלי: אני מתרגשת להגיד שמנכ"לית השדולה מיכל גרא מרגליות ישבה פה עד לא מזמן בתור היועצת הפרלמנטרית שלי הרבה מאוד זמן וזה משמח מאוד.

דב חנין: זו אמירה בשם כולנו פה.

<קריאה: רגע, בואי נברך אותה כמו שצריך קודם כל.

<קריאה: זו הופעה ראשונה בכנסת לא?

עאידה תומא סלימאן: טוב אז אני יכולה בשם הוועדה לברך אותה על השתתפות ראשונה בדיונים של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה בכנסת בכלל.

דב חנין: הוועדה וחברי הכנסת שמצטרפים אליה.

עאידה תומא סלימאן: אה נכון בגלל שיש גם כאלה שהם לא חברי וועדה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מקווה שהצטרפותך קודם כל תעשיר את הדיונים בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: ונוכל להיות שותפות במאבק אמיתי.

עליזה לביא: אז רק זה המקום באמת אולי לברך באמת את השדולה.

עליזה לביא: אני חושבת שרבות מאיתנו בוגרות הקורסים.

עליזה לביא: אני בוגרת הקורס הראשון.

עליזה לביא: אז תודה ותמשיכו.

עליזה לביא: ובהרבה דברים צריך להחזיר עטרה ליושנה.

מרב מיכאלי: אין כמו עטרה ליושנה.

עליזה לביא: בעיקר העטרה.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת ראש, אנחנו כולנו נחשפנו לפרסום בזכותה של העיתונאית רויטל חובב ואילנה דיין בעובדה ובחדשות 2 על בנק הפועלים שבחר לשלם סכום כסף גדול מאוד שהוא, צריך להגיד, סכום כסף של החוסכות והחוסכים, ומי שמחזיקות את הכסף שלהן בבנק הפועלים, בשביל להשתיק עובדת בבנק, או צריך להגיד בשלב הזה עובדת לשעבר שעברה תקיפה מינית על ידי המנכ"ל.

מרב מיכאלי: הם עשו איזשהו הליך שהם מכנים אותו בוררות, הגיעו למה שהם מכנים, הסכם, שולם הכסף ובזאת נסגר הסיפור.

מרב מיכאלי: יש כאן, באמת, שורה מאוד ארוכה של כשלים באירוע הזה.

מרב מיכאלי: קודם כל, נתחיל מהדבר המובן מאליו.

מרב מיכאלי: הם מחוייבים על פי חוק במצב כזה לדווח לרשות לניירות ערך ולבנק ישראל על ההסכם ועל הכסף שהועבר.

מרב מיכאלי: לא קרה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת יש פה גם הסתרה וטיוח בנוסף להשתקה של המתלוננת.

מרב מיכאלי: שתיים, וזה הדבר שאליו, אני חושבת, אנחנו צריכות לתת את מלוא תשומת הלב שלנו.

מרב מיכאלי: יש כאן ניצול לרעה של החוק למניעת הטרדה מינית.

מרב מיכאלי: החוק למניעת הטרדה מינית בכוונה נתן אפשרות לא ללכת למסלול פלילי, אלא ללכת למסלול משמעתי בתוך מקום העבודה, מתוך הבנה שלפעמים זה הדבר הנכון יותר, המתאים יותר, אגב, גם לנפגעת.

מרב מיכאלי: חד משמעית.

מרב מיכאלי: גם לנפגעת.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד לנפגעת לפעמים.

מרב מיכאלי: זה חד משמעית.

מרב מיכאלי: לכולן יש לפעמים מה להרוויח במובן הטוב מאוד של המילה.

מרב מיכאלי: בגלל שהרעיון הוא קודם כל הרי, למנוע פגיעה מינית, ולכן להפוך את מקום העבודה למקום יותר בטוח, ולכן יש מה להרוויח מלטפל בדברים בתוך מקום העבודה.

מרב מיכאלי: מה שעשה בנק הפועלים הוא טיפל בתוך מקום העבודה אבל באופן, כמו שאמרתי, שלא הופך את המקום ליותר בטוח, אלא להיפך, הופך אותו למקום יותר בטוח לפוגעים.

מרב מיכאלי: בגלל שהפוגע יכול להבין מהמקרה הזה שמובטח לו פיצוי שהבנק ישלם על המעשים המגונים שהוא עשה, שהבנק יקח על עצמו את האשמה בעצם, במידה רבה, משום שהוא עצמו לא נענש בדבר וחצי דבר.

מרב מיכאלי: המתלוננת מושתקת.

מרב מיכאלי: הסיפור מועלם מעין הציבור אפילו מהרשויות שחייבות בדיווח על הדבר הזה.

מרב מיכאלי: ועולם כמנהגו נוהג.

מרב מיכאלי: כל בכיר בבנק הפועלים יכול היום לדעת שהוא יכול להרשות לעצמו לפגוע פגיעה מינית והכל יהיה בסדר.

מרב מיכאלי: הבנק יטפל, הבנק ינקה אחריו, הבנק ידאג לחסות החשכה הזאת שתאפשר לדברים האלה להמשיך לקרות.

מרב מיכאלי: עכשיו צריך להגיד שזה לא המקרה היחידי ששמענו עליו לאחרונה.

מרב מיכאלי: היה גם המקרה, הסכם במועצת יש"ע, עם ראש מועצת יש"ע שלא - - -

עאידה תומא סלימאן: גוש עציון.

מרב מיכאלי: סליחה, גוש עציון.

מרב מיכאלי: תודה רבה על הדיוק הזה.

מרב מיכאלי: וגם בעיריית אשקלון שמענו על מקרה דומה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת זה מתחיל להיות מן פטנט.

עאידה תומא סלימאן: ויש גם עוד סיפור על הסולל בונה וחברת שיכון בינוי.

מרב מיכאלי: מתחיל להיות מן פטנט כזה נוח לפוגעים שעומדים לרשותם.

מרב מיכאלי: ..

מרב מיכאלי: כמו שאנחנו, תראו, אנחנו הרי יודעות ויודעים שפגיעה מינית היא לעולם ניצול לרעה של כוח.

מרב מיכאלי: תמיד צריך כוח בשביל שאפשר יהיה להשתמש בו כדי להשיג מין או כמובן להשתמש במין כדי לממש כוח וכן הלאה.

מרב מיכאלי: והנה יש לנו עוד דרך להשתמש בכוח הזה לרעה.

מרב מיכאלי: לא רק בשביל הפגיעה, אלא בשביל הטיוח שלה ובשביל ההשתקה וההדרה של הנפגעות.

מרב מיכאלי: גברתי יושבת הראש, אני חושבת שזה לא מספיק שאנחנו נדבר בגנות הסידור הזה, אלא שאנחנו נוודא שמבחינה חוקית הוא בלתי אפשרי.

מרב מיכאלי: ולכן אנחנו צריכות לברר : א' - אם יש פה באמת פרשנות שערורייתית אז הסנקציות עליה, אנחנו צריכות לתבוע שיהיו סנקציות.

מרב מיכאלי: ואם צריך לתקן את החוק בשביל לוודא שזה לא אפשרי לפרש אותו ככה, אז גם את זה אנחנו צריכות לדעת שאנחנו צריכות לעשות.

מרב מיכאלי: ובכל מקרה, אין ספק שמבחינה ציבורית אנחנו חייבות להעביר את המסר שזה מאוד מאוד לגיטימי לנפגעות לרצות "לסגור" את התקיפה שהן עברו ולהמשיך בחייהן הלאה, בלי ללכת למשטרה, בלי להפוך את זה להליך פומבי, אבל זה לא יכול להיות באופן כזה שבו הפוגע לא משלם מחיר, לא נותן שום סוג של דין.

מרב מיכאלי: וזה בטח לא יכול להיות על חשבון הציבור כולו, גם כספית וגם ערכית.

עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להדגיש שהוזמנו לדיון הזה גם נציגי בנק הפועלים וגם נציגי בנק ישראל ואנחנו קיבלנו אתמול התנצלות משני הצדדים.

עאידה תומא סלימאן: אמרו שהנושא בחקירה והם לא ירצו להגיע ואולי יפגעו או ישבשו באיזשהו תהליך של החקירה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמבחינה משפטית זה לא - - -

דב חנין: מה בחקירה?

דב חנין: החקירה היא לגבי המקרה עצמו או החקירה היא לגבי ההתנהלות של הבנק אחרי המקרה?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהחקירה - - -

דב חנין: אם יש חקירה על התנהלות הבנק אחרי המקרה זאת בשורה טובה.

דב חנין: אם זה נמצא בחקירה אני מברך על זה.

דב חנין: אני חושב שזה לא המצב.

עאידה תומא סלימאן: בנק ישראל הודיעו שהם בודקים את העניין.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפילו אם קיימת הבדיקה הזו, זה לא מונע, והתייעצנו משפטית, זה לא מונע מהם להגיע.

עאידה תומא סלימאן: הרי אנחנו לא נתייחס לפרשייה הספציפית שעליה מדובר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות לקיים את הדיון העקרוני על הנושא.

עאידה תומא סלימאן: הרי אנחנו לא נחקור את השתלשלות העניינים בפרשייה הספציפית.

עאידה תומא סלימאן: היה מן הראוי גם שבנק הפועלים וגם בנק ישראל ישלחו את הנציגים שלהם כדי שנוכל להבין מה העמדה שלהם בנושא הזה של תשלומי דמי שתיקה.

עאידה תומא סלימאן: אבל רציתי רק להבהיר את זה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא, אחת היוזמות של הדיון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

עליזה לביא: תודה גברתי ותודה באמת על הדיון.

עליזה לביא: אני שמחה שהבקשה שלנו לדיון בסוגיה הזאת, באמת כדי לשבת יחד ולראות אנה פנינו, לאן הגענו.

עליזה לביא: גם קצת אולי בבהילות אחורה.

עליזה לביא: אני מצרה על כך ואני רוצה להמשיך את הדברים שאת אמרת שהנציגים גם של בנק ישראל לא כאן.

עליזה לביא: משום שבנק ישראל הם אמורים להיות הרגולטור, המפקח.

עליזה לביא: אולי קצת נרדמו שם בשמירה.

עליזה לביא: ולא להגיע לכאן, בזימון של גברתי, לדיון בנושא הזה, אני מצביעה על כך שזה לא פחות חמור ממחדל.

עליזה לביא: הם מוזמנים לוועדה, יש יועצת משפטית, יש מי שאמונים על מענה לדיון של וועדה.

עליזה לביא: מעבר למקרה הנוכחי, שאפשר גם לא לדבר עליו, היו מקרים קודמים תחת בדיקה.

עליזה לביא: אני לא יודעת אם זה חקירה.

עליזה לביא: אולי זאת בדיקה שלהם, אולי הם מבינים שהם קצת נרדמו בשמירה בכל הפיקוח על הסוגיה הזאת והנושא הזה.

עליזה לביא: קראנו כולנו את התגובות של בנק ישראל בזמן אמת ואני חושבת, גברתי, שצריך לכנס דיון נוסף עם נציגי בנק ישראל לבוא ולראות איך המדיניות גם מול החוק שמאפשר באמת טיפול מהסוג הזה.

עליזה לביא: מה קורה בבנק.

עליזה לביא: מה קורה בבנק ישראל ובכלל, בלי המקרה הזה.

עליזה לביא: נשמח מאוד לקבל את הבקשה הזאת מול בנק ישראל.

