ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 510, 2016-11-24 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו דנים בפרק של עידוד השקעות הון.

<שלומית ארליך: פרק ז', עידוד השקעות הון, עמוד 486.

<שלומית ארליך: בישיבה הקודמת התחלנו לעבור על סעיף 83(1), (2), (3) ו-(4).

<שלומית ארליך: הדבר האחרון עליו דיברנו הייתה פסקה (4)(ג) בעמוד 488 שמדברת על העניין של תנאי בר תחרות, אפשרות הבחירה בין הכנסות מכל מכירות המפעל או הכנסות ממכירות שנוספו בשל ההרחבה.

<שלומית ארליך: אולי נמשיך מהנקודה הזאת.

משה גפני: השאלה אם לממשלה יש מה לומר.

<אמיר רשף: הסברנו את זה.

משה גפני: אני שואל אם יש לכם מה לומר.

משה גפני: בכל אופן, כשעוברים כמה ימים, בממשלה מתחדשים דברים.

<נחום איצקוביץ': אני מוכן לחזור על ההסבר אם תרצו לעניין הספציפי הזה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו נחזור לזה בסוף הישיבה עת נרצה לעשות סיכום.

משה גפני: אני מניח שאתם תבקשו להפחית דברים ולהוסיף דברים.

משה גפני: לא?

<אמיר רשף: בשלב זה אנחנו לא מבקשים.

משה גפני: אם כן, בסוף הישיבה אני אצביע.

<אמיר רשף: כן אדוני היושב ראש.

<אמיר רשף: הצעת החוק כפי שהובאה בפני הוועדה.

משה גפני: היו אלי כמה טלפונים הבוקר ואתמול.

משה גפני: אתם לא רוצים פסקת יציבות או משהו?

משה גפני: כלום?

<גיא גולדמן: רוצים פסקת יציבות.

<גיא גולדמן: העברנו פסקת יציבות לוועדה.

<גיא גולדמן: דיברנו עם שלומית.

<שלומית ארליך: הנוסח עדיין לא הגיע אלי למייל.

משה גפני: לא זאת השאלה.

משה גפני: השאלה היא אם אתם רוצים או לא רוצים.

<גיא גולדמן: אנחנו רוצים.

<קריאה: אנחנו רוצים לבצע שינויים.

משה גפני: רוצים לבצע שינויים.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: זה הדבר היחיד שביקשתי לדעת.

<עדנה הראל פישר: אבל צריך לקיים על זה דיון.

<עדנה הראל פישר: צריך לקיים דיון על העניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא מעבירים בוועדה הזאת – אני לא יודע איך זה במדינות אחרות בעולם – שום סעיף, אפילו לא מילה, בלי שמקיימים עליה דיון ושומעים את משרד המשפטים כשיש צורך.

<עדנה הראל פישר: אנחנו מעריכים את זה.

<גיא כץ: לשכת עורכי הדין.

<גיא כץ: יש לנו הערה לסעיף 18(ד).

משה גפני: לסעיף שכבר דיברנו עליו?

<גיא כץ: סעיף 18(ד) הוא סעיף שמגדיר מהי מכירה לעניין מפעל בר תחרות.

<גיא כץ: זה לא כולל כרגע הכנסה טכנולוגית מועדפת.

<גיא כץ: כלומר, יוצא כאן מעגל שוטה שכאילו מפעל טכנולוגי מועדף לא יהיה מפעל בר תחרות.

<גיא כץ: צריך להכניס ב-18(ד) גם הכנסה טכנולוגית מועדפת.

<גיא כץ: זה עניין טכני.

<גיא כץ: אני מתאר לעצמי שזו הייתה הכוונה אבל צריך להכניס כאן גם הכנסה טכנולוגית מועדפת.

משה גפני: תחזור על הדברים בבקשה.

<גיא כץ: סעיף 18(ד) מגדיר מהי מכירה לעניין מפעל בר תחרות.

<גיא כץ: מפעל טכנולוגי מועדף, אותם מפעלי היי-טק שדיברנו עליהם בפעם הקודמת - - -

<שלומית ארליך: רגע.

<שלומית ארליך: אתה אומר 18(ד) אבל הכוונה היא ל-18א.

<גיא כץ: 18א(ד).

<שלומית ארליך: 18א(ד)(3).

<שלומית ארליך: זאת בעצם פסקה 4(ג).

<שלומית ארליך: אנחנו עדיין בעמוד 488, פסקה בה עצרנו בפעם הקודמת.

<גיא כץ: נכון.

משה גפני: תגיד במשפט מה אתה אומר.

<גיא כץ: אותה פסקה מגדירה מהי מכירה לעניין מפעל בר תחרות.

<גיא כץ: מפעל טכנולוגי מועדף, אותם מפעלי היי-טק עליהם דיברנו בפעם הקודמת, צריכים להיות מפעלים ברי תחרות.

<גיא כץ: אין חפיפה בין ההגדרה של מכירה ומפעל טכנולוגי מועדף לבין המכירה ומפעל בר תחרות.

<גיא כץ: צריך פשוט להשוות ביניהם.

<גיא כץ: בסעיף 18א(ד) ייכנס גם זה.

משה גפני: מישהו מתייחס למה שהוא אומר?

משה גפני: אם אתם לא מתייחסים, אני מקבל את זה, רושם וזהו.

<גיא גולדמן: אנחנו מקבלים את זה.

משה גפני: בסדר.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לפסקה (5).

<גיא גולדמן: (5) בסעיף 25, בכל מקום, במקום "המינהלה" יבוא "מינהלת השקעות בתיירות" ובמקום "המנהל" יבוא "מנהל מינהלת השקעות בתיירות".

<אמיר רשף: נחום, אתה רוצה להסביר?

<אמיר רשף: זה קשור לשינוי בוועדת הערר.

<נחום איצקוביץ': כן.

<נחום איצקוביץ': זה קשור לבקשה שלנו שתבוא בסעיף יותר מאוחר לבטל את ועדת הערר שנוגעת להחלטות מינהלת מרכז ההשקעות ואני רוצה להסביר מעט באריכות כי יש לזה חשיבות.

<נחום איצקוביץ': המצב של עשר השנים האחרונות, ועדת הערר היא ועדה חיצונית שבאה לדון בבקשות של חברות על החלטות המינהלה והמנהל.

<נחום איצקוביץ': היא ועדה שצריכה להמליץ לפני שני שרים, שר האוצר ושר הכלכלה, בשעתו שר התמ"ת, אלא מה שקרה בעשר השנים האחרונות, שלוש שנים לפני כהונתי הוועדה לא מונתה על ידי הממשלה והשרים נמנעים מלקבל הכרעה.

<נחום איצקוביץ': אז חברה מוצאת את עצמה חמש, שש, שבע שנים ללא הכרעה.

<נחום איצקוביץ': המצב הזה הוא בלתי נסבל משני כיוונים.

<נחום איצקוביץ': כיוון אחד, מצדה של החברה כי לכאורה מופיע נושא פתוח בנושא ההשקעות שלה לרבות לעתים גם חיוב והחזר מענקים כאשר היא לא עמדה בתנאי החוק.

<נחום איצקוביץ': דבר נוסף, כתוצאה מזה שהנושא פתוח, יש לה מניעה גם להיכנס להשקעות חדשות.

<נחום איצקוביץ': מצד שני, הממשלה לגבי אלה שלא עמדו בהחלטות שלה, בתקנות ובחוק עצמו, איננה יכולה לגבות את החזר המענקים כנדרש בחוק.

<נחום איצקוביץ': המצב הוא בלתי אפשרי כאשר שרים אינם מכריעים.

<נחום איצקוביץ': יש למעלה ממאה החלטות של ועדת ערר.

משה גפני: למה שינוי הנוסח יעשה את השינוי המהותי הזה?

<נחום איצקוביץ': הנוסח כאן קובע - - -

משה גפני: מה חשבו עד היום?

משה גפני: מה זאת המינהלה.

<שרגא ברוש: לא יכול להיות שלא יהיה ערעור על המינהלה.

<שרגא ברוש: זה שהשרים לא עושים את עבודתם, יש בחירות כל ארבע שנים ומחליפים את הממשלה.

<נחום איצקוביץ': תרשה לי, הרי סיכמנו את זה גם אתך ובאנו להתייעץ אתך.

משה גפני: טוב שאמרת שיש בחירות כל ארבע שנים.

<שרגא ברוש: אחרי כן אמרתי עוד משפט.

משה גפני: זה קצת תמוה.

משה גפני: רוצים לשנות את השם, בסדר, אולי זה שם יותר יפה.

<נחום איצקוביץ': לא.

<נחום איצקוביץ': זה לא שם.

<שרגא ברוש: את הערעור.

<נחום איצקוביץ': אם יורשה לי להסביר.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך מה אני לא מבין.

משה גפני: מה היה עד היום עם השם מינהלה?

משה גפני: לאן זה הלך.

<נחום איצקוביץ': זה לא קשור לשם המינהלה.

<נחום איצקוביץ': יש מינהלה במשרד התיירות.

<נחום איצקוביץ': משרד התיירות מבקש להמשיך בנושא של ערר.

<נחום איצקוביץ': הסעיף הזה בא ואומר בגדול, הפרשנות המקצועית שלי, שוועדת ערר בכל מה שנוגע לחוק עידוד השקעות הון נושא מענקים שיושב במשרד הכלכלה, לא תהיה יותר ועדת ערר.

<נחום איצקוביץ': היא תתבטל.

<נחום איצקוביץ': במקומה יש הליך חלופי אותו בדקנו – בין היתר אתך, שרגא – וההליך החלופי, יש גורם שיכול לערער ולעתור כנגד החלטות מרכז ההשקעות, המינהלה או המנהל.

<נחום איצקוביץ': אנחנו בדקנו את זה וההחלטות הללו הרבה יותר טוב שתידונה בבתי משפט לעניינים מינהליים.

<נחום איצקוביץ': הממוצע של הכרעת בתי משפט לעניינים מינהליים בנושאים שנוגעים אלינו הוא שישה חודשים.

משה גפני: עד היום היכן הוגש הערר?

<נחום איצקוביץ': עד היום הערר הוגש לוועדת ערר שהיא חיצונית למרכז ההשקעות, למשרד הכלכלה.

משה גפני: מה קורה לפי ההצעה הזאת.

<נחום איצקוביץ': לפי ההצעה הזאת אנחנו מציעים לבטל את ועדת הערר ולאפשר לחברות לעתור ישירות לבתי משפט לעניינים מינהליים.

משה גפני: ולא תהיה ועדת ערר?

<נחום איצקוביץ': לא תהיה ועדת ערר.

משה גפני: למה צריך לעתור?

משה גפני: למה אי אפשר קודם כל להתדיין?

<נחום איצקוביץ': כיוון שבפועל יש צבירה או הצטברות של למעלה ממאה החלטות של ועדת ערר, שהיא ועדה ממליצה, לא ועדה תקציבית, והיא מנסה ביושר ובתום לב, וההחלטות האלה אינן מוכרעות על ידי שרים לדורותיהם.

<נחום איצקוביץ': אני לא בא להגיד שר פלוני אלמוני.

משה גפני: טוען שרגא ברוש טענה צודקת.

משה גפני: תחליף את השרים.

משה גפני: הרי זה התפקיד שלהם.

<נחום איצקוביץ': גם בחילופי השרים זה לא קורה.

<נחום איצקוביץ': מעבירים ארגזים משר לשר, יש שני שרים, לעתים אינם מסכימים זה עם זה.

משה גפני: למה זה.

<נחום איצקוביץ': כיוון שיש הכרעות ששרים אינם רוצים לקבל ואני לא בא להעביר ביקורת על אף שר.

משה גפני: זה לא משנה.

משה גפני: אני שואל טכנית.

<נחום איצקוביץ': אנחנו רוצים לפתור את הבעיה לחברות.

<שרגא ברוש: אני אתך.

<נחום איצקוביץ': החברות נמצאות במצוקה כאשר למעלה מחמש-שש שנים אין - - -

משה גפני: לי יש חברה ויש לי ערר והערר עובר בארגזים משר לשר.

<נחום איצקוביץ': ולא קורה כלום.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני לא יכול ללכת לבית משפט?

<נחום איצקוביץ': אתה יכול אבל הן ממתינות להחלטה.

<נחום איצקוביץ': במקום ללכת ישר בתוך שישה חודשים לקבל הכרעה.

משה גפני: איך זה משתמע מהסעיף?

<נחום איצקוביץ': עוד משפט אחד.

<נחום איצקוביץ': הפורום הזה וגם הכנסת הבינה את זה בחוק החדשנות וביטלה גם את ועדת הערר בכל מה שנוגע למדען הראשי מסיבות דומות, כיוון שההליכים מתמשכים ומתמשכים.

<נחום איצקוביץ': העובדה היא שבבתי המשפט ההכרעה מתקבלת בלוח זמנים הרבה יותר קצר וענייני.

משה גפני: אם לזה אתה מתכוון, מבחינתי זה עצוב.

<נחום איצקוביץ': יכול להיות שזה עצוב, אבל אני מסתכל על חברה שלא קיבלה תשובה.

<שרגא ברוש: כבוד היושב ראש, אני מסכים לגמרי עם מנהל מרכז ההשקעות כפתרון.

<שרגא ברוש: צר לי שזה המצב שאנחנו צריכים לחפש פתרון.

<שרגא ברוש: אם השר לא חותם תוך שבועיים, זה כאילו הוא חתם.

משה גפני: איך ידעת שזה מה שאני רוצה להגיד?

<שרגא ברוש: כי בדרך כלל אני מתכוון לדעת גדולים.

משה גפני: למה באמת הם לא עושים את זה?

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: יש רשות מבצעת, הרשות המבצעת פשוט נכשלה בתפקידה, זה מה שאתה אומר בסעיף הזה, היא לא מסוגלת, יש לה שתי ידיים שמאליות.

<נחום איצקוביץ': אני לא אמרתי את זה.

משה גפני: אני אומר את זה.

משה גפני: אתה לא אמרת כלום.

משה גפני: אני אומר.

משה גפני: היא לא מסוגלת לעשות שום דבר ואז אתה אומר מראש בוא נלך לרשות השופטת שהיא תבצע את זה.