עליזה לביא: גברתי, אני רוצה להזכיר, בהמשך לדברים של חברתי, חברת הכנסת מיכאלי, בכנסת הקודמת, גילינו, לצערנו שיש מקומות עבודה כמו עיריות, משרדי עורכי דין שבמסגרת פוליסת הביטוח שלהם עצמם או של מקום העבודה אותם, הצטרף סעיף שביטח אותם בכל הסוגייה הזאת של הטרדות מיניות.

עליזה לביא: יש פה שותפות בחדר שישבו אז בדיונים.

עליזה לביא: ולצערנו נדהמנו, שעל חשבון משלם המיסים, בעצם, גם ראשי ערים, גם במשרדים כאלה ואחרים, בכספנו אנחנו, יש פוליסות ביטוח שמבטחות בכירים נגד הטרדות מיניות.

<קריאה: נגד תלונות.

עליזה לביא: תלונות.

עליזה לביא: אבל מה זאת אומרת תלונה, ואחרי זה יש תהליך, ואחרי זה יש מימון, ואחרי זה יש פנייה ומישהו משלם על זה.

עליזה לביא: מי שמשלמים על זה זה הציבור.

עליזה לביא: באנו באמת ושינינו את זה וזה לא קיים יותר.

עליזה לביא: ומה שאולי אנחנו מגלים, במסגרת היצירתיות הנפלאה שקיימת במרחב המשפטי ייעוצי מול חוק, שאנחנו מוצאים כלי נוסף למימון ציבורי.

עליזה לביא: פשלה, אם אי אפשר יותר דרך פוליסה רשמית, והמפקחת על הביטוח כבר באמת לא מאפשרת, ולזכותה ייאמר שהיה פה שיתוף פעולה נהדר, אז יכול להיות שבאמת יש פה פרצה חדשה.

עליזה לביא: ואנחנו רואים בזמן אמת דרך מימון יצירתית נוספת.

עליזה לביא: אז אני שמחה מאוד על הדיון הזה שכדאי וראוי שנשים אותו בקומה השנייה ונתבונן מה קורה.

עליזה לביא: איך יש מי שאולי מפרש את החוק מתוך מקום של לבוא ולסגור לתוכנו.

עליזה לביא: אני רוצה לומר שבערך היו באותה תקופה שתי פרשיות גם של דוידי פרל וגם של בנק הפועלים.

עליזה לביא: ויש דרך לבוא ולהתמודד.

עליזה לביא: נמצאים פה גם נציגי פורום תקנה, אני בטוחה שגברתי תתן להם את רשות הדיבור, אבל המקום הזה של הדרך טיפול, הנושא הזה של סגירה פנימית, החוק מאפשר למעשה דרך מסוימת, מה שראינו כאן לטעמנו זה ניצול לרעה של דרך בחוק שבאה, בעצם, רוצה להתמודד באחד החוקים היותר מתקדמים שחוקקו כאן כבר לפני 16 שנים.

עליזה לביא: אבל אם צריך רגע לעצור להתבונן אחורה, קדימה ולראות את הדרך אז אני מקווה מאוד שבדיון הזה אנחנו נעשה כך.

עליזה לביא: כי מה שקרה, תוך כדי טיפול לקוי באו הרבה מאוד קולות שאמרו, רגע מה החוק הזה בעצם עושה.

עליזה לביא: אולי נבוא, וזה לא בסדר וזה כן בסדר ואני חושבת שכאן זאת הזדמנות לבוא ולראות איך עושים את זה נכון.

עליזה לביא: למה המחוקק התכוון.

עליזה לביא: ולבוא ולסגור את כל הפרצות וכל הסדקים שלמעשה עושים הפוך על הפוך.

עליזה לביא: מאחר ואני מבינה שכאן לא יהיה מי שיספר לנו בפרוטרוט מה היה, אם זה מטעמים של חקירה ואם זה מטעמים של בריחה, אני מציעה שנקיים ונשמע, גם אני אשמח מהייעוץ המשפטי, חוות דעת ולאן פנינו מועדות.

עליזה לביא: תודה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: גברתי יושבת הראש, תודה לך ותודה למציעות הדיון על ההתכנסות הזו שלנו.

דב חנין: אני בהמשך לדברייך בתחילת הדיון חייב לומר לכן גבירותיי ורבותיי שאני מגיע לדיון הזה מאוד מודאג.

דב חנין: ואני מגיע לדיון הזה מודאג לא רק בגלל הפרשה שאנחנו שמענו עליה עכשיו בבנק הפועלים, אלא בגלל איזשהי תחושה שרוח לא טובה נושבת בנושאים האלה והרוח הזו מגיעה גם לציבור ומבלבלת ומאיימת על הישגים שאנחנו חשבנו שכבר השגנו ועל התקדמות שאנחנו ראינו אותה כהתקדמות שכבר נעשתה.

דב חנין: ולמען החידוד של הדברים אני כרגע לא רוצה לדבר על הרוח הרעה שנושבת מהמועמד שנבחר לנשיאות ארצות הברית.

דב חנין: זה לא נושא שאנחנו נוכל להשפיע עליו, כנראה, לצערי.

<קריאה: אבל הוא יכול להשפיע עלינו.

דב חנין: הוא ישפיע עלינו, הוא כבר משפיע עלינו לרעה אבל אנחנו לא יכולים לצערי להשפיע עליו.

דב חנין: אני מתכוון למה שקורה אצלנו.

דב חנין: מה שקורה אצלנו, גברתי דיברה על הפרוטוקול שבו צוטט מפכ"ל המשטרה ואני רוצה להביא בפניכם ידיעה מאוד מאוד מרגיזה שהתפרסמה גם היא בעיתון אתמול והיא מספרת על משרד ראש הממשלה.

דב חנין: על פי הידיעה הזאת לפני כמה שבועות עובדת באחד המשרדים במשרד ראש הממשלה ניגשה למנהל הישיר שלה כשהיא נסערת ובוכה, והיא סיפרה שעובד אחר הטריד אותה מינית.

דב חנין: לדברי העובדים במשרד המנהל אמר לה שאם היא הוטרדה, כנראה, ופה ציטוט "שהיא לא צריכה להיות כאן" והוסיף, שוב ציטוט "קחי את הדברים שלך ולכי הביתה.

דב חנין: אני לא רוצה לראות אותך יותר".

עאידה תומא סלימאן: במשרד ראש הממשלה?

דב חנין: במשרד ראש הממשלה.

דב חנין: הוא גם שלל את תעודת הכניסה שלה למשרד.

דב חנין: עכשיו, אני מיד רוצה לומר שאותה עובדת נהגה נכון ופנתה ללשכה המשפטית והלשכה המשפטית התערבה וככל הנראה הוחזרה לעבודה, כך אני מבין.

דב חנין: אבל מה שעוד יותר מטריד מהסיפור הזה שהוא סיפור מאוד מאוד מטריד ומדאיג זו התגובה הרשמית של משרד ראש הממשלה זו בכלל תגובה מזעזעת - - -

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, היא הוחזרה לעבודה, ומה נעשה עם המנהל שהפקיר אותה?

מיכל רוזין: יפה.

מיכל רוזין: זה מה ששאלתי אתמול את נציב שירות המדינה משה דיין.

דב חנין: אני אומר, עוד לפני שאנחנו אפילו שואלים את מה אנחנו לא יודעים בואו נראה מה אנחנו כן יודעים.

דב חנין: ומה שאנחנו כן יודעים זה מה אומר משרד ראש הממשלה.

דב חנין: ממשרד ראש הממשלה נמסר, שימו לב, המשרד פעל במקרה הזה לפי כל הנהלים, הנושא מבורר, הסוגיה תתברר בנציבות שירות המדינה.

דב חנין: איזה מן תגובה זו.

דב חנין: יש שתי אפשרויות - - -

עאידה תומא סלימאן: כמו סוגיות אחרות - - -

דב חנין: לא, אם, אני כרגע לא מדבר אפילו עד ההטרדה המינית.

דב חנין: אני לא מדבר על ההטרדה המינית שהיא צריכה באמת להתברר.

דב חנין: אני מדבר על אותן טענות כלפי אותו מנהל שכך הגיב.

דב חנין: אם זה לא נכון ולא אמר המנהל את הדברים החמורים, תגידו, לא אמר המנהל, אין יסוד לזה, גמרנו, נפתר העניין.

דב חנין: לפחות בהיבט הזה אנחנו יכולים להרגע, שהוא לא אמר.

דב חנין: אם הוא כן אמר, תגידו מה אתם אומרים על זה.

דב חנין: מנהל כך יכול להתנהל?

דב חנין: ואחר כך מספרים לנו שפועלים לפי הנהלים.

דב חנין: איזה נהלים, אלה הנהלים?

דב חנין: אני מאוד מאוד מוטרד מהדברים האלה.

דב חנין: גברתי יושבת ראש הוועדה, אני חושב שברגע הזה, אנחנו בכנסת, בוודאי הוועדה הזו, אבל כולנו בכנסת צריכים להעביר לציבור מסר מאוד ברור.

דב חנין: יש נורמות, והכוונה שלנו היא לא לוותר עליהן.

דב חנין: יש נורמות שהושגו במאבק, באמת, בהרבה הרבה קשיים ואנחנו מתכוונים להאבק עליהן.

דב חנין: ואנחנו לא מתכוונים לוותר עליהן.

דב חנין: ביחד גברים ונשים, נשים וגברים כי אלה נורמות שבסופו של דבר מגינות על היכולת שלנו לחיות בחברה שלנו.

דב חנין: אנחנו ממש לא מתכוונים לוותר על זה וזה לא משנה מאיזה מקום זה מגיע, מאיזה משרד זה מגיע, החוק צריך לחול על כולם והוא יחול על כולם.

דב חנין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

מיכל רוזין: אני רוצה להוסיף משהו.

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, זכות הדיבור.

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם.

מיכל רוזין: אני מבינה שלא הגיעו לכאן נציגי בנק ישראל ולא בנק פועלים, אני בעיקר צר לי, מצרה על כך שנציגי בנק ישראל לא הגיעו כי אני חושבת שההתעסקות שלנו כנבחרות ציבור, כנבחרי ציבור פה בכנסת, צריכה להיות פחות בפרטי הפרשה עצמה כמו גם, אלא יותר, במה הם הנהלים.

מיכל רוזין: מה הם הנהלים הנכונים, מה צריך להיות.

מיכל רוזין: יכול מאוד להיות, ואני אומרת את זה בהערת אגב בסוגריים, שנפגעות יעדיפו, מוטרדות יעדיפו שחלק מהדברים יסגרו באופן הזה במקומות עבודה ואנחנו יודעים שהחוק מאפשר את זה ולא באמת בהליך פלילי במשטרה.

מיכל רוזין: אבל השאלה בסופו של דבר מהם ההליכים התקינים, מהם הדיווחים הנכונים.

מיכל רוזין: העובדה שזה לא דווח לבנק ישראל.

מיכל רוזין: העובדה שזה לא דווח לשום מקום, כמובן, לא לדירקטוריון ולא ליושב ראש הדיקרטוריון.

מיכל רוזין: הדברים האלה, עליהם אנחנו צריכים להקפיד.

מיכל רוזין: בסופו של דבר זה לא רק עניין הנראות.

מיכל רוזין: ברגע שהדברים האלה מדווחים כמו שצריך אז אנחנו יודעים שגם יש פיקוח על הטרדות מיניות, אנחנו יודעים שיש פיקוח על העובדה שאי אפשר סתם לסגור או לפגוע בצורה כזאת שוב, פגיעה נוספת בנפגעת.

מיכל רוזין: לכן, גם בעניין הזה כמו שסיפר חבר הכנסת חנין, אני פניתי לנציב שירות המדינה גם בסיפור על אותה נפגעת במשרד ראש הממשלה שבסופו של דבר, כנראה, אכן הנוהל, נהגו בעניין וסגרו את הסיפור בצורה נכונה, אבל אני רציתי לדעת עם אותו מנהל שפיטר.

מיכל רוזין: האם יש הכשרות, האם יש דיווחים כראוי.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים ששיעור הדיווחים מתוך משרדי הממשלה לממונה על הטרדות מיניות, לנציבות, היא כל כך נמוכה שהיא מעידה על כך שבעצם אין, אין דיווחים.

מיכל רוזין: וגם בעניין הזה בבנקים אין ספק שאם אין גוף מפקח שמקבל את הדיווחים האלה על ההטרדות ועל מה נעשה איתן אנחנו יודעים שבעצם הנושא מושתק כולו.

מיכל רוזין: לא רק הפרשה הזאת, אלא כל סיפור ההטרדות המיניות בבנקים.

מיכל רוזין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חברת הכנסת מיכל.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להדגיש שוב.

עאידה תומא סלימאן: באמת, ואני מסכימה איתך, ואמרנו את זה בתחילת הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יושבות פה כדי לדון עכשיו בפרטים של הפרשייה הזו או אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מאוד מוטרדות מהאווירה הכללית הקיימת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מאוד מוטרדות מהפרצות האלה שמשמשות לצערנו הרב ניצול לרעה לחוק הקיים שבא כדי, דווקא לתת תמיכה וגב למתלוננות, לנפגעות, כדי שיצאו ויתלוננו ויגידו וגם כן, כן יפוצו על העוול שנעשה להן.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לי להדגיש שאנחנו באופן עקרוני לא נגד שאשה שנפגעה וסבלה אכן תקבל פיצוי על הסבל שלה, אבל אם משתמשים בזה כדי להשתיק אותה, אם משתמשים בזה בדרכים לא דרכים ומבלי שיהיה פיקוח על זה, ומבלי שידאגו גם כן שזה יפורסם ושהאדם שפגע אכן ייענש.

עאידה תומא סלימאן: כי מה שקורה, משתיקים אותה ומצד השני מי שבאמת פגע ממשיך לתפקד, ממשיך לחיות ואחרים משלמים עבור ה - - -

מיכל רוזין: לפעמים גם ממשיך לפגוע שוב.

עאידה תומא סלימאן: זה האינטרס הציבורי השני.

עאידה תומא סלימאן: יש מצד אחד האינטרס הציבורי שאנחנו לא נשלם מהכיס שלנו על פגיעות שביצעו אנשים בתפקיד שלהם, והצד השני גם כן האינטרס הציבורי בלדעת שאנשים שפוגעים, שמטרידים, לא ימשיכו לעשות את זה וימשיכו לנקות אחריהם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעורכת דין ליאת קליין, יועצת משפטית איגוד מרכזי הסיוע, בבקשה גברתי.

<ליאת קליין: בוקר טוב ותודה רבה על הדיון.

<ליאת קליין: אני רוצה להתחיל דווקא ככה לקראת סוף הדברים שאת אמרת עכשיו, על מה שלא הייתי רוצה שנצא מהדיון הזה יחד עם מה שכן הייתי רוצה שנצא.

<ליאת קליין: צריך לזכור שאנחנו מדברים פה על מקרים ש הטרדה מינית וגם על פגיעה מינית במובנה היותר רחב, ועל הפרקטיקה הזאת של קבלת פיצוי למתלוננות.

<ליאת קליין: ואנחנו יודעות להגיד שממה שאנחנו רואות, ומהפונות שלנו, שכל אישה שנפגעת היא נפגעת בדרכה והתגובה שלה היא שונה, ומה שהיא רוצה הוא דבר אחר.

<ליאת קליין: הפרקטיקה של השימוש בכלי האזרחי ופנייה לבית משפט לקבל פיצוי כלכלי שלפעמים נסגר בסופו של דבר גם לטובתה של המתלוננת עוד לפני הדיון המשפטי, בהסדר כזה או אחר, היא פרקטיקה טובה.

<ליאת קליין: היא פרקטיקה טובה כי היא מגיעה מהיוזמה של המתלוננת.

<ליאת קליין: אם היא רוצה את זה, אם זה משרת אותה.

<ליאת קליין: כי אין מה לעשות, מעבר לפגיעה הנפשית והרגשית והחברתית שמייצרת התופעה הזאת של פגיעה מינית יש קודם כל אישה שהיא נפגעת שעומדת שם, עם רצון משלה, שמשלמת הרבה פעמים גם מחירים כלכליים על הפגיעה הזאת.

<ליאת קליין: התפקוד שלה נפגע.

<ליאת קליין: היא משלמת על טיפול נפשי.

<ליאת קליין: דברים שיש להם עלויות כלכליות, ואנחנו לא רוצות שהפרקטיקה הזאתי שבה אותה אישה מקבלת פיצוי כלכלי, נציג אותה באור לא חיובי כי יש לזה הרבה מאוד יתרונות.

<ליאת קליין: והיתרון המרכזי שזה עוד אחד מהאפיקים, עוד אחת מהאופציות שיש לנשים כשהן באות לבחור מה לעשות.

<ליאת קליין: אין היום חובה לפנות למשטרה, אין חובה לאישה אפילו לפנות בתוך מקום העבודה.

<ליאת קליין: יש חובה למקום העבודה לטפל.

<ליאת קליין: צריך להבין שמה שהיה במקרה, מה שיותר מפריע לי במקרה, שהוא באמת רק דוגמא, של בנק הפועלים, הוא באמת לא העובדה שיש הסדר ושיש פיצוי.

<ליאת קליין: הבעיה היא איך הושג התשלום הזה, ובאמת העדר הטיפול המשמעתי ברגע שידעו שהדבר הזה נעשה.

<ליאת קליין: אני חושבת שמה שהכי חשוב אולי לעשות זה באמת להבחין, אני אקדים לפני זה ואגיד שזו דילמה מאוד גדולה.

<ליאת קליין: גם, בכלל, על האופציה הזאת של ההליך האזרחי, ובכלל אנחנו מקבלות עשרות פניות שמגיעות אלינו ואנחנו יודעות על מקרים של נשים שבוחרות לא להתלונן.

<ליאת קליין: והדילמה הזאת של האם לחייב את אותה אישה, ולשכנע את אותה אישה ללכת להתלונן, בתוך מקום העבודה או במשטרה, היא דילמה מאוד גדולה.

<ליאת קליין: כי באמת גם אנחנו לא רוצות שאותו אדם יחזור ויפגע.

<ליאת קליין: אנחנו לא רוצות שלא יהיה טיפול ומצד שני יש שם מישהי שזאת הבחירה שלה, זה הסיפור שלה והיא זאת שאנחנו בעצם שולחים אותה לשלם את המחיר של הפנייה לאפיקים האלה ולהליכים האלו.

<ליאת קליין: אז צריך לעשות איזשהי הבחנה בין מקרה שבו אישה פונה לתבוע ולקבל פיצוי על מה שהיא רצתה וזה נסגר בהסדר בדרך כזו או אחרת שזה דבר שהוא לגיטימי, לבין מצב שבו זה פרקטיקה שמקום העבודה מציע כאפשרות להשתיק ולנסות לגרום לאותה אישה לא לדבר.

<ליאת קליין: שזה בוודאי פרקטיקה שהיא פסולה שיכולה לפגוע באותן נשים, אבל כן חשוב באמת במובן הזה לייצר את ההבחנה הזאת ולהשאיר את האופציה הזאת כאפשרות קיימת ולגיטימית.

<ליאת קליין: מה שכן צריך באמת להבהיר שברגע שמקום עבודה יודע על פגיעה הוא חייב לטפל בזה.

<ליאת קליין: והוא חייב בלי שום קשר למה שקורה עם אותה אישה ולהסדר שהיא מקבלת, וזה לא ראינו במקרה הזה כמו במקומות אחרים, ואולי זה הדבר שעליו צריך לזעוק עוד לפני שמתקנים איך הדברים האלה מיושמים.

<ליאת קליין: זה מה שחשוב אולי בעיקר.

מרב מיכאלי: אני רוצה רק ברשותך גברתי היושבת ראש לחזק את הנקודה הזאת.

מרב מיכאלי: ברור לכולנו שהדיון הזה לא נועד להוריד מעל הפרק אפשרות של פיצוי לנפגעת.

<קריאה: זה לא בסמכותנו בכלל, זה החוק.

מרב מיכאלי: אבל גם לא היינו רוצות לשנות את המצב הזה, להיפך, אבל מצב שבו יש תשלום ואין שום סנקציה על הפוגע הוא בעיני בלתי נסבל ולא יכול להיות נסבל.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: נרשמה לדיון הנציגה של הרשות לניירות ערך עורכת דין יעל וייס אפרון.

עאידה תומא סלימאן: נמצאת איתנו?

<יעל וייס אפרון: כן.

עאידה תומא סלימאן: טוב שסוף סוף מישהו היה מוכן להגיע לדיון, אני מברכת על זה.

עאידה תומא סלימאן: גברתי אני מעוניינת לשמוע קודם כל האם יש לכם מדיניות ברורה בנושא הזה, איך אתם מטפלים, האם קיבלתם דיווח על ההסכמים?

עליזה לביא: האם היא זומנה או שהאם היא באה מיוזמתה?

<יעל וייס אפרון: זומנו לדיון.

עליזה לביא: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו זימנו את כל הנוגעים בדבר בגלל זה בירכתי על זה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<יעל וייס אפרון: אני נציגה של מחלקת תאגידים, הרשות לניירות ערך, שכידוע לכם אחראית על הגנה על עניינם של ציבור המשקיעים בכל הנוגע לגילוי אודות תאגידים שנסחרים בבורסה.

<יעל וייס אפרון: מה שאני כן יכולה לציין שאנחנו נמצאים בבדיקה אודות נסיבות המקרה הספציפי ואני כמובן לא אוכל להרחיב, אבל באופן עקרוני נדרש גילוי בחברות ציבוריות אודות העסקים שלהן, אירועים עסקיים.

<יעל וייס אפרון: אנחנו לא פוסלים שבמקרים מסוימים יידרש גילוי גם אם זה לא אירוע עסקי פר אקסלנס, אבל זה צריך להיות בנסיבות מאוד מאוד מסוימות שכרגע אנחנו בודקים אם אכן התקיימו במקרה הזה.

<יעל וייס אפרון: אין לנו מדיניות ברורה עם השאלה לעניין הטרדות מיניות.

<יעל וייס אפרון: שוב פעם, עולה השאלה בעיקר פה בגלל שמדובר בנושא משרה בכירה.

<יעל וייס אפרון: יש גם חובה לדווח על פרישה של נושא משרה בכירה ובנסיבות מסוימות גם להביא את נסיבות הפרישה.

<יעל וייס אפרון: כפי שאמרתי אנחנו בודקים האם במקרה זה היו נסיבות שהיה צריך לדווח עליהן.

עאידה תומא סלימאן: כלומר אתם עדיין בבדיקה אתם לא יודעים אם אכן דווח, לא דווח.

עליזה לביא: מה הקשר בין הבנקים לבנק ישראל בהקשר הזה?

עליזה לביא: יש איזה נוהל?

עליזה לביא: יצא איזה נייר.