משה גפני: למה אי אפשר לקבוע פרק זמן סביר שעד אז צריך המערער לתת תשובה.

משה גפני: במידה ולא נתנו תשובה עד פרק הזמן הסביר מבחינת

משה גפני: כם, אתם יודעים בדיוק מה צריך, רואים את הדבר כאילו ניתנה תשובה חיובית.

<נחום איצקוביץ': יש הכרעות שהן הכרעות תקציביות.

<נחום איצקוביץ': ההכרעות התקציביות אינן יכולות להיות בוועדת ערר בלבד כי ועדת ערר עוסקת בעניינים המינהליים על דרך שנתקבלה - - -

<שרגא ברוש: למה שופט יכול?

<נחום איצקוביץ': שופט מוסמך לומר.

<שרגא ברוש: תסמיך את ועדת הערר.

<נחום איצקוביץ': אני לא יכול להסמיך את ועדת הערר.

משה גפני: כמה זמן צריך ערר?

<נחום איצקוביץ': אני רק מתאר לך את התמונה.

משה גפני: בערך?

משה גפני: כמה זמן צריך באופן נורמלי?

משה גפני: חודש?

משה גפני: חודשיים?

משה גפני: כמה זמן צריך?

<נחום איצקוביץ': הרבה יותר.

משה גפני: חצי שנה.

<נחום איצקוביץ': כן, אבל זה לא קורה.

משה גפני: אני מציע שיהיה כתוב שוועדת הערר תדון בזה עד חצי שנה.

משה גפני: במידה ולא נתנו תשובה, יראו את הדבר כאילו ניתנה תשובה חיובית.

<אמיר רשף: על הערר.

משה גפני: כן.

משה גפני: על הערר.

<אמיר רשף: בלי השרים.

משה גפני: כן.

<סיון סיגטי: צריך להבין שיש כאן עינוי דין ליותר ממאה חברות.

משה גפני: אנחנו פותרים את הבעיה.

<שרגא ברוש: תוציאו את השרים מהתמונה והכול יסתדר.

משה גפני: פותרים את הבעיה.

משה גפני: יש ועדת ערר וועדת ערר תחליט.

משה גפני: תגידו אתם מה הזמן.

<סיון סיגטי: יש הוראת מעבר.

<סיון סיגטי: אמרנו שהעררים התלויים ועומדים - - -

<עדנה הראל פישר: זה בסדר.

<עדנה הראל פישר: זאת הוראת מעבר אבל אתה מדבר מבחינת הוראת הקבע שוועדת הערר תחליט.

משה גפני: כן.

משה גפני: היא תחליט.

משה גפני: במידה והיא לא תחליט, יראו את הדבר כאילו תשובה חיובית.

משה גפני: זה דבר לא תקין.

משה גפני: אתם הייתם צריכים למנוע את הסעיף הזה.

משה גפני: אני בהתחלה חשבתי שמדובר על סתם מינוח.

<עדנה הראל פישר: לא.

<עדנה הראל פישר: אנחנו יצרנו הסדר שהוא הסדר שחשבנו שהוא מיטיב.

משה גפני: את מעבירה נושא שבידי הרשות המבצעת לרשות השופטת.

משה גפני: את אומרת מראש שאני כממשלה נכשלתי ואת רוצה שאני אהיה שותף לזה?

משה גפני: מילא היית אומרת את זה בקדנציה הקודמת שהממשלה נכשלה, עוד הייתי חושב על זה אבל גם לא הייתי מסכים.

<עדנה הראל פישר: אני לא העברתי לרשות השופטת.

<שרגא ברוש: אולי מה שהיושב ראש אומר, זה הפתרון.

<עדנה הראל פישר: אני לא פוסלת על הסף.

<עדנה הראל פישר: נשקול את זה.

<שרגא ברוש: נוריד את השרים מהעניין.

משה גפני: אל תתנו תשובה עכשיו.

משה גפני: אני לא אסכים לדבר כזה.

משה גפני: אנחנו באים, מרימים ידיים ואומרים שמכיוון שבלאו הכי אין פתרונות והשרים מעבירים את זה בארגזים, ואני מסכים, אתה מציג את העובדות כפי שהן, אבל ברגע שהשרים ידעו או ועדת ערר תדע או החשב של המשרד ידע שאם בתוך חצי שנה אין תשובה, התשובה היא חיובית – אתה תראה שיתחילו לעבוד.

מיקי לוי: חשב משרד לא מתחלף.

<נחום איצקוביץ': הוועדה היא ועדה חיצונית ולא ועדה של המשרד.

<נחום איצקוביץ': אלה אנשים חיצוניים לחלוטין.

משה גפני: אדרבה.

משה גפני: זה מה שהוא אומר.

מיקי לוי: אדרבה.

מיקי לוי: שהייעוץ המשפטי יכנס אותם ויביא תשובות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו ננסח את זה.

<נחום איצקוביץ': אני מציע שנעבור להוראת המעבר, כך שתהיה לכם את כל התמונה.

<עדנה הראל פישר: אם אפשר באותו נושא.

<עדנה הראל פישר: בכל זאת, ברירות מחדל של הכרעה אוטומטית יכולות גם לגרום לעיוות בקבלת החלטות.

משה גפני: חצי שנה.

<עדנה הראל פישר: הגשת ערר זה דבר מאוד פשוט.

<עדנה הראל פישר: כותבים נייר ואומרים שלא אוהבים את ההחלטה.

<עדנה הראל פישר: במיוחד אם אומרים שלא קיימו את התנאים.

<שרגא ברוש: חצי שנה לא מספיקה כדי לדון בערר?

<עדנה הראל פישר: ועדת הערר, אין לה את האחריות הכללית על ניהול התקציב ועל כל השאלות של קבלת ההחלטות.

משה גפני: תוסיפו לוועדת הערר גם את החשב של המשרד.

<עדנה הראל פישר: אני מבקשת שנוכל לשקול מה המשמעות.

משה גפני: מה נשקול?

משה גפני: אנחנו בחוק ההסדרים.

משה גפני: המונחים של נשקול, נחשוב, נבדוק, הם מושגים של חוק הסדרים.

משה גפני: אתם אישרתם את זה.

משה גפני: אני לא אוהב את זה.

<עדנה הראל פישר: אנחנו נדבר על זה בחוץ במשך היום.

משה גפני: בסדר גמור, אבל תדעו שהמונחים הם מונחים אחרים עכשיו מבחינת הזמן.

מיקי לוי: פתרון מהיום למחר.

<עדנה הראל פישר: אנחנו יודעים.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: אני מקבל את מה שאתם אומרים.

<עדנה הראל פישר: אני אומרת שיכול להיות שזה הרכב, יכול להיות שאלה דרכי עבודה ואני מבקשת את העניין של ברירת המחדל של קבלת החלטה אוטומטית לשקול שוב כי אני חושבת שזה יכול ליצור יותר נזק.

<עדנה הראל פישר: אפשר לקבוע אולי הסדרים אחרים של חובת קבלת החלטה בתוך מועד מסוים והעברת נטלים.

משה גפני: אני אקבל כל הצעה שלכם והיא תאמר כדלהלן: האחד, מי שמקבל החלטה, זאת הרשות המבצעת.

משה גפני: תמיד פתוחה הדרך בפני מי שמרגיש את עצמו נפגע ללכת לבית המשפט, לא חשוב באיזו ערכאה.

משה גפני: זה לא קשור לחוק.

משה גפני: צריך שהרשות המבצעת תקבל החלטה.

משה גפני: סוג ההרכב שיקבל את ההחלטה, ועדת הערר או מישהו שהוא חלק מהמשרד ורואה את התמונה הכוללת כפי שנאמר, אין לי בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: אין לי בעיה עם פרק הזמן שהם צריכים לקבל החלטה אבל התוצאה של הדבר הזה צריכה להיות שמי שמקבל את ההחלטה, זאת הרשות המבצעת באמצעות ועדת ערר או באמצעות גוף שהם קבעו, ההחלטה מתקבלת לפרק זמן שאתם סבורים שהוא אפשרי והוא סביר והוא יכול להיות אפילו לא חודש ולא חודשיים אלא חצי שנה ואפילו קצת יותר, ושאפשר ללכת אחרי כן לבית משפט.

משה גפני: תמיד אפשר ללכת אחרי כן לבית משפט.

משה גפני: זה לא יהיה בחוק.

משה גפני: מה שתציעו, מקובל.

<עדנה הראל פישר: אנחנו מעדיפים שזה יהיה בית משפט לעניינים מינהליים.

משה גפני: מה שאתם מעדיפים, לא אני מעדיף ומי שמצביע זה אני.

<עדנה הראל פישר: נכון, אבל אנחנו רוצים לנסות לשכנע אותך.

משה גפני: אבל אני מדבר כבר שעתיים על זה שאני לא רוצה שזה יהיה ב- - -

<עדנה הראל פישר: לא הערכאה הראשונה.

<עדנה הראל פישר: הערכאה בה תוקפים את ההחלטה.

משה גפני: לא.

משה גפני: צריכה לקבל החלטה.

<עדנה הראל פישר: הבנתי, אבל את הערכאה בה תוקפים את ההחלטה שהתקבלה.

משה גפני: זה אין בעיה.

משה גפני: בסדר.

<עדנה הראל פישר: תודה אדוני.

משה גפני: ממשיכים.

משה גפני: תנו תשובה, ננסח את זה.

<נחום איצקוביץ': השאלה אם אנחנו עוברים להוראת המעבר או שבזה נגמר הדיון.

<שלומית ארליך: לא.

<שלומית ארליך: תמשיך ישר כי אחר כך יש גם את סעיף בית המשפט.

<שלומית ארליך: תמשיך בהקראה.

<נחום איצקוביץ': להמשיך בעניין של ערר?

משה גפני: לא.

משה גפני: לפי הסדר.

<גיא גולדמן: (6) בסעיף 40ג(ג)(1) אחרי "שיטת קסיני-סולדנר" יבוא "ומפעלים בשדרות וביישובי עוטף עזה כמשמעותם בפסקה (א) בחלק א' בתוספת השנייה".

משה גפני: מהי השיטה הזאת?

<נחום איצקוביץ': שיטה של קווי רוחב שקובעת שמי שנמצא בקו רוחב מאה ודרומה, זאת באר שבע ודרומה, זכאי לקבל עד עשרה אחוזים מהמענקים.

<נחום איצקוביץ': זאת שיטה בינלאומית למדידת קווי רוחב.

<נחום איצקוביץ': זה קיים גם בחקיקה.

<נחום איצקוביץ': כשרוצים לציין קו רוחב, מציינים עלף פי שיטה בינלאומית לקווי רוחב.

<עדנה הראל פישר: הרבה מאוד הטבות תלויות כרגע בהגדרה הזאת.

<נחום איצקוביץ': אני אתן הסבר קצר.

<נחום איצקוביץ': קו מאה הוא באר שבע דומה.

<נחום איצקוביץ': הממשלה סבורה שצריך להיטיב ולחזק את שדרות ועוטף עזה ואת המשולש הזה של שדרות ועוטף עזה, רוצים לכלול אותם בהטבה שיקבלו עד עשרה אחוזים מענק נוסף.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש הערות לסעיף הזה?

משה גפני: אין.

משה גפני: ממשיכים.

<גיא גולדמן: (7) בסעיף 51 - בהגדרה "הכנסה מוטבת", במקום "ההכנסה" יבוא "ההכנסה החייבת".

<גיא גולדמן: שיעורי המס ממילא חלים על הכנסה חייבת.

<גיא גולדמן: זאת הבהרה.

<גיא גולדמן: זה נועד להבהיר ששיעורי המס חלים על להכנסה חייבת וגם ההטבה כמובן לגבי ההכנסה החייבת.

<גיא גולדמן: זה לאורך כל חוק עידוד.

<גיא גולדמן: כל ההטבות בחוק עידוד הן על הכנסה חייבת.

<גיא גולדמן: בהגדרה "הכנסה מועדפת" ברישה, אחרי "מפעילותו בישראל" יבוא "למעט הכנסה מנכס לא מוחשי שאינו נכס לא מוחשי מוטב כהגדרתו בסעיף 51כד, ולמעט חלק ההכנסה שאינו נובע ממחקר ופיתוח בישראל וסוגי הכנסות נוספים שקבע שר האוצר לעניין הגדרה זו לצורך עמידתו של משטר המס בישראל באמות מידה בין-לאומיות".

מיקי לוי: הממשלה נותנת ביחד אחת ולוקחת מיסים ביד השנייה.

מיקי לוי: זה התרגום.

מיקי לוי: נתתם עידוד, תנו עידוד.

מיקי לוי: הרי הוא צריך את זה כדי לפתח, אז מה לוקחים על העידוד מיסים?

מיקי לוי: איזה חלם אנחנו.

<גיא גולדמן: הטבות המס שאנחנו מציעים על הכנסה מקניין רוחני צריכות לעמוד בסטנדרטים בין-לאומיים, באמות מידה בין-לאומיות, בהתאם לכללים של ה-OECD.

<גיא גולדמן: בפסקה הזאת אנחנו מציעים להתאים את הכללים האלה גם על ההטבות הקיימות בחוק היום מהכנסה מקניין רוחני.

<גיא גולדמן: ליישר קו בין ההטבות החדשות מקניין רוחני שאנחנו מציעים לקבוע בחוק עידוד השקעות הון להטבות שיש כבר היום.

<צביקה לייבוביץ: ברשות היושב ראש, אני רוצה לחדד.

משה גפני: באותה הזדמנות אתה יכול גם לענות לדבריו של חבר הכנסת מיקי לוי?

<צביקה לייבוביץ: כן.

<צביקה לייבוביץ: אנחנו עומדים בכללים בין-לאומיים.

<צביקה לייבוביץ: זאת אומרת, זאת ההתאמה ורוצים לעשות גם את הסימן החדש שכולו עומד בכללים הבין-לאומיים וגם את הסימן הישן אנחנו צריכים להתאים כי אנחנו נבחנים עליו והמטרה היא בסופו של דבר לקבל את האור הירוק מהפורום שיגיד שאנחנו משטר מס לא מזיק וכך הצלחנו.

<צביקה לייבוביץ: לכן ההתאמה הזאת היא מחויבת.