עליזה לביא: יש שם ממונה על הנושא בבנק ישראל על פי חוק, צריכה להיות שם ממונה.

<יעל וייס אפרון: אנחנו גוף אחר.

<קריאה: האם אי פעם דווח להם?

עליזה לביא: משהו, קיבלתם איזה תזכיר איזה משהו, משהו היה לך בהקשר הזה?

<יעל וייס אפרון: אני במקרה כשפתחתי את הפורטל הארגוני השבוע היה לי תדריך והייתי צריכה לקרוא את ההוראות שלנו לענייני הטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: במקרה השבוע.

<יעל וייס אפרון: במקרה השבוע.

עאידה תומא סלימאן: לפני זה זה קרה גם כן - - -

<יעל וייס אפרון: זה קרה, זה קרה, יש לנו הדרכות שנתיות בכל מיני עניינים, אבל זה אני חושבת עניין אחר.

<יעל וייס אפרון: השאלה היא אם נתקלתי בדיווח על מה?

<קריאה: על הסכם בין אישה שהוטרדה - - -

עאידה תומא סלימאן: שניה, אני לא חושבת שהשאלה היא רק האם נתקלת.

עאידה תומא סלימאן: אם הופעת פה בשם המוסד אז האם קיבלת מידע לפני שהגעת לפה שאכן היו דיווחים בעבר על הסכמים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, את לא צריכה להתקל במקריות.

עאידה תומא סלימאן: את מגיעה לפה, אני משערת לעצמי שנתנו לך את החומר שאת צריכה לדבר עליו.

<יעל וייס אפרון: אנחנו לפני הדיון לא בדקנו אם היה, אבל אני מניחה שאם היה, בגלל החריגות של זה, אני 10 שנים נמצאת כבר ברשות, אז אני הייתי שומעת.

<יעל וייס אפרון: אני לא מכירה מקרה של דיווח.

מיכל רוזין: בקיצור זה לא אומר שלא קרה, אלא לא דווח.

מיכל רוזין: זו המסקנה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר absolutely שזה לא קרה.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שלא דווח.

<יעל וייס אפרון: ככל הנראה, למיטב ידיעתי, כי לא עשיתי את הבדיקה לפני שהגעתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין לילך וגנר ייעוץ וחקיקה פלילי, משרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: כן גברתי בבקשה.

<לילך וגנר: אני אשתדל להשיב לשאלות שהעלו חברות הכנסת בהקשרים הכלליים יותר כמו שציינו, לגבי תיקים ספציפים אנחנו לא יכולים להתייחס ואנחנו גם ניזונים מהתקשורת.

<לילך וגנר: אנחנו נתייחס באופן עקרוני לשאלות שעלו פה.

<לילך וגנר: דבר ראשון, חברת הכנסת מיכאלי העלתה את השאלה האם יש איזה לקונה בחוק למניעת הטרדה מינית שמאפשרת הסדרים חשאיים ואי טיפול של המעביד בסיטואציה של הטרדה מינית.

<לילך וגנר: אז להבנתי את החוק למניעת הטרדה מינית הוא לא מאפשר לקונה כזאת.

<לילך וגנר: החובות של המעביד שמפורטות בסעיף 7 כוללות את החובה שלו לטפל בעניין והטיפול בעניין הוא לא השתקת המתלוננת בשום פנים ואופן.

<לילך וגנר: זאת אומרת, להבנתי את החוק, חברה, מעסיק שמגלה עניין כזה של הטרדה מינית ופועל כדי להשתיק את המתלוננת ולא עושה שום דבר עם המטריד ולא מברר שום דבר הוא מועל בתפקידו על פי החוק.

<לילך וגנר: זה הבנתי את המצב הקיים היום.

<לילך וגנר: זאת אומרת, קיימת האופציה האזרחית, קיימת האופציה המשמעתית, קיימות אופציות נוספות, וטוב שכך, כמו שציינתם.

<לילך וגנר: האופציות האלה לא אמורות לאפשר מעילה בתפקיד של המעסיק והשתקת תלונות על הטרדות מיניות.

מיכל רוזין: על פי החוק היום הבירור שנעשה עם השופט הוא על פי החוק.

<לילך וגנר: אני אקריא לכם, סעיף 7 א' 2 קובע מפורשות שחובת המעביד לטפל ביעילות במקרה של הטרדה מינית או התנכלות שידע אודותיהם וכן לעשות כל שביכולתו כדי למנוע את הישנות המעשים האמורים.

<לילך וגנר: אם המעביד לא עושה כלום ומשתיק את המתלוננת הוא מועל.

מרב מיכאלי: לא, אבל מה זה לא עושה כלום.

מרב מיכאלי: אני שואלת, לחברתי פה יש תשובה לשיטתה אבל לי לא ברור.

מרב מיכאלי: בואי נעזוב רגע, אנחנו לא מבררות עכשיו את פרטי המקרה ה... בואי נניח שמדובר במקרה היפותטי, בסדר, סיפור פרוזה שקראתי הבוקר בספר סיפורים קצרים.

מרב מיכאלי: נלקח שופט בעל שם והוא ערך הליך בוררות.

מרב מיכאלי: האם זה עונה לשיטתך על הגדרות.

מרב מיכאלי: אמרתי, סיפור היפותטי.

מרב מיכאלי: בסיפור שלי נערך הליך בוררות.

מרב מיכאלי: השופט הזה ערך הליך בוררות שמסקנתו היא תשלום פיצוי כספי גדול למתלוננת, לנפגעת ושום סנקציה על הפוגע.

מרב מיכאלי: האם זה עומד בדרישות החוק?

<לילך וגנר: נשאלת השאלה מי משלם את הסנקציה, האם זה המעביד, האם זה הפוגע, האם זה המעביד בשם הפוגע.

<לילך וגנר: כל מיני חוזים שהוזכרו פה על ידי חברת הכנסת עליזה לביא לגבי שיפוי בתביעות פליליות הם כמובן לא חוקיים ואנחנו כבר הכרזנו על זה ואמרנו את זה לפני הוועדה בדיונים האלה.

<לילך וגנר: נשאלת השאלה האם יש פה איזשהו אקט שהוא בלתי חוקי, האם יש התחייבות של המתלוננת בחוזה הזה או בהסכם הזה שהיא בלתי חוקית, האם למשל יש משהו שמדבר על שיבוש מהלכי משפט, השמדת ראיות שהם בלתי חוקיים.

עאידה תומא סלימאן: יש גם בנוסף לזה התחייבויות מצד המתלוננת שהם בלתי חוקיות כדי להשתיק אותה זה צד אחד, אבל יש המשך לסעיף הזה שאומר שעושה את כל ביכולתו להמנע מהישנות ההטרדות המיניות.

עאידה תומא סלימאן: ודווקא בסעיף הזה אני חושבת שהסכמים מסוג זה לא עונים עליו.

עאידה תומא סלימאן: כי ברגע שמשתיקים את הסיפור ולא מענישים את התוקף אז לא עשו את מירב העשייה שצריכה להעשות כדי לא לחזור על ההטרדות האלה במקום העבודה.

<לילך וגנר: אני מסכימה עם הניתוח הזה.

<לילך וגנר: אני חושבת, אבל, שכפי שציינתם וכפי שציינה עורכת הדין ליאת קליין, מאוד מאוד חשוב להסביר בהקשר הזה שלמתלוננת יש את האוטונומיה לבחור באיזה דרך שמתאימה לה אישית והיא לא צריכה לשאת על גבה אינטרסים אחרים, למשל פגיעה בציבור אחר.

<לילך וגנר: נכון שזה אינטרס חשוב, אבל המתלוננת לא אמורה לשאת זאת על גבה ואם היא רוצה לקבל את הכסף ומבחינתה זה מה שיועיל לה אישית וזו הדרך הכי טובה והיא קיבלה החלטה שקולה ללא איומים וללא סחיטה, אני חושבת שזה לגיטימי.

מיכל רוזין: וללא התניית השתקה שזה לא יכול להיות בשום הסדר משפטי שמתנים את זה שהיא לא יכולה להתלונן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת גם כן שאנחנו לא מדברים פה על העול הזה על כתפי המתלוננת עצמה.

עאידה תומא סלימאן: זה על כתפיים של הארגון, המוסד, המעסיק.

מיכל רוזין: רק להבהיר שתי נקודות, מרגע שהיא מחליטה איך והמעסיק צריך לטפל, הכל טוב ויפה.

מיכל רוזין: פה הם טיפלו לכאורה.

מיכל רוזין: לפי הסעיף הראשון הם טיפלו, הם קבעו, עשו בוררות וכדומה.

מיכל רוזין: זה לא הסיפור.

מיכל רוזין: יש פה שתי נקודות נוספות, לילך, ופה אני פונה אלייך ושואלת אותך.

מיכל רוזין: אחד זה באמת האם, הרי זה הדבר הכי קל וזה קורה כל יום בהרבה מאוד מקומות עבודה, שבעצם מקום העבודה הוא זה שמפצה את המוטרדת והמטריד בעצם ממשיך כאילו כלום בגלל שהוא מאוד בכיר, בגלל שרוצים שהוא יישאר, הוא, אין עליו שום קנס, זאת אומרת גם הכסף הזה לא ירד מהמשכורות שלו, אין פה שום ענישה כלפיו.

מיכל רוזין: זה אחד.

מיכל רוזין: ודבר שני, וזה אני חושבת הכי חשוב, האם באמת החוק מאפשר למקום עבודה לסגור את העניין בתוכו בוודאי כשמודבר בחברה ציבורית.

מיכל רוזין: האם אין מחוייבות לדווח הלאה לאיזשהו פיקוח של גורמים יותר בכירים.

מיכל רוזין: אולי פה הלקונה מירב.

<לילך וגנר: לגבי החברות הציבוריות, שוב אני לא מומחית לעניין הזה, לדעתי על כל פרט משמעותי צריך לדווח לרגולטור.

<לילך וגנר: אם הרגולציה הספציפית דורשת זאת זה נשמע לי פרט משמעותי - - -

<קריאה: מה זאת אומרת אם הרגולציה דורשת את זה - - -

<לילך וגנר: חובת הדיווח של חברות ציבוריות.

<לילך וגנר: שוב אני לא ממש מתמצאת ברגולציה הספציפית.

<לילך וגנר: אני מניחה שיש חובות לגלות עניינים משמעותיים.

<יעל וייס אפרון: יש חובה לגלות עניינים שהם מהותיים לעסקי התאגיד.

<יעל וייס אפרון: מהותיות יכולה להבחן - - -

מיכל רוזין: אנחנו לא רוצות שזה יהיה כחלק מכלל הדיווחים.

מיכל רוזין: בנושא של הטרדות מיניות צריך להיות נוהל ברור.

עאידה תומא סלימאן: אז זהו אני רוצה לשמוע חוות דעת משפטית.

מיכל רוזין: אבל רק החצי השני, האם העובדה שהוא לא נענש בעצם, אלא החברה בשמו נענשת האם זה עונה על החוק.

עאידה תומא סלימאן: אבל היא אמרה כבר שלא.

<לילך וגנר: אני שותפה לעמדת יושבת ראש הוועדה שאומרת שהמניעה של הישנות מקרים אינה יכולה לבוא לידי ביטוי בהשתקת מתלוננת ספציפית תוך התעלמות מוחלטת מהנושא של הפוגע כי אם הוא פגע במתלוננת אחת יש סיכוי שהוא יפגע באחרות.

<לילך וגנר: והרחקת המתלוננת לא יוצרת סביבה בטוחה לעובדות אחרות, ולכן אני לא חושבת שמעסיק יצא ידי חובתו לפי החוק, בנוסחו היום, בלא לעשות כלום ולפצות את המתלוננת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<ענת מימון: אני רק אוסיף, כי הדברים באמת נאמרו, לילך התייחסה לנקודות החשובות.

<ענת מימון: כעיקרון הסדר כספי מחוץ לבית משפט זה הליך מקובל, זה הליך שאין איתו שום בעייתיות וזה הליך שאנחנו גם רוצים לעודד אותו במקרים רבים גם בשל האינטרס של המתלוננת וגם באמת בשל אינטרסים אחרים שאנחנו לא חושבים שזה משהו שצריך לאסור עליו.

<ענת מימון: אבל צריך להבין שהפיצוי הוא לגיטימי, ההשתקה שלפעמים באה בצד הפיצוי הזה זה משהו שבאמת יותר בעייתי, והסכם שכולל סעיף כזה שאוסר על מתלוננת לדבר או להעלות את הדברים או למצות אחר כך כלים אחרים שיש לרשותה, זה כמובן יכול לגבול באי חוקיות של ההתניה הספציפית הזאת.

<ענת מימון: הרבה פעמים ההגעה להסדר הזה תהיה יותר לגיטימית אם היא תיעשה על ידי גורמים אובייקטיבים ולא במעורבות של המעסיק עצמו שהוא זה שגם יוצר את ההסכם הזה.

<ענת מימון: כלומר, אם יהיה איזשהו מנגנון שגורם אובייקטיבי, כמו בוררות או איזשהו פורום כלשהו שיוצר את זה, זה משהו שאולי יכול להקל מאשר שהמעסיק עצמו הוא זה שמכניס את הידיים ולוקח צד ועושה את ההסכם הזה.

<ענת מימון: הרבה פעמים בצד זה אם יש דיווח לציבור או פרסום של ההסכם הזה זה גם משהו שיכול טיפה להקל על הקשיים.

<ענת מימון: בנוסף יש הסכמים כאלה שבהם גם נדרשת הודאה מצד אותו אדם וזה גם משהו שאם יש הודאה מצד אותו פוגע זה, כמובן, נותן מצידו כן איזושהי הכרה במעשה שהוא עשה, הודאה, לא משתיקים והוא עובר הלאה לסדר היום כאילו כלום לא קרה.

<ענת מימון: וכמובן, הנושא הנוסף שמדובר זה העניין של מי משלם את הפיצוי, שזה משהו שאני חושבת שברגע שהמעסיק הוא זה שמשלם בשל אותו עובד זה דומה מאוד לנושא הזה של הביטוח שאסור.

<ענת מימון: אז בדיוק גם במקרה הזה מעסיק לא אמור לשלם חבות אישית של עובד, פיצוי שעובד צריך לשלם בשל מעשה שהוא עשה.

<ענת מימון: כרגע החוק לא מתייחס להיבטים האלה וגם אין חובת דיווח ספציפית במקרה של הטרדה מינית על הסדרים כאלה.

<ענת מימון: זה משהו שכמובן אפשר לחשוב ולשקול עליו, אבל יש את החובות הכלליות שבאמת צריך לראות אם זה נופל לתוך אחת מהחובות האלה.

<ענת מימון: אם אנחנו רוצים לעשות את זה על חברות ציבוריות, על מוסדות ציבוריים, אבל זה משהו שבאמת צריך לחשוב עליו.

<ענת מימון: כרגע אין איזושהי חובת דיווח על הסכמים כאלה.

<ענת מימון: חשוב רק להזכיר, שבאמת כמו שאמרתי, זה לגיטימי, גם החוק למניעת הטרדה מינית נותן למתלוננת את האפשרות לבחור בין האופציות ובין האפשרויות וכמובן שכל מיני קולות שמדברים על לאסור את זה לחלוטין זה משהו שצריך נורא להיזהר בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין רותם אלוני, לשכת עורכי הדין, בבקשה גברתי.

<רותם אלוני: קודם כל חשוב לי להדגיש שצריך לעשות פה איזשהי הפרדה בין ההסדרים עצמם לבין התוכן שלהם.

<רותם אלוני: כי כל הקונספט של יישוב סכסוכים מחוץ לבית משפט ובכל מיני דרכים אחרות הוא תחום מאוד לגיטימי ומאוד רצוי.

<רותם אלוני: העניין הוא מה תוכן ההסכמים וצריך לעשות הפרדה בעניין הזה בין איסור הפרסום לבין המניעה לפנות למשטרה או להגיש להליך מנהלי כי בהחלט בתוך הסכמים כמו שמקובל - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, חברות הכנסת.

<רותם אלוני: ולכן, חשוב מאוד להבין שהאיסור על פרסום הוא הרבה פעמים חלק אינטגרלי מכל הסכם אזרחי שנעשה בין שני צדדים כל עוד שני הצדדים מודעים לעובדה שהמשמעות של הפיצוי הכספי הוא שאחרי זה אי אפשר יהיה ללכת ולפרסם את דבר ההסכם.

<רותם אלוני: זה כמובן לא חוסם את האופציה ללכת להגיש תלונה במשטרה או לפתוח בהליך מנהלי.

<רותם אלוני: חשוב לי לדבר גם בנימה אישית כי אני מייצגת הרבה מאוד נשים כאלה ורוב הנשים שמגיעות לא רוצות לא הליך פלילי ולא רוצות הליך משמעתי.

<רותם אלוני: הן מאוד מפחדות מההליכים האלה וההליך הזה שנותן להן מענה מכיר בנזק שנגרם להן, מאפשר להן לקבל את הפיצוי שהן רוצות ולהמשיך הלאה בחייהן והרבה פעמים אלטרנטיבה הטובה ביותר עבורן.

<רותם אלוני: כשאנחנו קוראות להסדרים האלה דמי שתיקה יש בזה איזשהו לכלוך של ההסכם שהוא לחלוטין לגיטימי.

<רותם אלוני: אדם מפצה מישהי על נזק שנגרם לה, וזה הדבר הכי לגיטימי והכי ראוי שיקרה, ולכן יש לי קושי מאוד גדול במונח דמי שתיקה.

<יהודית שילת: הוא פוגע במתלוננת.

<יהודית שילת: המונח הזה פוגע במתלוננת ומקטין אותה.

<רותם אלוני: נכון כי היא בוחרת בהליך הזה.

<רותם אלוני: כשאשה מגיעה ומציגים לה את כל האלטרנטיבות ובסוף היא בוחרת במסלול מסוים, העובדה שהמסלול שהיא בחרה בו הופך להיות דמי שתיקה הופך את הבחירה שלה ללא לגיטימית, ויש עם זה קושי מאוד מאוד גדול.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה איתך אם הייתי בטוחה שהתהליך באמת לא סוחט אותה בדרך כדי להגיע להסכם הזה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא נכפה עליה וחוץ מזה, כולנו יודעות שהנשים שנפגעות מינית יכולות בשלבים מסוימים עד שעברו את כל התהליך לבחור באופציות אחרות.

עאידה תומא סלימאן: אסור לסגור בפניהן את האופציה.

עאידה תומא סלימאן: זה העיקר.

<רותם אלוני: אבל זה בדיוק העניין.

<רותם אלוני: הסכם שקובע שאסור לפנות למשטרה או להליך משמעתי הוא בלתי חוקי ואף אחד - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור, חשוב לציין את זה.

עאידה תומא סלימאן: על זה נאמר דמי שתיקה.

<רותם אלוני: וצריך להבין שהמקרה שמסביבו כל העניין הזה התחיל וזה העניין של מקום עבודה.

<רותם אלוני: זה משהו שהוא מקרה יוצא דופן כי פה באמת מקום העבודה התערב במחלוקת שנמצאת בין שני צדדים.

מיכל רוזין: זה יוצא דופן?

<רותם אלוני: אני אסביר גם למה.

<רותם אלוני: כי הרבה מאוד פעמים יש הסדרים בין שני עובדים, יכול להיות מצב שבו המתלוננת מרגישה שהיא לא רוצה לפנות למעסיק והיא לא רוצה לדווח והיא רוצה כן להגיע לאיזשהו הסדר וההסדר נעשה בין שני צדדים.

<רותם אלוני: אין ספק שהעובד, בעצם זה שהוא משלם פיצוי למתלוננת על הנזק שנגרם לה הוא נושא באחריות לנזק שהוא גרם.

<רותם אלוני: זה לא אותו דבר כמו מקרה שבו המעסיק משלם עבור מישהו אחר.

מיכל רוזין: אבל את טוענת שיש מעט מקרים כאלה?

<רותם אלוני: לא, אני טוענת שצריך להבחין בין המקרים האלה.

<רותם אלוני: צריך להבחין בין מקרה שבו מקום העבודה לוקח פעילות אקטיבית בתוך ההסדר שהוא בעצם לא צד לו לבין מקרה שבו שני הצדדים אוטונומיים, מקבלים החלטה ומגיעים להסדר פשרה.

<ענת מימון: חשוב לי להעיר שמבחינת החוק למניעת הטרדה מינית זה ששני עובדים עושים ביניהם את ההסכם זה לא גורע מחובות המעסיק שיודע על ההטרדה המינית לפעול לבירור העניין, גם אם זה אנונימי ולא המתלוננת עצמה פנתה אליו.

<ענת מימון: זאת אומרת הוא לא יכול לכסות עיניים ולהגיד זה לא קרה.

מרב מיכאלי: את מבחינתך זה ממש בסדר אם אין שום צעד, גם אם הוא משמעתי, כאמור, שיש בו אלמנט של סנקציה כלפי הפוגע.

מרב מיכאלי: אם יש הסכמה ויש הסכם ויש סכום מקובל - - -

<רותם אלוני: א' אני חושבת שתשלום זה סנקציה.

<רותם אלוני: אם הוא משלם מהכיס הפרטי שלו זה סנקציה.

מרב מיכאלי: אבל זה לא מה שמדובר פה.

<רותם אלוני: בגלל זה בדיוק אמרתי שצריך להבחין בין שני מקרים שבו אחד המעביד משלם עבור העובד ואז באמת העובד כשלעצמו לא נושא באחריות לבין מקרה שבו העובד משלם פיצוי על מה שהוא עשה ואז הופעלה נגדו סנקציה.

<רותם אלוני: להגיד שבכל המקרים זה הפתרון?

<רותם אלוני: ממש לא.

<רותם אלוני: אבל גם אי אפשר להגיד שבכל המקרים זה לא הפתרון.

<רותם אלוני: צריך לבדוק כל מקרה לגופו ולקבל החלטה.

<רותם אלוני: גם צריך להבין שברגע שלמעביד יש חובה להפעיל איזשהו מנגנון בעצם הפעלת המנגנון הוא כופה על המתלוננת איזשהו תהליך שלאו דווקא היא רוצה בו.

<רותם אלוני: וצריך להבין גם את המורכבות הזאת.

<רותם אלוני: חלק מהסיבה שנשים לא מתלוננות זה שהן לא רוצות שהמנגנון יתחיל לעבוד, למרות שהן צריכות כן איזשהי הכרה.

<רותם אלוני: זו סיטואציה מורכבת.