<צביקה לייבוביץ: אנחנו מרגישים כאן

<צביקה לייבוביץ: קצת לא נוח שעל נכס מסוים שולם מס חברות מלא אבל זאת כבר הסכמה בין-לאומית וכאן כללי המשחק הם כאלה.

משה גפני: שואל חבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: אתם נותנים לחברה - - -

<שרגא ברוש: על איזה נכס למשל?

מיקי לוי: אנחנו באותה סירה.

<צביקה לייבוביץ: נכון.

<צביקה לייבוביץ: יש הגדרות.

<צביקה לייבוביץ: נרחיב על זה בהמשך.

<שרגא ברוש: רק אתמול ביקשו כאן לאשר שישה אחוזים על קניין רוחני ועכשיו פקיד השומה יחליט אם זה קניין רוחני או שזה משלם 25 אחוזים מס.

<צביקה לייבוביץ: לא.

<שלמה פשקוס: יש הגדרות מאוד ברורות בסימן ב'3 - אנחנו נגיע אליו בהקראה בהמשך – מה זה קניין רוחני מוטב ומה זה קניין רוחני לא מוטב.

<שלמה פשקוס: קניין רוחני מוטב הוא פטנט, זכויות יוצרים, וקנין רוחני לא מוטב יכול להיות סימן מסחרי, זה יכול להיות סוד מסחרי.

<שלמה פשקוס: אלה הגדרות בין-לאומיות ונגיע אליהן בסעיף ב'3.

<שלמה פשקוס: מה שאנחנו עושים בסעיף הזה, אנחנו מפנים לאותן הגדרות בסימן ב'3 שגם הן צריכות לחול על הסימן הקיים כדי שהסימן הקיים גם הוא יעמוד בכללים בין-לאומיים.

<שלמה פשקוס: למהות של זה נגיע בסימן ב'3.

משה גפני: בסדר זה לא, אבל הבנו אותך.

<אופיר כהן: יש הערה לגבי הדבר הזה.

<אופיר כהן: לשכת רואי חשבון.

<אופיר כהן: ההגדרה של נכס לא מוחשי מוטב שבסימן ב'3 מחריגה הכנסות.

<אופיר כהן: הנוסח של הסעיף הזה מחריג הכנסות שכיום מקבלות הטבות לחוק עידוד הישן.

<אופיר כהן: לדוגמה, חברה שהיא חברת היי-טק שההכנסה שלה לא מופקת מנכס לא מוחשי מוטב כיוון שהיא לא רשמה פטנט.

משה גפני: זה מוציא אותה.

<אופיר כהן: זה מוציא אותה מהחוק.

<גיא כץ: אני חושב שיותר מזה.

<גיא כץ: הנוסח הנוכחי, אם אתה לוקח אפילו מפעל בגדים, יבוא מחר פקיד שומה ויגיד שיש לו מוניטין והמוניטין לא זכאי להטבה כי זה נכס לא מוחשי מוטב ואז יתחיל להגיד חמישים אחוזים שייך למוניטין ורק חמישים אחוזים הכנסה מוטבת.

<גיא כץ: למעשה קיצצנו את ההטבות ביותר מחצי.

<אורן הרמבם: התאחדות התעשיינים.

<אורן הרמבם: רק כדי לחזק ואפילו להבהיר את האבסורד שיש כאן.

<אורן הרמבם: חברה שנתמכה על ידי המדען הראשי אבל לא רשמה פטנט, היא בעצם לא תזכה להטבה תחת הסעיף הזה.

משה גפני: עוד מישהו?

משה גפני: אין.

משה גפני: תשובות.

<גיא גולדמן: עוד התייחסות אחת.

<גיא גולדמן: יש הוראת מעבר לפיה הסעיף הזה יחול בתוך חמש שנים, 2021, לתת תקופה.

משה גפני: גם אחרי חמש שנים לא צריך לעשות עוול.

<גיא גולדמן: כפי שאנחנו נסביר כאן עכשיו, יש חשש שאם אנחנו לא נקבע את הסעיף הזה, נהיה מדינה של משטר מס מזיק.

<שרגא ברוש: אולי דקה לפני שיכריזו, נחזור לזה עוד פעם.

<צביקה לייבוביץ: לצערנו זה לא עובד כך.

<צביקה לייבוביץ: דרך אגב, הם קוראים את החוק, הם יושבים שם הצוות המקצועי ומקבלים את ההחלטה.

<צביקה לייבוביץ: ההחלטה שלהם אומרת לאותה מדינה, אנא גשו ותקנו את החוק שוב.

משה גפני: איך אנחנו מונעים את העובדה שישב בעל מפעל כזה, למשל חנות בגדים כמו שהוא אמר, מול פקיד השומה ופקיד השומה לא אומר לו? איך מונעים את זה?

<צביקה לייבוביץ: אני אנסה להסביר.

משה גפני: לא להסביר.

משה גפני: השאלה אם אתה יכול לשנות כאן משהו.

<צביקה לייבוביץ: לא.

<צביקה לייבוביץ: לשנות, אנחנו חייבים להיות תחת הכללים.

<צביקה לייבוביץ: זאת אומרת, הכללים כאן הם מאוד ברורים.

משה גפני: פקיד השומה הוא עצמאי.

<גיא גולדמן: פקיד השומה הוא רק מיישם.

<צביקה לייבוביץ: המסלול הוא מסלול ירוק אבל אני מחדד עוד פעם.

<צביקה לייבוביץ: לפי הכללים הבין-לאומיים יש שלוש קטגוריות והן נכנסות.

<צביקה לייבוביץ: עדיין אותו מפעל שייצר, אותו מפעל יצרני, יקבל את ההטבות על הייצור.

<צביקה לייבוביץ: אם אותו מפעל ירצה לקבל הטבות על סימן מסחרי שלו, זה אנחנו לא רשאים לתת.

<שלמה פשקוס: אני אענה לכבוד היושב ראש.

<שלמה פשקוס: אני אפנה לסימן ב'3.

משה גפני: אני מציע שנתקדם.

משה גפני: אנחנו רושמים את זה לעצמנו.

<שלמה פשקוס: זה מתחבר לשם.

<שלמה פשקוס: שם אנחנו נותנים אפשרות הסמכה לשר האוצר לקבוע כללים איך מייחסים הכנסה לנכס לא מוחשי.

<שלמה פשקוס: ככל שנראה שיש צורך בהבהרות והסדרות כי יש בעיית בהירות, יש הסמכה לשר האוצר לקבוע תקנות בדיוק למנגנון הזה.

מיקי לוי: אני לא אוהב את זה.

מיקי לוי: בסוף הפקידים אומרים לשר האוצר.

מיקי לוי: למה שלא נבהיר את זה כאן?

מיקי לוי: יש אפשרות להבהיר את זה בתוך החוק.

משה גפני: נכון.

מיקי לוי: שר האוצר, אנחנו מכירים את זה.

מיקי לוי: הפקידים המקצועיים אומרים לו מה והוא חותם.

משה גפני: זה גם לא נושא גורלי ועקרוני אבל לאותו בעל מפעל זה חשוב.

<שרגא ברוש: הרי אתם לא רוצים באמת את הכסף.

<שרגא ברוש: אתם רק רוצים להתאים את עצמכם לסטנדרטים הבין-לאומיים.

<שרגא ברוש: זה מה שאתה אומר.

<שלמה פשקוס: השאלות המקצועיות של איך מייחסים - - -

<שרגא ברוש: צביקה רק רוצה שלא ינזפו בו ב-OECD.

<שלמה פשקוס: השאלות המקצועיות של איך מייחסים הכנסה - - -

משה גפני: יש דרך להבהיר את זה מבלי שאנחנו נתקלים בנושאים הבין-לאומיים?

<שלמה פשקוס: זה אומר לייצר בחקיקה ראשית מנגנונים של איך בדיוק מחלקים, לכל סוג של נכס.

<שלמה פשקוס: זה קרוב לבלתי אפשרי להעביר את זה בחקיקה.

משה גפני: אבל לכתוב איזה משפט שיבהיר את העניין מבלי שיפגע?

<גיא כץ: אני חושב שמה שאינטגרלי בכלל לא צריך להיות ייחוס.

<גיא כץ: אם יש מפעל יצרני ויש לו מוניטין או יש לו זכויות שיווק באיזו מדינה, זה אינטגרלי לייצור.

משה גפני: השאלה אם יש לכם דרך לנסח מבלי לפגוע.

<אופיר כהן: יש דרך.

<אופיר כהן: צריך להוריד את הנכס ולומר למעט נכס בלתי מוחשי מוטב.

<אופיר כהן: אפשר להשאיר את הנושא הזה של הייחוס הבין-לאומי.

<אופיר כהן: נכס בלתי מוחשי מוטב מחייב את החברה ללכת למדען הראשי, לרשום פטנט או לקבל זכות יוצרים או דברים כאלה.

<אופיר כהן: זה יגרום להרבה חיכוכים.

<אופיר כהן: אפשר להשאיר את אותן הטבות שכיום נמצאות והפיתוח נעשה בארץ, לקבל הטבות.

<אופיר כהן: לא צריך ללכת לרגולציה נוספת.

<שלמה פשקוס: צביקה יכול לספר לך שאיטליה, על רצון לתת הטבות לסימן מסחרי - - -

<אופיר כהן: לא לסימן מסחרי, על הגדרות של היום.

<קריאה: ההגבלות באיטליה נובעות בגלל דירקטיבות אירופיות.

משה גפני: בסדר, הבנו, מקבלים את זה אבל תפעילו חשיבה יצירתית.

משה גפני: למצוא איזה משפט שלא יגרום לבעיות האלה.

משה גפני: למצוא משהו יצירתי.

משה גפני: הבנו את העיקרון.

משה גפני: לא צריך להסביר לנו יותר

<עדנה הראל פישר: אני מתנצלת אבל אני לא בטוחה שאני מבינה מהבחינה המשפטית היכן הבעיה עליה מצביעים מבחינה חשבונאית.

<עדנה הראל פישר: נכס לא מוחשי מוטב מוגדר לפי זכויות שהן זכויות לפי חוקים אחרים ממילא – זכות לפי חוק הפטנטים, תוכנת מחשב מוגנת, לפי חוק זכות יוצרים וכולי.

<עדנה הראל פישר: לא צריך אישורים חדשים.

<עדנה הראל פישר: יש מונח שיורי שהוא מעורר קושי לא פשוט כשלעצמו והוא מאוד פתוח וזה ידע.

<עדנה הראל פישר: ידע שפותח בישראל בידי מפעל טכנולוגי.

<עדנה הראל פישר: לגביו קבענו הליך.

<עדנה הראל פישר: הדרישה להליך קיימת גם היום לגבי ידע וממילא ידע הוא דבר פתוח שזה לא טריביאלי שהוא נמצא כאן.

<עדנה הראל פישר: אני באמת לא כל כך מבינה, אני מבקשת שיהיה הסבר, מה הקושי שנובע מהגדרת נכס לא מוחשי מוטב.

<עדנה הראל פישר: זאת הגדרה מאוד משמעותית.

משה גפני: ברגע שיש את הסעיף הזה, יש מישהו שיש לו מפעל בגדים, הוא מגיע לפקיד השומה, פקיד השומה אומר לו חצי מהמפעל צריך להיות בהגדרה אחרת.

משה גפני: זה מה שהם טוענים.

<גיא כץ: כי זה מוניטין.

<גיא כץ: מוניטין הוא נכס לא מוחשי שהוא לא מוטב.

משה גפני: אם היה אפשר לנסח איזשהו משפט שיבהיר את זה, היה פותר את הבעיה.

<עדנה הראל פישר: אני באמת רוצה להבין ואחר כך אולי נתייעץ.

<עדנה הראל פישר: צביקה, הטענה היא שרק לעניין 51 זה יוצר קושי?

משה גפני: רגע.

משה גפני: מי מוכן להסביר במשפט?

<אופיר כהן: אני מוכן להסביר.

<אופיר כהן: חברה שמפתחת אפליקציות, אני לא הולך לבגדים אלא לתוכנה שזו המטרה של חוק עידוד, כיום היא לא נדרשת למדען הראשי, היא לא נדרשת להוכיח שהאפליקציה הזאת עומדת בזכות יוצרים אלא היא פשוט מוכרת את האפליקציה, את התוכנה, ומקבלת הטבות כי זה מפעל מועדף והכנסה מועדפת.

<אופיר כהן: צביקה נותן לה הטבות.

<אופיר כהן: היום, אם ההגדרה הזאת תיכנס לתוקף, בעצם זה יוציא אותה מהחוק והיא תצטרך לעמוד בתנאים אחרים, אם זה אישור על ידי המדען הראשי, אם זה רישום פטנט, אם זאת עמידה בזכות יוצרים.

<אופיר כהן: היא לא יכולה להוכיח זכות יוצרים, פקיד שומה יגיד שזאת לא זכות יוצרים ולכן היא לא זכאית להטבה.

<עדנה הראל פישר: אני רוצה להבין.

<עדנה הראל פישר: האם הקושי הוא בגלל שהכנסנו את זה בסעיף 51?

<אופיר כהן: נכון.

<עדנה הראל פישר: ולא ביחס לפרק שאנחנו מוסיפים.

<אופיר כהן: נכון.

<עדנה הראל פישר: זאת הטענה?

<אופיר כהן: נכון.

<עדנה הראל פישר: פשוט לבודד את זה משפטית.

<צביקה לייבוביץ: אני אחזור ואומר.

משה גפני: רגע, אתה מקבל את מה שהיא אומרת?

<עדנה הראל פישר: שזה הטיעון.

<צביקה לייבוביץ: אני מקבל את זה שעדנה הבינה עכשיו על מה המחלוקת.

משה גפני: אבל יש לה פתרוןץ

<עדנה הראל פישר: לא.

<עדנה הראל פישר: אין לי פתרון.

<עדנה הראל פישר: הוא צריך להסביר למה צריך את זה ב-51.

<צביקה לייבוביץ: אני אחזור על מה שאמרתי אבל אני אנסה גם לענות.

<צביקה לייבוביץ: הדוגמה של אפליקציה היא לא טובה כי אפליקציה היא בתוך זכויות יוצרים, תוכנה, ושם לא הבעיה.