<רותם אלוני: זה לא שיש תשובה אחת - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שזו סיטואציה מורכבת, ואנחנו יודעות את זה טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת, ואנחנו לא רוצות להעמיס על גבה של אישה אחת ספציפית את כל השינוי הרצוי בנושא הזה, אבל חובתנו וחובת כל מי שחושב על החברה באופן כללי, אכן להתריע ולהגיד ולעודד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אם המצב במציאות היה אחרת והיה מאפשר לנשים אכן להתלונן בלי לעבור את שבע מדורי גיהנום ומבלי להיות מושמצת ומבלי להיות שמתעמרים בה במקום העבודה אז נשים לא היו חושבות על הסכמים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: הן מגיעות לזה כי הן יודעות שהאווירה הכללית היא לא בעדן.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שזה לא זכותנו, אלא חובתנו אנחנו להתריע על מצבים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אכן להגיד, כאשר מפכ"ל משטרה מדבר ככה הוא לא תורם לעניין.

עאידה תומא סלימאן: וכאשר חברות מתייחסות לנושאים בצורה כזו ומשתיקות את המתלוננות הן לא תורמות למאבק הכללי כי יש אינטרס ציבורי לבער את כל הנושא של הטרדה מינית ואנחנו לא נעשה את זה דרך ההסכמים האלה.

עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד לכל אישה ואני יכולה להבין, ואני עבדתי שנים עם נשים שהוטרדו מינית ואני יודעת מה הן עוברות.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש גם את האינטרס הכללי ויש גם את המאבק בתופעה כולה שאנחנו צריכות לקחת את זה על גבנו ולא המתלוננת עצמה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור ליהודית שילת מנהלת פורום תקנה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

<יהודית שילת: תודה רבה.

<יהודית שילת: אני רוצה להוסיף היבט.

<יהודית שילת: קודם כל אני מאוד שמחה על ההערות של חברתי לפני לגבי ההגדרה של הסיטואציה כדמי השתקה.

<יהודית שילת: המושג הזה צריך להחליף אותו ומהר כי הוא מקטין ופוגע את הנפגעות שגם ככה הן מרגישות מוקטנות בדרך כלל כשמדובר ביחסי מרות-סמכות.

<יהודית שילת: אם זה הסכם שהן מסכימות לו זה לא דמי השתקה.

<יהודית שילת: אף אחד לא משתיק אותן.

<יהודית שילת: הן בוחרות בזה, הן עושות את זה ככה.

<יהודית שילת: צריך לחפש הגדרה אחרת - - -

עאידה תומא סלימאן: יש הסכמה מחופש ויש הסכמה מחוסר ברירה.

<יהודית שילת: תשמעי, לקבל 8-9 מיליון זה לא ממש ברור שזה חוסר ברירה.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק החוסר ברירה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת לא.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק.

<יהודית שילת: אני חולקת על זה.

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע למה היא חולקת.

מרב מיכאלי: הביטוי באנגלית זה coercive sum זה סכום כופה.

מרב מיכאלי: זה סכום שמעמיד אותך במצב שאת לא באמת, את מוכנה, זה סכום שגורם לך לוותר - - -

<יהודית שילת: חברות, בסופו של דבר אי אפשר להפוך את כל הנגזרות של כל הסיטואציות של מרות-סמכות לכאלה פרמטרים צרים ולהביא את זה עד שם.

<יהודית שילת: ולומר שגם הפיצוי של סכום כל כך גדול הוא סוג של מרות-סמכות.

<יהודית שילת: אבל נעזוב את זה זה לא משנה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: גם אני לא מסכימה כל כך עם הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו ניתן לה את זכות הדיבור להסביר את עצמה ואחר כך אתם תתווכחו על זה.

<יהודית שילת: אני באופן עקרוני בעד שכל נפגעת תיגש, תתלונן ודבר הפגיעה יקבל את החשיפה המתאימה לו בלי שהיא תיפגע.

<יהודית שילת: אנחנו יודעים מעבודה בשטח שהסיטואציה הזאת היא מורכבת עד בלתי אפשרית שהיא לא תיפגע פגיעה נוספת.

<יהודית שילת: כי איך שלא יהיה סיטואציות כאלה מתפרסמות ובסופו של דבר השלוחות מגיעות גם אל המתלוננת עצמה.

<יהודית שילת: אני חושבת שהעובדה שמשלמים פיצוי גבוה וזה מתפרסם יש בו בעצמו הרתעה יוצאת מן הכלל וזה לא איזה מן אווירה רעה.

<יהודית שילת: אני חושבת שצריך לקבל את זה בפרופורציות.

<יהודית שילת: אני שומעת תגובות של אנשים שזה מעורר את השיח על הנושא של הטרדה מינית, שזה מעורר את תחושת האחריות, שגם המעסיקים חושבים אם אלה הסכומים שהם יצטרכו אולי, חלילה, לשלם בשביל עובד שעושה מעשה גרוע אז הם מכניסים את המערכת לתוך מעגל של השתלמויות והעלאת המודעות וטיפול בבעיה.

<יהודית שילת: אז אני אומרת, יש לפרסומים האלה איזשהו היבט חיובי לשאלת ביעור הרע.

<יהודית שילת: אבל, יש בעניין של דמי ההשתקה, ככה נקרא לזה כרגע, היבט מתעתע ואני רוצה לשתף אתכן בו.

<יהודית שילת: אנחנו הרי יודעים שביחסי מרות-סמכות הרבה פעמים הנפגעת מאוד חלשה, גם במבנה האישיות שלה, לא רק במערכת היחסים שלה עם המעסיק שלה, אלא גם במבנה האישיות שלה, ולכן היא יכולה להיות מנוצלת לרעה עוד יותר.

<יהודית שילת: והרבה פעמים בעל סמכות ובעל כוח אומר, שתלך למשטרה, הוא לא נגד זה.

<יהודית שילת: הוא לא רוצה להשתיק אותה, אבל היא לא רוצה ללכת למשטרה והיא רוצה פיצוי.

<יהודית שילת: מה אנחנו עושים בסיטואציה הזאת?

<יהודית שילת: זה סיטואציה מסובכת, סיטואציה מורכבת.

<יהודית שילת: אם אנחנו רוצים כבר לעשות דיון של להסתכל על כל ההתקדמות היוצאת מן הכלל של החקיקה במדינת ישראל בתחום הזה, יש עוד נקודת מבט שצריך לקחת אותה בחשבון.

<יהודית שילת: אני באופן אישי כמנהלת פורום תקנה מאוד גאה בזה שאנחנו מגיעים למצבים שבו ההסכמים שלנו הם הסכמי פיצוי, אנחנו לא עושים אותם לעתים קרובות כי זה לגמרי תלוי, אבל לעולם צמודה לו סנקציה חברתית מסוימת.

<יהודית שילת: אנחנו אף פעם לא מסתפקים בהסכם פיצוי, לעולם קשורה בזה גם הרחקה מהתחום הרלוונטי - - -

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק היה במקרה של ראש מועצת גוש עציון, איזה סוג של סנקציה היתה?

עאידה תומא סלימאן: כמדומני שאתם טיפלתם בתיק הזה.

<יהודית שילת: לא.

<יהודית שילת: אנחנו הפסקנו את הטיפול בשלב שבו לא רצו להגיע אלינו והטיפול עבר לגורמים אחרים.

<יהודית שילת: אנחנו את העניין של ההסכמות לא היינו מעורבים בהם.

<יהודית שילת: לנו היה חשוב לדעת רק דבר אחד, שתעמוד לצידה סנקציה חברתית.

<יהודית שילת: והיא נמצאת שם, כפי שפורסם אתם יודעים שלא היה מדובר רק בפיצוי שנעשה על פי רצונם של האנשים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מיכל גרא מרגליות, המנכ"לית החדשה של שדולת הנשים, בבקשה גברתי.

<מיכל גרא מרגליות: תודה רבה.

<מיכל גרא מרגליות: קודם כל תודה על הברכות, זה בהחלט היה מחמם את הלב ומרגש.

<מיכל גרא מרגליות: רק הערה קטנה מאוד ביחס לדברים שאמרה חברתי לפני.

<מיכל גרא מרגליות: אני לא מאמינה במבנה אישיות.

<מיכל גרא מרגליות: אני מכירה אחת מתוך אחת.

<מיכל גרא מרגליות: אני מכירה שכל הנשים הוטרדו מינית בחייהן.

<מיכל גרא מרגליות: בוודאי יש לי את הסיפורים של עצמי.

<מיכל גרא מרגליות: אני לא מכירה נשים שלא הוטרדו אבל זה רק - - -

<קריאה: לא מבנה אישיות, מבנה חברתי, תרבותי, כלכלי.

<יהודית שילת: לא, לא, לא, לא הובנתי.

<יהודית שילת: לא התכוונתי שהיא מוטרדת בגלל מבנה האישיות שלה חס וחלילה.

<יהודית שילת: אמרתי שהיא לא תמיד יכולה לעבור הליך משפטי.

<יהודית שילת: יש כאלה שיכולות ויש כאלה שלא.

<יהודית שילת: ממש לא קשור לעניין של מי מוטרדת.

<יהודית שילת: לא קשור למבנה האישיות מי שמוטרדת.

<יהודית שילת: גם את וגם אני יכולות להיות מוטרדות.

<מיכל גרא מרגליות: אני חושבת שדובר פה הרבה על למה דמי שתיקה שדובר על האינטרס של המקום המעסיק ששם זה אכן, הרבה פעמים, מזה צריך להיזהר, שזה לא יהיה דמי שתיקה.

<מיכל גרא מרגליות: אבל אני רוצה גם באמת לדבר על הנפגעת.

<מיכל גרא מרגליות: הנפגעת אכן במצב האופטימלי לא צריכה דמי שתיקה.

<מיכל גרא מרגליות: היא צריכה פיצוי על נזק.

<מיכל גרא מרגליות: גם אם זה נזק שהיא לא יכולה להוכיח אותו.

<מיכל גרא מרגליות: אבל חלק מהסיבה ללכת למסלול כזה זה בדיוק אוזלת היד של שלושת המסלולים שקבועים בחוק וגם את זה צריך להגיד.

<מיכל גרא מרגליות: התייחסה גם יושבת ראש הוועדה לעניין הזה, בעיקר למסלול הפלילי.

<מיכל גרא מרגליות: אנחנו יודעות שהמסלול הפלילי זה לא רק החוק למניעת הטרדה מינית.

<מיכל גרא מרגליות: זה כל פרק עברות המין בחוק העונשין.

<מיכל גרא מרגליות: אנחנו מכירות את המונחים של עונש שני, אנחנו יודעות את הטיפול המאוד לא מספק שיש בתחום הזה, בוודאי שיש דברים שמצטטים את המפכ"ל בעניין הזה, זה משהו שהוא מחמיר את המצב ולא ההיפך.

<מיכל גרא מרגליות: יש לנו גם המסלול האזרחי של תביעת נזיקין, בין אם זה בבית הדין לעבודה במקרה של מקום עבודה, שאנחנו יודעות שהפיצויים פשוט לא מספיק גבוהים.

<מיכל גרא מרגליות: וחשוב להגיד את הדבר הזה.

<מיכל גרא מרגליות: וכשהנפגעת הספציפית מגיעה להליך והיא יודעת שהיא יכולה לקבל במסגרת הסכם עם מקום העבודה היא כפול ממה שהיא תקבל בבית הדין לעבודה, יש לה תמריץ משמעותי לא ללכת לבית הדין לעבודה, וצריך להגיד את זה.

<מיכל גרא מרגליות: הדבר השלישי זה הסיפור של מקום העבודה, זה הבירור במקום העבודה.

<מיכל גרא מרגליות: זה הליך משמעתי שמגיע בתוך המגזר הציבורי אחרי בירור במקום העבודה ואני חושבת ש-18 שנה אחרי שנחקק החוק למניעת הטרדה מינית צריך לחשוב איך מבנים טוב יותר את תהליך הבירור הזה.

<מיכל גרא מרגליות: כי זה נכון, אמרה עורכת הדין וגנר שסעיף 7 הוא מאוד מפורש והוא לא מדבר רק על דרך יעילה להגשת תלונה ולא רק על בירור תלונה הוא מדבר ממש במונחים של לטפל ביעילות ויכול להיות שהגיע הזמן לייצר הבניה יותר ברורה של מה זה טיפול ביעילות.

<מיכל גרא מרגליות: עכשיו יש הרבה מאוד פסיקה, יש הרבה מאוד מקרים, אפשר לחשוב על זה, צריך לחשוב על העניין הזה.

<מיכל גרא מרגליות: כל התפיסה של בירור חיצוני, שלוקחים מישהו מבחוץ, שאני חושבת שזה מסלול לא רע, זה משהו שלא רע לחשוב עליו, אבל צריך גם לחשוב על השאלות של מה סמכויות החקירה שאדם כזה מקבל, שאישה כזאת מקבלת בתקווה, מה המנדט לבדיקה, איזה מנדט יש להמלצות, האם אפשר להמליץ על תחילת הליך פיטורים, שימוע לפני פיטורים.

<מיכל גרא מרגליות: עד כמה, אם בכלל, שכר הטרחה תלוי בתוצאה שמקום העבודה רוצה לקבל.

<מיכל גרא מרגליות: ששוב אני לא אתייחס לשום מקרה ספציפי, אבל זה בוודאי, אנשים יודעים מה מצופה מהם ומה הם צריכים לספק.

<מיכל גרא מרגליות: וברור שזה צריך להיות מנותק ושכר הטרחה לא יכול להיות קשור בשום צורה לעניין הזה.

<מיכל גרא מרגליות: אני אגיד עוד דבר שנאמר הרבה מאוד פעמים, קצר מאוד, שזה העניין, האם יכולנו לדמיין באיזשהי צורה עבירה אחרת שבכיר בבנק יהיה חשוד בה, גניבה למשל, ושזה יהיה הטיפול.

עאידה תומא סלימאן: ברור שלא.

<מיכל גרא מרגליות: בדיוק.

<מיכל גרא מרגליות: ואיכשהו במקומות של הטרדה מינית, פגיעה מינית, מאוד קל ללכת למשהו שהוא מאוד מאוד מטשטש.

<מיכל גרא מרגליות: דיברו פה הרבה על הנזק של דמי שתיקה שהוא בוודאי קיים.

<מיכל גרא מרגליות: אני מסכימה שלא המתלוננת צריכה לקחת את זה על עצמה, אבל אין ספק שלהשאיר את האדם במקום העבודה, לאפשר לו את החשיפה לנפגעות פוטנציאליות נוספות, שלא לדבר על המקרה של תפקידים ציבוריים, שלא לדבר על המקרה של כסף ציבורי, זה בוודאי דברים שצריכים להיות בחשבון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי להוסיף בכל נושא הבירור גם כן מהן, לא רק הסמכויות והמנדט של ההמלצות וכולי וכולי, אלא גם כן מה הרקע של הבורר שמביאים אותו.

עאידה תומא סלימאן: האם בכלל מבין בנושא של הטרדות מיניות ומה עובר על מוטרדת או נפגעת ואיך אפשר לנהל חקירה כזו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דבר מאוד חשוב.

מרב מיכאלי: בהקשר הזה גברתי, אם יורשה לי להוסיף, אני חושבת שעוד דבר שאנחנו צריכות לתת עליו את הדעת זה המעמד הלא מוסדר של הממונה על הטרדה מינית במקום עבודה.

עאידה תומא סלימאן: זה נושא שאנחנו כבר העלינו אותו 100,000 פעמים.

מרב מיכאלי: זה דוגמא ממש מצויינת למשהו שדווקא החוק ראה לנגד עיניו וכן נתן לזה כתובת אבל הכתובת היא בעצם אין לה סמכות - - -

עאידה תומא סלימאן: הכתובת לא רק שאין לה סמכות.

עאידה תומא סלימאן: הרבה פעמים היא צריכה להתעמת עם אנשים שיש להם יחסי מרות איתה והיא לא מקבלת גיבוי וגב מהממונים עליה.

מרב מיכאלי: במקרה הזה למיטב הבנתי עקפו אותה בכלל, לא היה שום say בסיפור הזה ואני בטוחה שיש רבים כאלה.

מרב מיכאלי: ככה שכל הרעיונות המצויינים האלה צריכים לבוא יחד עם החשיבה הזו.

<ליאת קליין: אפשר להגיד רק משפט אחד בקשר לפיצויים.

עאידה תומא סלימאן: משפט.

<ליאת קליין: הנושא של גובה הפיצוי שבתי הדין פוסקים הוא סופר דרמטי כי זה גם השאלה של מה, לא רק של הסנקציה על הפוגע, אדם שיודע שהוא צריך לשלם מיליון שבשביל רוב האנשים בעולם זה הרבה מאוד כסף.

<ליאת קליין: זה א' סנקציה משמעותית וגם ירתיע אותו מלעשות את זה שוב.

<ליאת קליין: זה נקודה סופר חשובה.

<ליאת קליין: כל עוד הפיצוי הוא נמוך, המסלול הזה באמת עדיף וזה מה שצריך - - -

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין קרן בר יהודה.

<קרן בר יהודה: תודה.

<קרן בר יהודה: אני גם מייצגת מוטרדות וגם משמשת כאחראית למניעת הטרדה מינית במקומות עבודה במקרים שהאחראית הפנימית לא יכולה לבצע את הבירור כשמדובר באנשים בכירים מאוד שיש מרות לגביהם ואני חושבת שהדיון הזה מעלה - - -

עאידה תומא סלימאן: את משמשת כממונה במקרים ספציפיים, מוציאה את הממונה מהתמונה ואת נכנסת לתמונה?

<קרן בר יהודה: נכון.

<קרן בר יהודה: זה אופציה שהחוק מתיר אותה.

עאידה תומא סלימאן: זה מקרה של בוררות.

<קרן בר יהודה: זה לא בוררות, זה הליך בירור, זה אחראית שממונה על הצורך בירור מקרה ספציפי כשהאחראית הפנימית מנועה מלברר בדרך כלל בגלל שהיא כפופה לאותו מטריד בגלל שהוא בפירמידה הארגונית נמצא כל כך גבוה שהמורא שלו מוטל גם עליה באופן שהיא לא יכולה לברר באופן אובייקטיבי.

<קרן בר יהודה: להבנתי זה גם מה שהיה במקרה המדובר, אבל אני לא מכירה את הפרטים.

<קרן בר יהודה: אני רוצה להגיד שהדיון הזה העלה הרבה מאוד דילמות, אבל אני רוצה להיות פרקטית ולהגיד איזה שני תיקוני חקיקה, לטעמי, הוא מצביע על הצורך בהם.

<קרן בר יהודה: אחד, זה הדברים שאמרה ליאת קליין בדבריה האחרונים.

<קרן בר יהודה: הפער המאוד משמעותי בין מה שאנחנו רואים גם בפרקטיקה וגם ממה שמתפרסם בתקשורת, שמצליחות מתלוננות לקבל במסגרת הסכמי פשרה, שבהן ניתן להן הכוח, הן מיוצגות על ידי עורכות דין, מצליחות לנהל משא ומתן משמעותי ולקבל פיצויים שלא נפסקים בבתי הדין לעבודה.

<קרן בר יהודה: מחייב אותנו להבין שהמסלול החלופי הזה שהתפתח מצביע על הקושי שבחוק.

<קרן בר יהודה: מצביע על הקושי שבחוק גם מכיוון המתלוננות, אבל גם מכיוון המטרידים כי המטרידים מוכנים לשלם מחירים הרבה יותר גבוהים ממה שפוסק בית הדין לעבודה.

<קרן בר יהודה: מה שהופך את בית הדין לעבודה, את המסלול הזה, למסלול שהפך לכמעט ריק מתוכן, כמעט עקר.

<קרן בר יהודה: אם אני צריכה לקחת נפגעת למסלול של 3-4 שנים הליך בבית הדין לעבודה, חקירה נגדית, אי וודאות, אי הבנה לפעמים של השופטים, שבסופו היא תקבל פיצוי של 50,000 ₪, 60,000 ₪.

<קרן בר יהודה: ולעומת זאת בהסכם פשרה שבו היא מתחייבת לסודיות, סודיות שאגב גם בית הדין לעבודה מחיל על שמות של מטרידים בניגוד לשמות של החברות, הבחירה היא מאוד קלה וברורה.

<קרן בר יהודה: עדיף הסכם פשרה.

<קרן בר יהודה: עדיף הסכם פשרה כי הוא מאפשר לי לקבל פיצוי יותר גבוה.

<קרן בר יהודה: הקושי הזה, העלינו אותו כבר בסיבוב קודם, ולשמחתי חברת הכנסת מיכל רוזין הצליחה להעלות את סכום הפיצוי מ-50,000 ₪ ל-120,000 ₪ .

<קרן בר יהודה: ומה שהשטח מגלה לנו, שהסכום הזה גם לא מספיק משמעותי, שהסכום הזה עדיין נמוך ביחס למה שאנשים מוכנים לשלם - - -

עאידה תומא סלימאן: כנראה הכללים של השוק גם כופים את עצמם בעניין הזה.

<קרן בר יהודה: מראים לנו מה באמת פיצוי ראוי להטרדה מינית ובעניין הזה לא צריך להיות הבדל בין מעסיק עשיר למעסיק עני.

<קרן בר יהודה: הטרדה היא הטרדה.

<קרן בר יהודה: החלק השני הוא המסלולים שהחוק מאפשר.

<קרן בר יהודה: כאשר המסלול בתוך מקום העבודה הפיקוח האמיתי היחיד שיש עליו הוא באמצעות תביעה אזרחית.

<קרן בר יהודה: זאת אומרת, אם אני נפגעתי במקום העבודה שלי והמעסיק שלי לא טיפל, אני יכולה לתבוע אותו בבית הדין לעבודה ושוב להגיע לאותה תקרת פיצוי של 120,000 ₪.

<קרן בר יהודה: אין פיקוח אחר.

<קרן בר יהודה: והיות שזה הפיקוח, הפיקוח הוא בתביעה כספית, גם כאן ההגעה להסכמי פיצוי כספיים מועילה בהכרח למתלוננת כי עוד פעם היא תעבור את כל המסלול בבית הדין לעבודה ותגיע בסוף לפיצוי נמוך יותר ממה שהיא מקבלת ככה.

<קרן בר יהודה: בעניין הזה, התחלנו לעשות תיקון בתחום האקדמיה.

<קרן בר יהודה: חייבנו את המוסדות האקדמיים בתיקון התקנות לדווח למועצה להשכלה גבוהה ולדווח גם לוועדה.

<קרן בר יהודה: ישבה לפני כמעט 7 שנים וועדה במשרד ראש הממשלה, בראשות ד"ר אורית קמיר, שבחנה את האפשרות לפקח על המנגנון של הממונות במקום העבודה, וההצעה היתה אז בין היתר שכל מקומות העבודה, והבעיה היא גם במקומות העבודה הפרטיים וגם הציבוריים, יצטרכו להעביר דיווחים שהם לא דיווחים שמיים ולא דיווחים עם פרטים על מקרה ספציפי, אלא דיווחים סטטיסטיים, בכמה מקרים הם טיפלו, מה היה בסוף המקרים האלה מבחינת טיפול משמעתי ויש לנו את נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה שהיא המקום הטבעי והנכון לפיקוח כזה.