<צביקה לייבוביץ: הבעיה היא אותם נכסים שהם לא תוכנה, פטנט, אלא הידע, הקטגוריה השלישית.

<שרגא ברוש: השם של החברה.

<שרגא ברוש: הוא יכול לקחת עוד מאה שקלים.

<צביקה לייבוביץ: הדוגמה שאמרנו, חזרנו מאותו פורום וההחלטה שלנו מתקבלת באמת באופן מהיר.

<צביקה לייבוביץ: כל המדינות, וגם ישראל, התחייבו לאותו פורום, לאותם כללים שהם מאוד נוקשים וברורים.

<צביקה לייבוביץ: פטנט, זכויות יוצרים, תוכנה וכן הלאה, והקטגוריה השלישית, תחת מגבלות שנרחיב אותן.

<צביקה לייבוביץ: היכן שיש הקלות שהתחייבנו, למשל יש משהו שנסביר אותו בהמשך, איזה מקדם לטובת ישראל ככל שיפעילו אותו, אנחנו ניתן אותו.

<צביקה לייבוביץ: בצר לנו, נכון שזה משנה את החוק.

<צביקה לייבוביץ: החוק הישן, הממשיך, אנחנו נכנסנו להגדרות חדשות ועל סימן מסחרי לא נוכל לתת, עם כל הרצון.

<צביקה לייבוביץ: זה לא איזושהי החלטה שאפשר לפרש אותה.

<צביקה לייבוביץ: אני חוזר ואומר שוב שרמת הסיכון כאן היא ודאית, היא לא גבוהה אלא היא ודאית.

<צביקה לייבוביץ: כמו שאמרנו, פררי זה מותג מספיק חשוב לאיטליה, ההחלטה התקבלה שם באופן מאוד מהיר.

משה גפני: אנחנו ממשיכים הלאה.

משה גפני: נחזור לזה.

משה גפני: כרגע אין פתרון.

משה גפני: הוא חוזר על עצמו.

<גיא גולדמן: אני אקריא את הנוסח המתוקן.

משה גפני: לא סיימנו את העניין הזה.

משה גפני: אני לא אוהב את ההתנהלות הזאת וגם החברים לא אוהבים אותה.

<שירה גרינברג: כבוד היושב ראש, רק לוודא שכללי ה-OECD לא מתירים היום, בניגוד לעבר, למדינת ישראל.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: אז אי אפשר לחשוב יצירתית איך פותרים את הבעיה?

<שירה גרינברג: שיש דבר שחור על גבי לבן שהוא ברור שלא ניתן לתת, אם מדינת ישראל תיתן אותו, יגדירו אותנו.

משה גפני: הסכמנו.

משה גפני: את לא צריכה לחזור על זה.

משה גפני: הסכמנו.

משה גפני: אומר חבר הכנסת מיקי לוי שנותנים הטבות ואחרי כן לוקחים מס.

משה גפני: צריך למצוא פתרון.

משה גפני: לא לפגוע.

משה גפני: לשבור את החבית ולשמור את יינה.

משה גפני: אפשר למצוא לזה פתרון.

משה גפני: אם אי אפשר, אי אפר.

<שרגא ברוש: לי אין ספק שאם לא בכסף עסקינן אלא להתאים את עצמנו להוראות ה-OECD, אני מבטיח לכם שאני מוכן לקחת על חשבון התאחדות התעשיינים רואה חשבון/עורך דין חיצוני שייתן לכם את הניסוח כך שגם נהיה בסדר אתם גם לא יעלה כסף.

משה גפני: בתוך שלושת-רבעי שעה.

<שרגא ברוש: עוד הבוקר.

משה גפני: כל אחד שיציע פתרון עד סיום הדיון, אנחנו ניתן לו את פרס ועדת הכספים.

<גיא גולדמן: אני אקריא את הנוסח המוצע.

<שלומית ארליך: התיקון שאתם מבקשים להעביר בנוסח.

<גיא גולדמן: כן.

משה גפני: אני סתם מעיר לנציגי הממשלה על כל הדברים.

משה גפני: יש נוסח חדש אבל אתם צריכים להעביר אותו בזמן.

<גיא גולדמן: דווקא את זה העברנו.

משה גפני: בזמן, הכוונה אתמול.

<גיא גולדמן: העברנו עוד לפני אתמול.

<גיא גולדמן: שלשום.

<שלומית ארליך: זה הועבר.

<שלומית ארליך: היציבות לא הועברה.

<גיא גולדמן: רק היציבות עליה דיברנו.

משה גפני: אני מעיר לכולם.

משה גפני: אנחנו נמצאים בתהליך מהיר יחסית ואנחנו צריכים את הנוסחים בזמן כדי שגם נוכל לתת אותם לחברים.

משה גפני: בבקשה, תקריא את הנוסח המוצע.

<גיא גולדמן: "בהגדרה "הכנסה מועדפת" ברישה, אחרי "מפעילותו בישראל" יבוא "למעט הכנסה מנכס לא מוחשי אילו הייתה מופקת על ידי מפעל טכנולוגי, לא ניתן היה לראות בה הכנסה טכנולוגית מועדפת על פי הוראות סימן ב'3.

<גיא גולדמן: לעניין זה יחולו הוראות סעיף 51כט וכן הוראות שקבע שר האוצר לעניין החרגת סוגי ההכנסות מהגדרת הכנסה טכנולוגית כאמור בסעיף 51כד לצורך עמידתו של משטר המס בישראל באמות מידה בין-לאומיות בשינויים המחויבים".

משה גפני: אני חוזר על בקשתי.

משה גפני: אם למישהו יש הצעה שנישאר בהגדרות הבין-לאומיות ונפתור את הבעיה שהעלו החברים כאן, אני מבקש להציע אותה.

<גיא גולדמן: בהגדרה "חברה מועדפת" - ברישה, במקום "שאינה שותפות" יבוא "שלא חלות עליהן הוראות סעיפים 61, 62, 64א ו-64א1 לפקודת מס הכנסה או שאינן מחילות את הוראות הסעיפים האמורים על עצמן, לפי העניין, שאינה שותפות".

<גיא גולדמן: בפסקה (3), במקום "סעיפים 64א ו-64א1" יבוא "סעיפים 61, 62, 64א ו-64א1".

<שלומית ארליך: אנחנו מדברים על סעיף 1, הסעיף שמדבר על מושבים שיתופיים.

<שלומית ארליך: סעיף 2 מדבר על אגודה שיתופית חקלאית, חברות משפחתיות ועל חברה שותפה.

<רולנד עם שלם: רשות המסים.

<רולנד עם שלם: כבוד הישוב ראש, אנחנו מדברים על מניעת כפל הטבות, מצב בו המפעל המועדף, המפעל המאושר, מאוגד באמצעות תאגיד שיכול להיות שקוף לצורכי מס ואז כששיעור המס, אותו שיעור מס בוטל, יעלה עד הבית, עד היחיד.

<רולנד עם שלם: ההטבות ניתנות רק לתאגיד שבמשטר תאגידי רגיל.

<רולנד עם שלם: זה הרעיון למנוע כפל.

<רולנד עם שלם: גם שקיפות וגם הטבות עד הבית.

<רולנד עם שלם: תיקון מבהיר.

<אורן הרמבם: אנחנו מתנגדים לסעיף הזה.

<אורן הרמבם: השינוי שמוצע יפגע בהרבה מאוד מפעלים שמוגדרים כמפעלים קיבוציים שיש בהם, בנוסף לקיבוץ, גם בעלות שהיא בעלות פרטית כמו קרן השקעות למשל.

<אורן הרמבם: אנחנו נמצאים בתהליך של דיון מול רשות המסים ואנחנו מתנגדים לסעיף הזה.

<רולנד עם שלם: נקבעה ישיבה היום כדי לנסות לגשר על הפערים.

<רולנד עם שלם: כרגע המצב הוא שאנחנו לא יכולים לאפשר את זה, את אותו כפל הטבות.

<רולנד עם שלם: אנחנו לא מונעים מקיבוץ לקבל הטבות.

משה גפני: אנחנו כמובן לא מאשרים את הסעיף הזה עד שאתם לא יושבים עם התאחדות התעשיינים וחוזרים לכאן עם התוצאות.

משה גפני: ההגדרה הזאת קצת לא מוצלחת.

משה גפני: אתם מביאים לנו לאשר, אבל אתם עדיין יושבים אתם.

משה גפני: אני מקווה שהתשובה תהיה חיובית בישיבה שלכם.

משה גפני: אני לא נכנס לזה.

<גיא גולדמן: (8) בסעיף 51יח, במקום "בהכנסה מועדפת יחול" יבוא "בהכנסה חייבת מועדפת, בניכוי המס החל עליה, יחול".

<גיא גולדמן: זאת הבהרה לגבי חלוקת דיבידנד.

<גיא גולדמן: דומה למה שעשינו קודם לגבי הגדרת הכנסה מועדפת.

<גיא כץ: יש כאן הערה קטנה טכנית.

<גיא כץ: צריך להוסיף באותו סעיף גם הכנסה טכנולוגית מועדפת.

<גיא כץ: הכנסה מועדפת, זה לא כולל את ההכנסה הטכנולוגית המועדפת.

<גיא כץ: גם דיבידנד מהכנסה טכנולוגית מועדפת צריך ל היות עשרים אחוזים.

<גיא גולדמן: בדקת שזה לא בהמשך?

<גיא כץ: אין.

<גיא כץ: יש רק את הארבעה אחוזים על תושבי חוץ.

משה גפני: אם יש, לא צריך להוסיף.

משה גפני: אם אין, נוסיף.

משה גפני: בסעיף 51טז אני ארצה להוסיף דברים שדובר עליהם בישיבה הקודמת.

משה גפני: אתם תביאו את היציבות ואני אביא את הטבות המס.

<שרגא ברוש: אתה תביא את הצמיחה.

משה גפני: אני מודיע שאני הולך להביא את זה.

משה גפני: זה המקום.

משה גפני: אני לא רוצה לעצור כאן כי קודם אני רוצה שהם יביאו את היציבות.

<גיא גולדמן: (9) בסעיף 51כ - בסעיף קטן (א) - בפסקה (1), במקום "1.5 מיליארד" יבוא "1 מיליארד".

<גיא גולדמן: בפסקה (2), במקום "20 מיליארד" יבוא "10 מיליארד".

<גיא גולדמן: בפסקה (3), במקום "וברמת השכר שצפוי שתיקבע לעובדיו" יבוא "ברמת השכר שצפוי שתיקבע לעובדיו, ברמת החדשנות הטכנולוגית של המפעל המועדף וברמת הפריון לעובד".

<אמיר רשף: אני אסביר.

<אמיר רשף: הסעיף הזה הוא הסעיף של המסלול המועדף המיוחד, אותו מסלול שאמור למשוך השקעות מאוד מאוד גדולות וחברות גדולות למשק הישראלי.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים לבצע שלושה שינויים שגיא הקריא.

<אמיר רשף: שניים מהם נוגעים לתנאי הסף.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים להוריד את תנאי הסף של מחזור המכירות הנובע מאותה פעילות, אותה השקעה חדשה בישראל ממיליארד וחצי שקלים למיליארד שקלים ולהוריד את תנאי הסף של מחזור המכירות הבין-לאומי של החברה מעשרים מיליארד שקלים לעשרה מיליארד שקלים.

<אמיר רשף: המטרה של השינויים האלה היא טיפה לפתוח את הדלת יותר ליותר חברות.

משה גפני: זה עדיין גבוה.

<אמיר רשף: זה עדיין גבוה.

משה גפני: אולי תורידו עוד קצת.

<אמיר רשף: אנחנו מוצאים לנכון כרגע לשים את זה על הרף הזה.

<שרגא ברוש: כשיראו שזה לא נותן כלום, יורידו.

משה גפני: עשרה מיליארד שקלים, זה הרבה כסף.

<אמיר רשף: עד היום מי שנכנס, נכנס עם הרבה יותר.

<שרגא ברוש: אחד נכנס.

<שרגא ברוש: זאת הכוונה?

<אמיר רשף: אנחנו מורידים ב-33 אחוזים את מחזור המכירות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש להוריד עוד יותר.

משה גפני: אני מברך על זה, אני חושב שזה הליך נכון, אבל אני מבקש להוריד עוד יותר.

<אמיר רשף: בסוף החוק בא לייצר את המסלול הירוק הרגיל שהוא מדבר על כל אותן חברות תעשייתיות וחברות שמייצאות לפחות רבע ממחזור המכירות שלהן.

משה גפני: זה לא ייתן הרבה.

משה גפני: זה עדיין גבוה.

<אמיר רשף: והן נמצאות כבר היום בשיעורי מס שהם טובים יותר ממס חברות רגיל.

<אמיר רשף: המסלול הזה מיועד להשקעות מאוד מאוד גדולות.

<עדנה הראל פישר: אני מבקשת להסביר למה לא להוריד.

משה גפני: רגע, לפני ההסבר.

משה גפני: גם אנחנו מתכוונים ללמוד משפטים באיזשהו שלב.

משה גפני: אני לא, אבל אחרים.

משה גפני: המציאות היא שההליך הוא הליך נכון.

משה גפני: אתה פותח את הדלת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: דיברנו על זה גם בישיבה הקודמת.

משה גפני: אני מעריך שההפחתה הזאת עליה מדובר במהות, היא מדי גבוהה.

משה גפני: עשרה מיליארד שקלים.

רועי פולקמן: אחרי ההפחתה, זה עדיין גבוה.

רועי פולקמן: מה השיקול לא להוריד יותר?

<עדנה הראל פישר: אני רוצה לומר מילה.

<עדנה הראל פישר: הסעיף הזה הוא סעיף שממנו מבקשים ללמוד גם לאותו דיון שמוזכר כאן כמה פעמים שיתקיים בהמשך בסעיף היציבות תחת הכותרת סעיף יציבות.

<עדנה הראל פישר: גם בסעיף הזה אנחנו מהבחינה המשפטית רואים קושי במצב המשפטי הקיים ואנחנו רואים קושי להרחיב אותו מעבר למה שהציעה הממשלה למודל הזה.

<עדנה הראל פישר: הקושי הזה מתעצם הרבה יותר במה שיוצג אחר כך כסעיף יציבות.

<עדנה הראל פישר: הקושי שטמון כאן, אני אסביר אותו.

משה גפני: מה זה משנה אם אלה עשרה מיליארד או שמונה מיליארד?

<עדנה הראל פישר: אני אסביר לאדוני.

<עדנה הראל פישר: הקושי שטמון בסעיף הזה, ולו היה מחוקק היום, היינו מצביעים על הקשיים האלה גם לעוד דברים שנמצאים בדוח מבקר המדינה, הוא שיקול הדעת הנתון למנהלים שעל בסיסו מתנהל משא ומתן עם גופים שונים על הטבות המס שהם מקבלים.

<עדנה הראל פישר: בזה יש בעיה שהיא בעיה - - -

משה גפני: את צריכה להסביר את זה כך שגם אני אבין.

משה גפני: את מסבירה לכל האחרים ואני הרי לא מבין.

<עדנה הראל פישר: ברשותך, אני אנסה להסביר.

רועי פולקמן: גם אני לא הבנתי.

משה גפני: גם אתה לא למדת ליבה?

משה גפני: עובדה שמגיע החוק בהסכמתכם.

<עדנה הראל פישר: נכון.

משה גפני: לפיו מפחיתים את זה מעשרים מיליארד לעשרה מיליארד.

<עדנה הראל פישר: נכון.

משה גפני: מה אכפת לך אם מפחיתים את זה מעשרים מיליארד לשמונה מיליארד?

משה גפני: מה ההבדל?

<אמיר רשף: כי המסלול הזה אמור עדיין אמור לשקף מצבים חריגים פרטניים של השקעות גדולות שיש להן תרומה מהותית.

משה גפני: אתם מתכוונים למפעל מסוים?

<עדנה הראל פישר: אנחנו לא מתכוונים למפעל מסוים.

<עדנה הראל פישר: להפך.

<עדנה הראל פישר: אני רוצה להסביר לאדוני וזה באמת פתיח גם לדיון שיהיה בהמשך ולכן בדברים מסוימים זה יחזור על עצמו ובכל זאת.

<עדנה הראל פישר: הסעיף הזה מורכב ממספר תנאים, חלקם תנאי סף וחלקם תנאים שבשיקול דעת.

<עדנה הראל פישר: העובדה שיש סעיף שעניינו שיקול דעת לגבי הזכות לקבל הטבות מס היא בעיה.

<עדנה הראל פישר: היא בעיה שמעוררת קשיים משפטיים מהותיים.

<עדנה הראל פישר: אנחנו חוששים שהיא גם יכולה להיות פתח לשחיתות.

<עדנה הראל פישר: ולכן, לו הסעיף הזה בא היום, היינו מציגים את הבעיות האלה בסעיף הזה.

<עדנה הראל פישר: אנחנו לכן חושבים שתוספת סעיף נוסף במה שנקרא יציבות מעורר קושי.

<עדנה הראל פישר: ובכל זאת הסעיף הזה קיים ואנחנו לא אומרים שהוא לא קיים.

משה גפני: אבל אתם משנים את הסעיף הזה.

<עדנה הראל פישר: אבל אנחנו שינינו אותו במסורה.

משה גפני: איזה מסורה?

משה גפני: אני אומר שבמקום עשרים מיליארד שאתם מורידים לעשרה מיליארד, תורידו לתשעה מיליארד.

<עדנה הראל פישר: שיקול הדעת נתון לך.

<עדנה הראל פישר: אני חוששת שהרחבת המודל שבו יש משא ומתן, הוא בעייתי מבחינה משפטית.

<עדנה הראל פישר: זה בעייתי מבחינת הכנסת.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא מקבל את הדברים האלה, עם כל הכבוד.

משה גפני: כשיגיע הדיון על סעיף היציבות שמבקשים, אז יהיה הדיון ואז את תגידי את דבריך.

משה גפני: כאן הוא לא רלוונטי בכלל.

משה גפני: פשוט לא רלוונטי.

משה גפני: מה שאת אומרת זה לו אני הייתי מתי שחוקקו את הסעיף הזה, הייתי אומר גם אז שזה פתח לשחיתות או הייתי אומר איזה טיעון כלשהו.

משה גפני: מכיוון שלא הייתי אז או שמשרד המשפטים לא שם לב לזה, אפשרנו אתה סעיף הזה.

משה גפני: המציאות היא שהסעיף הזה נמצא בספר החוקים.

משה גפני: אתם גם מסכימים שיורידו את הסכומים.

משה גפני: מסכימים.

<עדנה הראל פישר: באופן מוגבל.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא יודע מה זה מוגבל.

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: לא למדתי עברית.

משה גפני: האמת שכן למדתי ואני סתם אומר את זה.

משה גפני: אתם מסכימים שיורידו מעשרים מיליארד לעשרה מיליארד.

משה גפני: מה זה מוגבל?

משה גפני: להוריד בחצי.

רועי פולקמן: יש שיקול אם זה לתשעה או לעשרה מיליארד.

רועי פולקמן: זה נתון להחלטתנו.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: אני מבקש שתשקלו להוריד את זה לשמונה מיליארד.

משה גפני: התשובה שלילית.

משה גפני: נצביע.

<שירה גרינברג: אנחנו לאחר עבודה - - -

משה גפני: מאומצת.

משה גפני: הגעתם לעשרה מיליארד.

משה גפני: שלמה המלך אמר יוסיף דעת יוסיף מכאוב.

משה גפני: היות ואני יודע איך מתנהלים הדיונים, אז לפחות תגידי שכך החלטתם וזו החלטת הממשלה.

משה גפני: נביא את זה להצבעה.

משה גפני: אני מציע שמונה מיליארד.

<שירה גרינברג: אם יורשה לי כבוד היושב ראש בכל זאת להסב את תשומת לבכם לכמה נקודות.

<שירה גרינברג: אתם כמובן אלה שבסופו של דבר שוקלים ומצביעים.

משה גפני: מאוד בשוליים.

משה גפני: מי שמחליט, אלה הפקידים.

<שירה גרינברג: כשאנחנו ביצענו את החשיבה לגבי התיקונים ועסקה בכך ועדה בראשות שני מנכ"לי משרד האוצר ולאחר עבודה רבת משתתפים של משרדים רבים שעסקו בנושא ומתוך כוונה שמדובר במספר בודד מאוד של חברות, מפעלים, שיהיו זכאים לקבל את המסלול המועדף המיוחד, והדגש המקצועי היה שאנחנו רוצים אך ורק חברות בודדות שיש בהן כדי תועלת כלכלית משקית מאוד משמעותית, הדעה הרווחת בקרב כלכלנים – שמעתם אותה גם בישיבת הוועדה הקודמת – היא שכלל וכלל לא צריכים להיות הבדלים בין מיסוי בפן של אם רוצים לראות צמיחה כלכלית והשקעה של המשק.

<שירה גרינברג: אנחנו סבורים שההבדלים הללו צריכים להיות במסורה.

<שירה גרינברג: כלומר, כאשר אנחנו מיטיבים מבחינת הטבות מס כאלה משמעותיות, זה צריך ל היות במסורה עבור חברות מאוד ספציפיות בהן יש תועלת מאוד ברורה מהותית.

משה גפני: ברור.

משה גפני: בפסקה (1) מורידים את זה בחמישים אחוזים.

משה גפני: בפסקה (2) מורידים את זה במאה אחוזים.

משה גפני: מה זה במסורה?

משה גפני: זה דווקא כן למדתי.

משה גפני: מה זה במסורה?

משה גפני: מה פירוש המילה?

<עדנה הראל פישר: אני אומר ואני אנסה להסביר עוד יותר.

<עדנה הראל פישר: מבחינת להוריד את הרף של תנאי הסף, תורידו רף של תנאי הסף.

<עדנה הראל פישר: ככל שאתה מוריד את הרף של תנאי הסף, שים לב שאתה נותן בחלק השלישי בו יש שיקול דעת הרבה יותר שפיל למנהלים לנהל משא ומתן עם גופים האם הם זכאים או לא זכאים להטבות מס.

<עדנה הראל פישר: זה לא נמצא בידי הכנסת.

<עדנה הראל פישר: אתה לא הרחבת את הכמות של המפעלים שיקבלו הטבות.

<עדנה הראל פישר: אתה הרחבת את הגופים שיכולים לבוא לנהל משא ומתן עם המנהלים.

משה גפני: אבל זה סעיף היציבות.

<עדנה הראל פישר: על זה בדיוק בוכה הנביא.

<עדנה הראל פישר: אמרתי שאנחנו נרחיב בהמשך.

מיקי לוי: תחייב אותם לבוא בעוד שנה ולהביא את הנתונים כמה נכנסו ואז נשקול את ההורדה.

<עדנה הראל פישר: בכל זאת אני אומר משהו על הסעיף הזה.

<עדנה הראל פישר: בסעיף הזה בכל זאת למנהלים יש שיקול דעת שהוגדר לעניין אזור עדיפות א', למספר עובדים וכל מיני דברים כאלה.

<עדנה הראל פישר: לו היום היו עושים את זה, צריך היה לצמצם ולא להשאיר את המילה "לפחות", לא לאפשר משא ומתן, שיהיה הרבה יותר ברור מה צריך להוכיח להם.

<עדנה הראל פישר: אבל בסעיף היציבות שעתיד לבוא בפניכם, גם שיקול הדעת הזה לא מוגבל.

<עדנה הראל פישר: ועל זה אנחנו נטען במפורש.

<עדנה הראל פישר: כאן אתה לא נותן ודאות לגופים.

מיקי לוי: נקבל החלטה בעוד שנה להוריד.

<עדנה הראל פישר: אתה לא נותן ודאות לגופים.

<עדנה הראל פישר: אתה מרחיב את כמות הגופים שיבואו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תמיד את משכנעת אותי.

משה גפני: היום לא.

משה גפני: מציע חבר הכנסת מיקי לוי שכעבור שנה תבואו לכאן לוועדה ותגידו איזה מפעלים נכנסו.

מיקי לוי: אם לא ייכנסו, נצטרך להוריד את זה עוד פעם.

משה גפני: בסדר.

<אמיר רשף: הסעיף הבא מדבר על אותו שיקול דעת שקיים בידי המנהלים.

<אמיר רשף: למעשה מדובר במנכ"ל האוצר, מנהל רשות המסים ומנכ"ל משרד הכלכלה.

<אמיר רשף: הם צריכים להשתכנע שאותו מפעל שמבקש להיכנס - - -

משה גפני: זה קיים היום.

<אמיר רשף: כן.

<אמיר רשף: אני עכשיו מסביר מה קיים היום.

<אמיר רשף: אותו מפעל שמבקש להיכנס, שיש לו תרומה מהותית למשק הישראלי.

<אמיר רשף: במסגרת השיקולים שלהם, היום הם צריכים להתחשב במיקום הגיאוגרפי וברמת השכר לעובד.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים עוד יותר להכווין את שיקול הדעת שלהם לכיוון שהם יעדים משקיים שאנחנו מוצאים לנכון לקדם וזאת רמת החדשנות הטכנולוגית ורמת הפריון לעובד.

<אמיר רשף: הנושאים האלה הם תוצר של החלטות ממשלתיות שהתבצעו, אלה חולשות של המשק הישראלי ואם באות כאלה השקעות גדולות, אנחנו רוצים לוודא שיש בהן חדשנות טכנולוגית.

<שרגא ברוש: כבוד היושב ראש, אני לא יודע באיזה סעיף זה קשור אבל הוא מדבר על פריון וחדשנות.

<שרגא ברוש: בישיבה הקודמת ביקשתי שיוסיפו את המפעלים של החקלאות שעוסקים בפריון וחדשנות בפריפריה.

<שרגא ברוש: זו תעשייה.

<שרגא ברוש: בהגדרה, מי שעובר שם ומסתובב ורואה אותם, מבין מה הם עשו בנושא של חדשנות ופריון, ולמה לא לכלול אותם בחוק?

<שרגא ברוש: למה להחריג אותם החוצה מחוק עידוד השקעות הון?

<אמיר רשף: העיקרון שקובע החוק ורואים את זה במה מוחרג מפעילות תעשייתית, איזשהו עיקרון שאומר שגם ניידות בין-לאומית גלובלית, החוק מייצר הטבות, המדינה מקבלת פחות מס, המדינה נותנת מענקים ואנחנו רוצים שההטבות האלה והכלים האלה יופעלו על מי שאנחנו נלחמים עליו, מי שיכול לא להיות כאן.

<שרגא ברוש: מה לא בסדר?

<אמיר רשף: אותם בתי אריזה שאתה מדבר עליהם, נמצאים מחוץ לתוצרת החקלאית.

<שרגא ברוש: קודם כל, אני רוצה להגיד לך שגם מפעלי ים המלח נהנים מחוק עידוד השקעות הון ואי אפשר להזיז את ים המלח.

<שרגא ברוש: דבר שני אני רוצה להגיד לך שקל מאוד לקחת את המוצרים שלהם, לדחוף אותם לתך קונטיינר ולנסוע לעשות את העבודה בחוץ לארץ כי ממילא השיווק הוא בחוץ לארץ.

<אמיר רשף: הם לא עשו את זה עד היום.

<שרגא ברוש: אבל הם יכולים לעשות את זה.

<שרגא ברוש: הם מקימים את זה כאן.

<אמיר רשף: אתה יודע שיש הרבה מפעלי תעשייה שבאמת יש להם ניידות גלובלית ואתה מראה את זה בשקף שלך שהם הולכים ויוצאים מהעולם.

<שרגא ברוש: נכון.

<אמיר רשף: לא כך הוא הדבר לגבי אותה אוכלוסייה - - -

<שרגא ברוש: גם הם יכולים.

<שרגא ברוש: זה שהם טיפשים ועוד לא עשו את זה, ייקח עוד שנתיים והם יעשו את זה.

משה גפני: בואו נמשיך הלאה ונראה.

<שרגא ברוש: ייקח עוד שנתיים וגם הם יצאו.

<גיא גולדמן: בסעיף קטן (ב), במקום פסקה (2) יבוא: "(2) השקעה במחקר ופיתוח לפי אחת מאלה (להלן – חלופת ההשקעה במו"פ).