<קרן בר יהודה: היא עוסקת ממילא בתחום של מניעת הטרדה מינית.

<קרן בר יהודה: אני חושבת שזה תיקון חקיקה שמתחייב והגיע זמנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: מר אבנר פורת.

עאידה תומא סלימאן: ארגון חותם.

<אבנר פורת: מבלי להתייחס למקרים ספציפים וגם מעבר לנקודות החשובות שהועלו פה בדיון על שימוש בכספי ציבור והתערבות של המעסיק בעניין אני רוצה לגעת בנקודה שלא עלתה פה וזו נקודת מוצא לדיון, זו הנחת יסוד שאני חושב שלא ברורה לחלוטין.

<אבנר פורת: בכל אותם מקרים שבעצם לא התבררו לא בפני בתי משפט או בפני גורמים חוקרים אחרים ברור שהתלונה אמיתית.

<אבנר פורת: הדבר הזה מתבסס כנראה על אותה אגדה אורבנית משנות ה-70 שבתחום הפגיעות על רקע מיני יש רק 2% תלונות שווא.

<אבנר פורת: הדבר הזה, למשל יצא נייר מדיניות של פורום קהלת לפני 8 חודשים.

<אבנר פורת: מחקר - - -

עאידה תומא סלימאן: איזה פורום?

<אבנר פורת: פורום קהלת.

<אבנר פורת: מחקר מאוד ארוך בעניין שמביא נתונים אחרים ומדבר על מחקר של ה-FBI משנות ה-80 שמדבר על בין 8%-20%.

<אבנר פורת: מחקרים אחרים שמדברים על 40% בתלונות על אונס של תלונות שווא.

<ליאת קליין: יש לך מחקר ישראלי?

<אבנר פורת: אני חושב שאין מחקר ישראלי בעניין.

<ליאת קליין: אז זה קצת מסוכן להגיד אגדה אורבנית כי זה הנתונים של מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אמרנו שאנחנו מאוד מושפעים מהאמריקאים.

<אבנר פורת: אני אומר, התופעה הזאת היא תופעה הרבה הרבה יותר מושתקת שמשום מה ראוי לדון בה ולא דנים בה בנושא של תלונות שווא וזה נעלם פה מהדיון.

<אבנר פורת: אם כבר מחפשים, ורק דרך אגב אני אזכיר, תופעות מושתקות, יש תופעות הרבה הרבה יותר מושתקות שמשום מה לא מגיעות לשולחן הוועדה.

<אבנר פורת: אז אני רק אתן מספר דוגמאות.

<אבנר פורת: הנושא של חיילות קרביות עם נזקים פיזיים נוראים שלא דנים בזה.

<אבנר פורת: הנושא של אלימות נשים כלפי בני זוגן - לא דנים בזה.

<אבנר פורת: הנושא של הטרדות על רקע - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה אדוני.

עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי לטענות שלך ששייכות לדיון, אבל להתחיל עכשיו בכאילו להעביר ביקורת על מה הוועדה מגיע לשולחנה ומה לא מגיע אני לא חושבת שזה קשור לדיון הזה.

<אבנר פורת: זה לא קשור לדיון אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא קשור לדיון אז בוא נתמקד בדיון.

<אבנר פורת: עברתי לצורך הדיון על כל הנושאים שהוועדה דנה מאז הבחירות - - -

עאידה תומא סלימאן: אז אוקיי אני מודה לך על ההערכה והדקדוק במה שעושה הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנתת לעצמך זכות מאוד משונה כדי לתרום לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: כשארצה שנעריך את עבודת הוועדה, אני חושבת שיש הרבה נשים שמודות על העשייה של הוועדה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אם חסרים למישהו או למישהי דיונים בוועדה הזו או נושאים שלא עלו, נשמח לשמוע על זה.

עאידה תומא סלימאן: במקום לבוא ולבזבז את הזמן בלהטיח האשמות.

<אבנר פורת: אני אשמח להעביר את הנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל תודה רבה על כל ההערות וההארות שהיו בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהצלחנו לגופו של עניין ולא לתוך דיווחים והשערות על התלונות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדיון הזה דיון מאוד תורם לשיח או בעצם דיון שיכול לעצור או יכול באמת להעלות שאלות עיקריות בזמנים שאנחנו כולנו מודאגים/מודאגות מהרוח הנושבת.

עאידה תומא סלימאן: והניסיון הזה להפוך את כל ההתקדמות ולהפוך את כל ההישגים שעשינו בשנים האחרונות בעיקר כדי להגן על הנשים ועל כל מי שנפגע מהטרדות מיניות ולא רק הנשים.

עאידה תומא סלימאן: נכון שרוב הנפגעים מהטרדות מיניות זה נשים, אבל אל נשכח שיש גם ציבור אחר, לפעמים צעירים, גברים וילדים שנפגעים מהעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: וכל מי שירצה לפגוע בהישגים בנושא הזה צריך לקחת בחשבון שהוא פוגע בציבור רחב ופוגע בכל האפשרות להגן על קבוצה מהציבור שמצאה את עצמה בנקודת זמן מוחלשת ולא יכולה להגן על עצמה.

עאידה תומא סלימאן: ושלא יהיה לאף אחד הרגשת ניצחון כאשר הוא פוגע במאבק הזה.

עאידה תומא סלימאן: כי בעצם אנחנו פוגעים בעצמנו כאשר פוגעים במאבק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רושמת בפנינו את אי קבלת ההתנצלות שהיתה מבנק ישראל ומבנק הפועלים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת הייתה התחמקות בלעמוד מול הציבור ולתת דיווח כללי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא רצינו להיכנס לפרטי הפרשייה, אבל האם זה מקובל, האם זה נהוג, האם יש כללים ברורים בלמנוע שימוש בכספי ציבור כדי לכסות ולנקות אחרי פשעים שהחוק אומר שאסור לנקות אחריהם.

עאידה תומא סלימאן: וכמה הסכמים היו כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחובה היה על בנק ישראל ועל בנק הפועלים להגיע ולהשמיע ולדווח לציבור.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו לא נרפה מזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבטיחה לכן שהן עוד יגיעו ויצטרכו לתת את התשובות האלה.

עאידה תומא סלימאן: לא רק לוועדה, אלא לציבור בכללותו שמחכה לדיווחים מסוג זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלצערי הרבה שבנק ישראל וכנראה בנק הפועלים, ולא אתפלא לשמוע שעוד מוסדות, נרדמו בשמירה על אי מתן אפשרות לניצול סעיפים בחוק בצורה שתגרע מזכותן ומזכות הנשים שבא החוק הזה כדי להגן עליהן.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד ארצה לשמוע אחר כך את תוצאות הבדיקה.

עאידה תומא סלימאן: הדיון הזה העלה סוגיות שכרוכות בבדיקת רגולציה שקשורה בחובות דיווחים של מקרים כאלה ושל הסכמים כאלה, שחייבים לבדוק האם הרגולציה באמת מגיעה לכלל המוסדות.

עאידה תומא סלימאן: לא רק הציבוריים אלא באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעות שהיא לא מגיעה.

עאידה תומא סלימאן: צריך אולי לחשוב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחכות לרענון של התקנות מצד משרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר פנינו כמה פעמים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שבקרוב נשמע שאכן סיימתם את העבודה שעושים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות גם כן לבדוק עוד נושאים שקשורים בחוק שכרוכות גם בתהליכי בירורים.

עאידה תומא סלימאן: איך מתקיימים התהליכים האלה, מה בדיוק הסמכויות של הבוררים, עד כמה המנדטים להמלצות, כי בסופו של דבר זה תהליך שמשתמשים בו כדי לא ללכת לתהליכים האחרים שקיימים בחוק בדרך כלל.

עאידה תומא סלימאן: אז כדאי מאוד להבהיר את העניין הזה ולהיכנס לדקויות של איך החוק מנחה את התהליך הזה.

עאידה תומא סלימאן: גם כן עלה כל הנושא של בדיקת העניין של חשיפה לציבור על הסכמים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: העניין של הענשת המטריד או הפוגע.

עאידה תומא סלימאן: וגם כן, איך אפשר לבדוק את הסעיף השני, האם בהסכמים האלה קיים מה שנכתב בחוק שצריך להבטיח המנעות מהישנות של מקרים כאלה ואחרים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בוועדה, ואני אדאג לזה באופן אישי, עם הייעוץ המשפטי, נעשה את הבדיקה ונבדוק ואם באמת אפשר להכניס את השינויים.

עאידה תומא סלימאן: אשמח לכל תרומה שהצגתם עכשיו בוועדה של נשות מקצוע, של מוסדות שמתמחים בנושא הזה, ואנחנו נקדם את זה הלאה.

עאידה תומא סלימאן: כדאי להזכיר גם כן שלצערי הרב חלק מהפרשיות האלה ושל דמי השתיקה.

עאידה תומא סלימאן: ואני אכן אשתמש בדמי שתיקה, לא בכדי לנגח בנושא או לגרוע מזכותה של מתלוננת אכן לקבל את הפיצוי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו נאבקנו שנים, לפני שאני הגעתי לבית הזה אני הייתי חלק מהמאבק של התנועה הפמניסטית באופן כללי וארגוני הנשים וגם חכ"יות בזמנו, כדי להבטיח את הזכות הזו לקבל פיצוי על העוול שנעשה למתלוננת.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו שוב מדגישות את זה, אבל כדי לנצל את זה כדי להשתיק נשים וכדי לכפות הסכמים, ואני לא אומרת עכשיו שכל הסכמי הפיצויים הם כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל לכפות פיצויים שהם דמי השתקה, זה לא מקובל עלינו.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא יכול להיות במיוחד כאשר דמי השתיקה משולמים על ידי הארגון המעסיק ומכספי ציבור.

עאידה תומא סלימאן: אני שוב אומרת את זה כדי להדגיש את זכותה של המתלוננת האחת לטפל במקרה לפי רצונה וכמה שהיא יכולה לשאת בעול הזה, אבל אנחנו לא צריכות להתחמק מהאחריות הציבורית שלנו כלפי החברה הישראלית באופן כללי ולנשים במדינת ישראל, שאנחנו נגן על זכותן גם כן להתלונן ונגן על זכותן לחשוף את הפוגעים כדי שלא יחזרו על המקרים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: בהרבה מהמקרים האלה של דמי השתיקה השתמשו בדמי השתיקה האלה גם כן כדי לכסות על עבריינות מסוג אחר בתוך המוסדות האלה.

עאידה תומא סלימאן: ויש חשד בהרבה מהמקרים גם כן שהיו הסכמים אחרים שניסו להשתיק אנשים שהתריעו על עבירות בתוך המוסדות, ויש הרבה מקרים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה עכשיו להוציא דיבה לשום ארגון, אבל הייתה פרשה גם כן בשבועות האחרונים שקשורה בחברת שיכון ובינוי וסולל בונה שאנחנו חושבות שכדאי מאוד שהמוסדות יכנסו לעניין ויבדקו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אם זה המשטרה או כל גוף אחר שיש לו את הסמכות לחקור את הנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם ואני נועלת את הישיבה.