<גיא גולדמן: השקעה במחקר ופיתוח באזור פיתוח א', הגדולה במאה מיליון שקלים חדשים לפחות, בכל שנת מס בתקופת הזכאות להטבות, ממוצע ההשקעות במחקר ופיתוח של המפעל המועדף בשלוש שנות המס הקודמות לשנת המס שבה ניתן אישור המנהלים.

<גיא גולדמן: השקעה במחקר ופיתוח בענף טכנולוגיה מועדף באזור פיתוח שאינו אזור פיתוח א', בסכום הגדול ב-150 מיליון שקלים חדשים לפחות, בכל שנת מס בתקופת הזכאות להטבות, ממוצע סכומי ההשקעות במחקר ופיתוח של המפעל המועדף בשלוש שנות המס הקודמות לשנת המס שבה ניתן אישור המנהלים.

<גיא גולדמן: בפסקת משנה זו, "ענף טכנולוגיה מועדף" – ענף טכנולוגיה שקבעו השרים, בהתייעצות עם המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה, כענף טכנולוגיה מועדף, בהסתמך על אחד משני אלה: ההשקעה בו צפויה לעודד יצירת מקומות עבודה בישראל במקצועות שלהם יש ביקוש נמוך בישראל.

<גיא גולדמן: היקף הפעילות העסקית בו בישראל הוא נמוך וההשקעה בו צפויה להגביר במידה רבה את הידע הטכנולוגי בישראל.

<גיא גולדמן: על אף האמור בפסקאות משנה (א) או (ב), אם ממוצע ההשקעות במחקר ופיתוח בשלוש שנות המס הקודמות לשנת המס שבה ניתן אישור המנהלים עלה על 500 מיליון שקלים חדשים, על ההשקעה במחקר ופיתוח להיות בסכומים הגדולים במחצית מן הסכומים הנקובים בכל אחת מהן, לפי העניין.

<גיא גולדמן: בפסקה זו "השקעה במחקר ופיתוח" – הוצאות שהרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית אישרה בכל שנת מס כהוצאות מחקר ופיתוח".

<אמיר רשף: אני אסביר כי הסעיף הזה מנוסח מעט בצורה מורכבת.

<אמיר רשף: למעשה באותו מסלול מועדף מיוחד כאשר באה החברה בפני המנהלים, היא צריכה להגיש תכנית עסקית.

<אמיר רשף: התכנית העסקית, גם בה יש איזשהו רף של פעילות תוספתית במשק.

<אמיר רשף: אם זו השקעה הונית, נוסח החוק הקיים מדבר על השקעה ברכישת נכסים יצרניים בהיקף של 400 או 800 מיליון שקלים, תלוי במיקום בארץ.

<אמיר רשף: זאת אומרת שרכישת נכסים, יש כאן בוודאות פעילות תוספתית.

<אמיר רשף: הסעיף של העסקת עובדים מדבר על עובדים חדשים ואומר שגם הוא מבטיח פעילות תוספתית למשק.

<אמיר רשף: לעומת זאת, סעיף ההשקעה במו"פ מנוסח כהשקעה במחקר ופיתוח בהיקף של מאה מיליון שקלים או 150 מיליון שקלים, תלוי במיקום הגיאוגרפי, ודה פקטו זה לא מבטיח פעילות תוספתית.

<אמיר רשף: יכול להיות שחברה שנים מוציאה מאה מיליון שקלים על מו"פ או 150 מיליון שקלים ואז היא יכולה לבוא למנהלים ולומר בואו נתחיל לדבר על מסלול מועדף מיוחד.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים לתקן את זה ומציעים לחלק את ההשקעה במו"פ לכמה חלופות.

<אמיר רשף: חלופה אחת היא ההשקעה הגדולה במאה מיליון שקלים, הממוצע שלך בשלוש שנים קודמות, אם אתה עושה את זה באזור פיתוח א'.

<אמיר רשף: זאת אומרת, לקחנו את אותו מספר אבל הבאנו אותו להגדלה.

עודד פורר: מה זאת אומרת?

עודד פורר: אתה יכול להסביר את זה עוד פעם?

<אמיר רשף: כן.

<אמיר רשף: נניח חברה בבעלותי השקיעה במו"פ כל שנה 150 מיליון שקלים כבר שנים.

<אמיר רשף: זה מה שאני מוציא, אלה ההוצאות שלי ואלה הוצאות שכר, לפטופים לצורך העניין ואנשים שיושבים ועושים מחקר ופיתוח.

<אמיר רשף: עכשיו כדי להיכנס למסלול המועדף המיוחד, אני צריך להביא תכנית עסקית שמבטיחה שאני מגדיל את ההשקעה במו"פ שלי באזור פיתוח א' במאה מיליון ביחס למה שהיה לי בשנים קודמות.

<אמיר רשף: כך אני מבטיח שמי שמבקש להיכנס למסלול אכן מבצע פעילות תוספתית למשק ולא שימור מצב קיים.

עודד פורר: זאת אומרת שעדיף לאותו מפעל שכבר משקיע כאן עשר שנים 150 מיליון שקלים במו"פ, להוציא את הפעילות ואז לחזור.

<אמיר רשף: זה איזשהו טריק.

<אופיר כהן: זה מלאכותי.

משה גפני: אתה כבר מתדרך אתל בעלי המפעלים, לפני קבלת החוק?

עודד פורר: אני אומר דבר מאוד פשוט.

עודד פורר: אין שום סיבה להעניש מישהו שכבר משקיע כאן במשך שלוש שנים רק בגלל שאנחנו רוצים לתת - - -

משה גפני: את זה אתה יכול להגיד על כל חוק.

<אמיר רשף: צריך להסתכל על זה הפוך.

<אמיר רשף: המסלול הזה הוא מסלול המועדף מיוחד שנותן את שיעורי המס הכי טובים שיש בחוק הזה.

<אופיר כהן: כמה חברות נכנסו לזה?

<אמיר רשף: רגע.

<אמיר רשף: הכי טובים.

<אמיר רשף: לכן, אם אנחנו רוצים לתת את אותם שיעורי מס כמשק, אנחנו רוצים למשוך פעילות שהיא פעילות תוספתית, לא להגיד לו - - -

רועי פולקמן: אתה יכול לא לחלק הטבות למי שכבר כאן.

עודד פורר: יכול להיות שהוא לא יצא לשלוש שנים.

עודד פורר: יכול להיות שהוא יצא.

משה גפני: זאת שאלה טכנית כי בן אדם יבוא ויגיד שהתקבל חוק כזה, אני אוציא את הפעילות שלי ואני אחזיר אותה בחזרה.

משה גפני: אני כבר עשיתי כמה חוקים כאלה של עידוד השקעות הון.

משה גפני: אתה יכול לעשות את זה.

משה גפני: תמיד כשאתה מחוקק חוק חדש, ישב לידך רואה חשבון מוצלח עם עורך דין טוב ויגיד לך שאם אתה רוצה לעשות פעילות, להרוויח עכשיו כסף, תעשה את הפעולה אותה אתה אומר.

משה גפני: יש לזה הרבה שיקולים.

משה גפני: להוציא את זה, לחזור, אבל את זה אתה יכול לשאול כל אחד.

עודד פורר: החוק הזה הוא חוק טוב ואני תומך בו אבל בסוף הוא בא כדי לאפשר לי להתמודד בתחרות הגלובלית.

עודד פורר: אני רוצה שהמפעלים עתירי הידע יישארו כאן או יבואו לכאן.

עודד פורר: אנחנו אמנם אור לגויים אבל החכמה הזו נמצאת גם בעוד כמה מקומות ואני מניח שתהיה תחרות כזאת בין כמה וכמה מדינות שייתנו שיעורי מס נמוך.

עודד פורר: יכול להיות שאותו אחד יבוא ויגיד שעכשיו יש לו מסלול דומה במדינה אחרת, אני לא אעזוב ואחזור אלא אני אעזוב.

רחל עזריה: אז לא נעשה ואז כולם יעזבו?

עודד פורר: לא.

<אופיר כהן: החוק הזה למעשה חוקק בזמנו ב-2011 ולא ביקשו משהו תוספתי ונכנסה רק חברה אחת.

<אופיר כהן: אתם באים כאן להקל, אז למה עכשיו להקשות בסעיף הזה?

<אופיר כהן: אין הרבה חברות שנכנסות.

<שרגא ברוש: כבוד היושב ראש, אני רוצה להעיר הערה.

<שרגא ברוש: אם חברה החליטה לעשות את המו"פ בישראל והיא יודעת מלפני שלוש שנים שאם היא תגיע למאה מיליון היא תקבל הטבה, הרי זה לא דבר קל ערך להשקיע במו"פ מאה מיליון שקלים, אז הוא התחיל לעלות, בהתחלה הוא השקיע עשרים, שישים, שמונים והוא כבר מחכה כל חייו להגיע סוף סוף למאה כדי ליהנות מההטבה.

<שרגא ברוש: הוא לא השקיע במדינות אחרות אלא אמר שירכז את כל ההשקעות בישראל.

<שרגא ברוש: עכשיו, אחרי שלוש שנים, אנחנו באים ונותנים לו סטירת לחי ומרחיקים אותו עוד יותר רחוק מהמטרה.

<שרגא ברוש: הרי אחד הדברים שהכי חשובים למגזר העסקי זאת יציבות.

<שרגא ברוש: איך אפשר כל שנתיים-שלוש לשנות את החוק?

<צביקה לייבוביץ: אני חייב משהו אחד לציין.

<צביקה לייבוביץ: כפי שאמיר הסביר, אלה התנאים שאנחנו חושבים שהתוספתי הוא הנכון.

<צביקה לייבוביץ: אבל גם מי שלא עומד, הוא מקבל את ההטבות שקבועות בחוק.

<צביקה לייבוביץ: זה לא אומר שהוא לא מקבל הטבות.

<צביקה לייבוביץ: יש אמנם שיעורי מס אחרים.

<שרגא ברוש: אני מדבר על ההטבה הזאת של מעל מאה מיליון.

<צביקה לייבוביץ: זה הבדל בשיעורי המס.

<צביקה לייבוביץ: מי שלא עומד בתנאים מקבל את שיעורי המס האחרים שהם גבוהים יותר.

<צביקה לייבוביץ: המטרה כאן היא כמו שנאמר במסורה ושיהיה כאן גם ערך תוספתי.

<שרגא ברוש: אתה הרי מבין שאי אפשר לשנות כל שנתיים את הרגולציה.

<קריאה: לא פוגעים.

<שרגא ברוש: בטח שפוגעים.

<קריאה: לאחור לא פוגעים.

<שרגא ברוש: בוודאי שפוגעים.

<שרגא ברוש: תנו לי להסביר לכם למה פוגעים.

<שרגא ברוש: לפני שלוש שנים העברתם את החוק.

משה גפני: הסברת.

משה גפני: זה ברור.

<שרגא ברוש: אלה שיעורי מס יותר גבוהים אם הוא לא מגיע למאה מיליון.

<אמיר רשף: אבל אנחנו בודקים אותו ביחס לממוצע בשלוש שנים קודמות.

<שרגא ברוש: אבל אתה מבין שאתה מרחיק אותו מהיעד.

<אמיר רשף: אם הוא יודע שהוא מגיע אל היעד - - -

<שרגא ברוש: למה אתה מתעקש?

<שרגא ברוש: הרי לפני שלוש שנים עשיתם חוק, אני התחלתי להשקיע במו"פ, החלטתי לרכז מכל העולם את המו"פ בישראל, לאט לאט אני מגיע למאה מיליון.

<שרגא ברוש: למה להזיז אותי עוד יותר רחוק?

<רולנד עם שלם: ברשותכם, הלכנו לאיבוד.

<רולנד עם שלם: אנחנו כאן מוסיפים מסלול חדש של הטבות.

<רולנד עם שלם: כלומר, אותו אחד שבנה את המסלול שלו, הוא יקבל את מה שהוא בנה ומה שהוא תכנן.

<שרגא ברוש: הוא יקבל במאה את המס שיש לו היום?

<רולנד עם שלם: את המסלול שכביכול הוא חשב עליו בזמנו.

<רולנד עם שלם: זה מסלול הטבות חדש נוסף.

<אופיר כהן: המסלול קיים.

<אופיר כהן: החברה היחידה שנכנסה לא הייתה נכנסת לחוק בסיטואציה הזאת.

<שרגא ברוש: יש היום מסלול קיים ומי שמגיע למאה מיליון, משלם מס מופחת.

<שרגא ברוש: הוא בא ואומר שהוא מרחיק אותו מהמאה מיליון.

<שרגא ברוש: אתה עושה לו מה שהיה לו פלוס מאה מיליון.

משה גפני: הם לא הולכים לפגוע באף אחד.

משה גפני: להפך.

משה גפני: יש כאן הטבות.

משה גפני: יש טענה והטענה היא שאם היינו נשארים בלי החוק המיטיב הזה, לי יש מפעל ואני עושה הכול על מנת שהוא יהיה בארץ, אני כל הזמן מגדיל אותו ואני מתכנן שבתוך שלוש שנים אני אגיע למאה מיליון.

משה גפני: דקה לפני שזה קורה אצלי, אני כל הזמן משקיע כאן בישראל, לא הלכתי לשום מקום אחר בעולם.

משה גפני: דקה לפני שאני מגיע למאה מיליון, אתם מרחיקים אותי.

מיקי לוי: משנים את הקריטריונים.

משה גפני: כן.

רחל עזריה: זה עניין היציבות.

<שרגא ברוש: שלא משנים חוק כל שנתיים.

מיקי לוי: השאלה אם מי שנכנס עד עתה ימשיך במסלולו כמו שעושים עם חוקים.

מיקי לוי: אין רטרואקטיבי ואז אין לנו בעיה.

<שירה גרינברג: אפשר לייצר הוראת מעבר כדי שאתם תרגישו בנוח.

משה גפני: אנחנו מרגישים בנוח בכל מקרה.

משה גפני: השאלה אם אתם מרגישים בנוח.

<שירה גרינברג: הרעיון היה להיטיב כאן, להוריד את הרף למיליארד שקלים ולהבטיח לציבור שיהיה ערך מוסף.

<שירה גרינברג: הרי בסופו של דבר, מהיכן מגיע הערך המוסף?

<שירה גרינברג: מזה שיש השקעה במחקר ופיתוח, בהעסקת עובדים, בהרבה מאוד דברים שנותנים ערך מוסף.

<שירה גרינברג: הרעיון היה להבטיח לציבור שהטבת המס תינתן לא רק כדי להפחית את הכסף שהציבור יראה אלא שהוא יקבל את זה חזרה דרך השקעה במשק כלכלית.

משה גפני: מה יהיה בהוראת השעה?

<שירה גרינברג: אנחנו יכולים לחשוב ולראות איך אנחנו מבטיחים.

<שרגא ברוש: כל מי שכבר קיים.

<אמיר רשף: שרגא, לדעתי אתה מדבר על קבוצה ריקה.

<שירה גרינברג: באנו להיטיב כי לא היו מספיק.

משה גפני: העלה שרגא נושא.

משה גפני: יש נכונות מצדכם לבדוק.

משה גפני: אם זו קבוצה ריקה, זו קבוצה ריקה.

משה גפני: בסדר, מותר לנו לחשוש.

משה גפני: אם זאת לא קבוצה ריקה, אם זה מפעל או שני מפעלים או עשרה מפעל, שייכנסו להוראת שעה, הם נמצאים כבר בתוך המסלול, ואותם לא ירחיקו.

משה גפני: אנחנו מבקשים את הוראת השעה הזאת.

משה גפני: אם זאת קבוצה ריקה, הנה מה טוב.

רחל עזריה: כולנו מרוצים.

<אמיר רשף: אני אמשיך להסביר את הסעיף כי הוא לא נגמר.

<אמיר רשף: התוספת של מאה מיליון, זאת השקעה באזור פיתוח א'.

<אמיר רשף: באזור שהוא לא אזור פיתוח א', כלומר, מרכז הארץ, אנחנו שמים רף יותר גבוה של 150 מיליון תוספתי ביחס לממוצע אבל בענפי טכנולוגיה מועדפים בהם אנחנו רוצים באמת למשוך יותר חברות לישראל ולא ענפים שנמצאים כאן כבר.

<שרגא ברוש: אני חושב אתם טועים בגישה, בקונספציה.

<שרגא ברוש: כל ענף הסייבר הוא במרכז הארץ.

<אמיר רשף: עוד לא שמעת את ההסבר.

<שרגא ברוש: תבין את העיקרון.

<שלמה פשקוס: היום במצב הנוכחי במדינה, במצב שכנראה לא צפוי להשתנות בעתיד הנראה לעין, הוצאות מחקר ופיתוח של חברות שנעשות במרכז הארץ בתחומים בהם מדינת ישראל עתירה בחברות שעושות בהם מחקר ופיתוח כמו תוכנה, הערך המוסף שלהן למדינת ישראל נמוך מאוד.

<שלמה פשקוס: מאחר ויש הרבה מאוד חברות שעוסקות בתחום בישראל, שמתחרות על אותו כוח אדם איכותי שיוצא מהמוסדות האקדמיים של מדינת ישראל, לכן המדינה לא מרגישה צורך לעודד בכוח חברות להגדיל הוצאות מחקר ופיתוח במרכז הארץ בתחומים כמו תוכנה.

<שלמה פשקוס: לכן מה שאנחנו באים ואומרים זה שבפריפריה יש חשיבות מאוד מאוד גדולה להביא תעסוקה איכותית לפריפריה ברמה ולמשוך את תעשיית ההיי-טק לפריפריה.

<שלמה פשקוס: במידה ומדברים על אזור המרכז, זה צריך להיות בתחומים בהם באמת הידע שבא לישראל הוא ידע חדש והוא ידע חדשני וידע שחסר במדינת ישראל ולא הידע הקלאסי שכבר מדינת ישראל מובילה בו ברמה הבין-לאומית.

<אמיר רשף: יש כאן עוד סעיף שמדבר על מי שכבר נמצא ברף מאוד מאוד גבוה של השקעה במו"פ, 500 מיליון שקלים בשנה, ממנו אנחנו לא דורשים תוספת של מאה או תוספת של 150 מיליון לפי העניין אלא מחצית מהסכום.

<אמיר רשף: אנחנו אומרים שהוא כבר נמצא בסכומים גדולים של השקעה במו"פ, שיוסיף חמישים או אם הוא הולך לאזור פיתוח א' או 75 אם הוא נמצא במרכז.

משה גפני: ממשיכים.

<גיא גולדמן: (10) בסעיף 51כא(ג) – בפסקה (1), במקום "1.5 מיליארד" יבוא "1 מיליארד".

<גיא גולדמן: בפסקה (2), במקום "15 מיליארד" יבוא "10 מיליארד".

משה גפני: גם על זה יש את הסעיף של מיקי לוי.

<שירה גרינברג: ביקשת שנבוא לדווח לוועדה.

משה גפני: כן.

משה גפני: לראות כמה מפעלים נכנסו ואם לא, נוריד את זה בחוק.

משה גפני: אנחנו לא מדברים על זה.

משה גפני: יש דברים שאנחנו צריכים לדבר אבל לא על זה.

משה גפני: מה הבעיה לכתוב?

משה גפני: מה הבעיה להיות איש פתוח?

משה גפני: לכתוב שבתוך שנה ידווחו לוועדה על כמה מפעלים נכנסו ואז נדע להחליט האם אנחנו רוצים לשנות את החוק.

משה גפני: הרי אנחנו לא משנים את החוק אוטומטית בגלל שנכנסו רק שני מפעלים.

משה גפני: צריך לדווח.

משה גפני: מה רע בוועדת הכספים?

משה גפני: יש קפה, יש בדיחות, יש אנשים נורמליים.

משה גפני: מה הבעיה לבוא לכאן?

<קריאה: הם חוששים שאולי תתחלף ואז יהיה פחות נעים.

<קריאה: (היו"ר עודד פורר)

עודד פורר: תשובתכם.

<שירה גרינברג: הסברנו קודם שהממשלה סבורה שזה נעשה אחרי חשיבה רבה של צוות בין-משרדי שישב במשך שנתיים, עבד וקבע את הרף הזה מתוך חשיבה.

עודד פורר: זה בסדר גמור.

עודד פורר: הכול בסדר.

<שירה גרינברג: שזה צריך להיות במסורה כדי לאזן בין זה שהציבור יזכה לכספי מסים מאותן חברות שנמצאות באותן חברות שתורמות תרומה מאוד מהותית למשק שהרף הוא חלק מזה.

<שירה גרינברג: יש מחקר של הכלכלן הראשי באוצר שמעיד על כך שחברות כאלה בהיקפים, שמחזור ההכנסות שלהן הוא כזה, יש להן רמת פריון יותר גבוהה מחברות אחרות.

עודד פורר: מה החשש לבוא לוועדת הכספים אחרי שנה ולדווח?

<שירה גרינברג: ברגע שאתם מורידים את הרף הזה, אתם בעצם מבחינה מקצועית של הערך המוסף למשק, אתם מורידים את הערך המוסף למשק.

<שירה גרינברג: הכדאיות הכלכלית של הדבר הזה יורדת ולכן אנחנו סבורים – וזו העבודה שנעשתה – שהרף צריך להיות עשרה מיליארד שקלים כפי שעשינו בשני המסלולים.

<שירה גרינברג: כלומר, יש כאן אמירה של התועלת לציבור אל מול רמת המיסוי.

עודד פורר: תקני אותי אם אני טועה.

עודד פורר: ההערה הייתה שבסך הכול אחרי שנה יבואו לדווח לוועדת הכספים לגבי מה שקרה.

<שירה גרינברג: לדווח, אמרנו שאנחנו בשמחה נעשה את זה.

עודד פורר: זה חוק משמעותי.

עודד פורר: זה חוק מועיל ואנחנו תומכים בו אבל מה הבעיה לבוא לדווח לוועדה?

<שירה גרינברג: לדווח, אין שום בעיה.

<שירה גרינברג: הבעיה היא הנושא של השינוי.

<שירה גרינברג: זו הבעיה.

עודד פורר: אבל אנחנו לא משנים.

עודד פורר: אם נרצה לשנות חקיקה, יש הליך בו משנים חקיקה.

<שירה גרינברג: הדיווח זה בסדר, אבל אני הבנתי שנאמר דבר אחר.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: ההצעה של מיקי הייתה שמשאירים את זה כך.

רועי פולקמן: אנחנו חושבים שלא יבוא אף אחד ונגלה שלא בא אף אחד.

עודד פורר: שתבואו לדווח לנו.

<שירה גרינברג: דיווח, בשמחה, בין אם בחוק ובין אם לא.

<שירה גרינברג: דיווח, בשמחה.

עודד פורר: אני חושב שזה חוק מאוד מאוד משמעותי.

עודד פורר: לשיטתי מדי שנה תבואו לוועדה ותמסרו דיווח על זה.

עודד פורר: יכול להיות שבשנה הראשונה תיכנס רק חברה אחת ואתם תסבירו את התהליך.

עודד פורר: ייתנו עוד שנה ואחרי שנתיים יראו.

עודד פורר: אחרי שלוש שנים, מי שישב כאן, לא יודע אם אלה נהיה אנחנו או אחרים, יגידו שנוביל הליך של שינוי חקיקה.

<שירה גרינברג: זה בסדר.

עודד פורר: זה הכול.

עודד פורר: שייכנס דיווח מדי שנה לוועדת הכספים.

מיקי לוי: עכשיו זה יתקע את העגלה יותר בבוץ.

מיקי לוי: בסך הכול חילצנו את זה.

<שירה גרינברג: תודה לך חבר הכנסת מיקי לוי.

<אופיר כהן: ידווח לוועדה מדי שנה.

<שירה גרינברג: זה בסדר גמור.

<גיא גולדמן: (11) בסעיף 51כב, במקום סעיף קטן (א) יבוא: "(א) שנת המס הראשונה לתקופת הזכאות להטבות תהיה שנת המס שהמנהלים מצאו כי הושקע בה חלק מהותי מסכום ההשקעה הנדרשת, ובמקרים חריגים, מטעמים שיירשמו – גם שנת מס מאוחרת מזו, אך לא מאוחרת משלוש שנים לאחר השלמת ההשקעה, בשים לב להיקף ההשקעה שבוצעה, למספר המשרות שנוספו למשק ולהיקף פעילותה של החברה בישראל (בסימן זה – שנת האפס)".

<אמיר רשף: עוד איזושהי לקונה.

<אמיר רשף: היום החוק מנוסח כך שאותה חברה שהגיעה למועדף מיוחד, היא מחליטה מתי מתחילים לספור לה את עשר השנים של שיעור המס המוטב.

<אמיר רשף: היא יכולה להחליט שהיא רוצה אותו מהיום שהיא מתחילה את ההשקעה, היא יכולה להחליט שהיא רוצה לקבל אותו עוד עשר שנים.

<אמיר רשף: החוק מגדיר את זה שברירת המחדל היא שהיא קובעת ולא המנהלים.

<אמיר רשף: אנחנו רוצים להעביר את זה לסמכות של המנהלים ושהם יוכלו לקבוע ששנת האפס להטבות המס תהיה השנה שבה הושקע חלק מהותי מסכום ההשקעה ובמקרים חריגים, אם הם מוצאים לנכון, הם יוכלו לדחות את זה אבל לא אחרי שלוש שנים מיום השלמת ההשקעה.

<אמיר רשף: (היו"ר משה גפני)

משה גפני: לא הבנתי, אבל תמשיך.

משה גפני: אני סומך על החברים שהיו כאן.

<גיא גולדמן: (12) בסעיף 51כג(ב), אחרי "מנהל רשות המסים" יבוא "בהתייעצות עם המנהל הכללי של משרד הכלכלה והתעשייה והמנהל הכללי של משרד האוצר".

<גיא גולדמן: כרגע יש סמכות למנהל רשות המסים על ביטול אישור המנהלים.

<גיא גולדמן: יש כאן חובת התייעצות חדשה.

משה גפני: בסדר.

<גיא גולדמן: (13) אחרי סעיף 51כג יבוא: "סימן ב'3: הטבות במס בשל מפעל טכנולוגי מועדף 51כד הגדרות בסימן זה – "הכנסה טכנולוגית" – הכנסה של מפעל טכנולוגי שהופקה או נצמחה במהלך עסקיו הרגיל של המפעל מנכס לא מוחשי מוטב שבבעלות מלאה או חלקית של המפעל, או שהמפעל הוא בעל זכות שימוש בו, לרבות כל אחת מאלה: הכנסה ממתן זכות לשימוש בנכס הלא מוחשי המוטב.

<גיא גולדמן: הכנסה משירות המבוסס על תוכנה.

<גיא גולדמן: הכנסה ממוצר אשר בייצורו עשה המפעל שימוש בנכס הלא מוחשי המוטב.

<גיא גולדמן: הכנסה ממוצר נלווה לתוכנת מחשב או למוצר כאמור בפסקה (3) והכנסה ממוצר התומך בשימוש במוצר כאמור בפסקה (3), ובלבד שהמוצר היה קשור במישרין לנכס הלא מוחשי המוטב ומתקיים לגביו אחד מאלה: לא היה בייצורו שימוש בנכס הלא מוחשי מוטב אחר.

<גיא גולדמן: היה בייצורו שימוש בנכס הלא מוחשי מוטב אחר אשר אינו בבעלות החברה בעלת המפעל או צד קשור לה, ושאין לה או לצד קשור לה זכות שימוש בו.

<גיא גולדמן: התיקון שאנחנו מכניסים כאן הוא מוצר תומך ולא רק מוצר נלווה.

<שלומית ארליך: זאת אומרת, זה יהיה הכנסה ממוצר נלווה או תומך.

<גיא גולדמן: כן.

<שלמה פשקוס: מוצר יכול להיות נלווה לצורך העניין.

משה גפני: מה זה מוצר תומך?

<שלמה פשקוס: אני אנסה להסביר.

<שלמה פשקוס: נלווה זה נגיד אוזנייה לאייפון.

<שלמה פשקוס: זה מוצר נלווה.

<שלמה פשקוס: מוצר תומך זה השרת עליו יושבת התוכנה.

<שלומית ארליך: בסעיף הזה אתם רוצים להוריד.

<שלמה פשקוס: כבר לא צריך כי אחד מחליף את השני.

<שלומית ארליך: הסעיף החדש יאמר: הכנסה ממוצר נלווה או תומך לתוכנת מחשב או למוצר כאמור בפסקה (3).

<שלומית ארליך: כאן אנחנו מורידים את האמור, כך שאנחנו מתחברים ישר ואומרים: ובלבד שהמוצר היה קשור במישרין לנכס הלא מוחשי המוטב ומתקיים לגביו אחד מאלה.

<גיא גולדמן: כן.

<גיא גולדמן: הכנסה משירות נלווה למתן זכות שימוש, לשירות או למוצר כאמור בפסקאות 1) עד (3), או תומך בכל אחד מאלה כאמור בפסקאות (1) עד (3) לפי העניין.

<גיא גולדמן: הכנסה ממכירת שירותי מחקר ופיתוח שאינה עולה על 15 אחוזים מהכנסות המפעל.

<גיא גולדמן: הכנסות מסוגים נוספים שקבע שר האוצר, העומדים באמות מידה בין-לאומיות לעניין משטר המס.

<גיא גולדמן: ולמעט הכנסה מכל נכס, מוצר, מוצר נלווה או שירות שהיא אחת מאלה: הכנסה המיוחסת לייצור לפי כללים שיקבע שר האוצר.

משה גפני: מה זה?

<גיא גולדמן: הכנסה מיוחסת לייצור היא לא חלק מההטבה.

<גיא גולדמן: ההטבות כאן הן לקניין רוחני.

<שלומית ארליך: אולי תיתן סקירת רגע.

<שלומית ארליך: תסביר את הרקע של כל הפרק הזה ואז תתייחס לזה.

<שלמה פשקוס: אני אזכיר מה שדיברנו קודם.

משה גפני: שר האוצר מבין בעניין הזה?

משה גפני: מאיפה שר האוצר יודע.

<שלמה פשקוס: לפי כללים.

<שלמה פשקוס: בסופו של דבר היישום של הדברים האלה - - -

משה גפני: תן לי דוגמה.

משה גפני: מה שר האוצר יעשה עם הסעיף הזה?

<שלמה פשקוס: כללים לקבוע איזה חלק המיוחס לייצור.

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: לא כללים.

משה גפני: תגידו ספציפית ואחרי כן תסבירו כללית מה ששלומית ביקשה.

משה גפני: באים לשר האוצר ואומרים לו, תשמע, כתוב בחוק שההכנסה המיוחסת לייצור איננה רלוונטית לחוק הזה.

משה גפני: עכשיו תקבע אתה כללים מה זה הכנה מיוחסת לייצור.

משה גפני: הוא יגיד לכם שהוא לא למד דברים מהסוג הזה בתיכון אלא הוא יודע על הדברים האחרים כמו אווירונאוטיקה.

משה גפני: מאיפה הוא ידע לקבוע כללים?

<צביקה לייבוביץ: ברשותך היושב ראש, אני אסביר.

משה גפני: לא להסביר.

משה גפני: רק תן תשובה.

משה גפני: איך שר האוצר ידע?

<צביקה לייבוביץ: אני נותן את התשובה.

<צביקה לייבוביץ: הכוונה היא כאן עכשיו לתת בכללים איך מייחסים, מה החלק ששייך לייצור.

משה גפני: עודד פורר שר האוצר, אני לא רוצה אפילו בצחוק להגיד שזה אני.

משה גפני: תגיד לי באופן מתומצת מה אתה אומר לו.

<צביקה לייבוביץ: אנחנו נקבע את זה בכללים.

משה גפני: הוא השר, הוא רוצה לקבוע.

משה גפני: תגיד לו מה לקבוע.

<צביקה לייבוביץ: הכללים יפורסמו.

<צביקה לייבוביץ: אם אנחנו מאמצים את שיטת מחירי העברה או שיטה אחרת שתתאים.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: תכתבו את זה בחוק.

משה גפני: למה אתם צריכים את שר האוצר?

משה גפני: הוא ממילא לא מבין.

משה גפני: עודד פורר כן מבין אבל הוא לא שר האוצר.

עודד פורר: אתה כן רוצה שהשר הוא זה שיחתום.

משה גפני: למה?

<שלמה פשקוס: אגב, הכללים של השר לא יכולים להתגבר על מה שכתוב בחוק.

עודד פורר: גם כללים השר מאשר.

עודד פורר: זה כמו שהשר מתקין תקנות.

<צביקה לייבוביץ: כללים הם תקנות.

<צביקה לייבוביץ: בכללים כאן, הכוונה לתקנות.

עודד פורר: אתה אולי יכול להוסיף באישור ועדת כספים.

<שלמה פשקוס: יש דברים שהם דברים תפעוליים עם יכולת לעדכון יחסית גבוהה.

<שלמה פשקוס: למשל, שיטת מחירי העברה שצביקה דיבר עליה.

<שלמה פשקוס: אתה יכול לעשות את זה בשיטת קוסט פלוס ואתה יכול לעשות את זה בשיטת סטאדי של שווי שוק.

<שלמה פשקוס: יש כל מיני שיטות לעשות את ההפרדות האלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: עכשיו תסביר.

עודד פורר: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית בהקשר הזה.

עודד פורר: כשהוא קובע כללים, זה בא לאישור הוועדה?

<שלומית ארליך: כרגע לא.

<שלומית ארליך: בנוסח לא מופיע שזה מגיע לאישור הוועדה לכן החשיבות של הכללים מבחינתנו היא כמו תקנות.

<שלומית ארליך: זאת חקיקת משנה.

<שלומית ארליך: זה לא יגיע לאישור הוועדה.

<שרגא ברוש: מה שעודד אומר, תשאירו את זה בוועדה, שלפחות אם אני לא אהיה שר, אני אסתכל על זה כאן.

משה גפני: אני לא מתעקש על זה אבל אם אלה תקנות, זה צריך לבוא לוועדה.

משה גפני: ממילא לא נבין.

<שרגא ברוש: ממילא פקיד השומה עושה מה שהוא רוצה.

משה גפני: תחשבו ותגידו.

משה גפני: עכשיו תסביר את הפרק.

<שלמה פשקוס: אני מזכיר את הדיון הקודם.

<שלמה פשקוס: יש כאן פרק ייעודי להכנסות מקניין רוחני שהן גם סביב כל הכללים הבין-לאומיים החדשים שבא ואומר שאני נותן שיעורי מס לחברות עתירות ידע, ונגיע להגדרות של חברות עתירות ידע, ולהכנסה של החברות האלה שנובעת מקניין רוחני.

<שלמה פשקוס: כאן בחלק הזה אנחנו מגדירים מהי הכנסה שנובעת מקניין רוחני.

<שלמה פשקוס: זאת הכנסה שנובעת מקניין רוחני מוטב, ונגיע בהמשך להגדרה הזאת, ושירותים שהם צמודים למוצרים האלה, כל השירותים האלה שהם קניין רוחני מוטב שזה יכול להיות, כמו שהסברתי קודם, שירות נלווה, שירות תומך או מוצר נלווה או מוצר תומך לכל הדברים האלה.

<שלמה פשקוס: צריך להחריג הן מהבחינה התפיסתית שלנו והן מבחינת הכללים הבין-לאומיים מספר דברים.

<שלמה פשקוס: צריך להחריג את ההכנסה שמיוחסת לחלק הייצורי של המפעל וצריך להחריג את ההכנסה מנכסים השיווקיים, כמו שדיברנו על כך קודם, ואת זה אנחנו חושבים שצריך לעשות בין היתר, מכניקת ההחרגות, בגלל שאתה בעולם של פיצולי הכנסות, צריך לעשות את זה בכלים וכאן משאירים הסמכה לתקנות.

<אופיר כהן: הערה.

<אופיר כהן: ההגדרה של הכנסה מועדפת טכנולוגית, למה לא משווים את זה להכנסה מועדפת הרגילה של חוק עידוד?

<אופיר כהן: הרי אם יש חברות באזור פיתוח א' שהן רשאיות לקבל תשעה אחוזי מס, חברות היי-טק, הן לא ייהנו מסוגי הכנסות אלה כי כאן אלה רק 12 אחוזים בכל הארץ.

<אופיר כהן: למה לא לקחת את סוגי ההכנסות האלה שאתם רוצים להיטיב ולהכניס את זה גם במועדפת הרגילה?

<שלמה פשקוס: המועדפת הרגילה, ההכנסה הזאת כלולה במועדפת רגילה.

<אופיר כהן: לא.

<אופיר כהן: לא כל ההגדרות הן הכנסות אלה.

<צביקה לייבוביץ: ברשותך, אני אענה.

<צביקה לייבוביץ: הכללים - - -

<אופיר כהן: לא דיברתי על הכללים.

<אופיר כהן: דיברתי על סוגי ההכנסות.

<צביקה לייבוביץ: אני עונה על מה ששאלת.

<צביקה לייבוביץ: כאן יש פרק חדש עם ההתניות החדשות.

<צביקה לייבוביץ: אנחנו לא מעתיקים פרק חדש לתוך חוק קיים.

<צביקה לייבוביץ: בסופו של דבר יש סעיף שאומר מה ההתאמות שנעשה.

<צביקה לייבוביץ: אם אתה אומר שניתן לך את אותה הגדרה של הכנסה טכנולוגית, אנחנו רוצים גם את ההכנסה של מפעל טכנולוגי.

<צביקה לייבוביץ: אתה רוצה אותו גם בחוק הישן?

<אופיר כהן: שם עשינו למעט נכס.

<אופיר כהן: שם עשינו למעט ההגדרה כאן אבל מצד שני לא לוקחים את זה הפוך.

<צביקה לייבוביץ: כאן יש שני מסלולים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: ממשיכים.

משה גפני: הבנתי את השאלה והבנתי את התשובה.

<גיא גולדמן: הכנסה מנכס לא מוחשי המשמש לשיווק, שאינו נכס לא מוחשי מוטב.

<גיא גולדמן: סוגי הכנסות נוספים שקבע שר האוצר, לרבות כדרוש לצורך עמידתו של משטר המס בישראל באמות מידה בין-לאומיות.

<גיא גולדמן: "הכנסה טכנולוגית מועדפת" - חלק ההכנסה הטכנולוגית הנובע ממחקר ופיתוח בישראל, והכול בהתאם לתקנות שיקבע שר האוצר, העומדות באמות מידה בין-לאומיות לעניין משטר המס.

<גיא גולדמן: אנחנו נראה בהמשך שאלה תקנות שחובה על השר לקבוע.

<גיא גולדמן: נביא אותן עד סוף מרץ.

<גיא גולדמן: זה חלק מההכנסה הטכנולוגית.

משה גפני: זה צריך אישור של הוועדה?

<שלמה פשקוס: יש כאן הרבה מאוד תקנות שהן תקנות טכניות שיש בהן הרבה אלמנטים חישוביים מקצועיים.

<שלמה פשקוס: הם יופיעו גם בעוד מקומות.

<צביקה לייבוביץ: הם גם יותאמו לכללים הבין-לאומיים.

<שלמה פשקוס: הם צריכים להיות מתואמים בכללים בין-לאומיים.

<שלמה פשקוס: השאלה אם צריך להביא את זה לוועדה לכל דבר שהוא דיון כללי.

משה גפני: מה שר האוצר שונה מהוועדה?

משה גפני: אם אלה דברים חשבונאיים, למה צריך את שר האוצר?

משה גפני: נקבע את זה בחוק.

<שלמה פשקוס: אני חושב שאלה יותר מדי פרטים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא מבין למה צריך כאן את שר האוצר.

משה גפני: צריך לקבוע בחוק את הכללים.

<גיא כץ: שתי הערות.

<גיא כץ: התקנות האלה הן תנאי לכניסה לתוקף של החוק.

<גיא כץ: הרבה פעמים המציאות חזקה מהרצון הטוב של האנשים להביא כאן

<גיא כץ: תקנות עד מרץ וכל החוק עלול פתאום לא להיכנס לתוקף.

<גיא כץ: עדיף לדעתנו שיהיה הפוך.

<גיא כץ: שהחוק ייכנס לתוקף ואחר כך יבואו התקנות.

<גיא כץ: הערה שנייה לעניין זה שזה חל רק על מחקר ופיתוח מישראל.

<גיא כץ: יש הרבה מצבים לגיטימיים שנניח קונים ידע מאוניברסיטה בארצות הברית, ממשיכים לפתח אותו ואחרי כן מייצרים מוצרים ולכאורה זה לא חל.

<גיא כץ: אנחנו מבקשים כחלק מהבדיקה של ה-BBS, שתיבדק הסוגיה הזאת.

<צביקה לייבוביץ: כמו שאמרתי, בהתאם לכללים הבין-לאומיים אי אפשר להכניס את החוק לתוקף ללא קביעת כל ההתאמות שהן בתקנות.

משה גפני: כן, אבל אפשר לקבוע תאריך.

<צביקה לייבוביץ: קבענו תאריך.

משה גפני: נדון על זה בסעיף של התחילה.

<גיא כץ: קונים ידע ומשלמים מס בארצות הברית.

<צביקה לייבוביץ: גם זה יוסדר בתקנות.

<צביקה לייבוביץ: זה בדיוק העניין של לפי איזה נוסחאות אנחנו עובדים שהם בהתאם לכללים הבין-לאומיים.

משה גפני: שזה יכלול גם את המקרה עליו הוא מדבר.

<צביקה לייבוביץ: זה כולל את כל המצבים.

<שלמה פשקוס: אלה בדיוק השאלות הטכניות.

<שלמה פשקוס: סוג המקרה.

<שלמה פשקוס: יש סוגים שונים של מקרה.

<שלמה פשקוס: סוג הרכישה.

<שלמה פשקוס: יש סוג שהיא כן תוכל להיחשב וסוגים שלא יוכלו להיחשב.

<עופר גרנות: השאלה אם ההגדרה הזאת לא מוציאה את היכולת לקבוע.

<שלמה פשקוס: ההגדרה הזאת מאפשרת לך מנעד יחסית רחב וגמישות לתקנות לקבוע סוגים שונים של מה נחשב ומה לא נחשב.

<עופר גרנות: כלומר, זה לא יחול רק על המחקר והפיתוח החדש בישראל אלא גם על ידע הבסיס שיובא.

משה גפני: אם הוא יהיה בכללים ההם, הוא יהיה כלול.

<עופר גרנות: נכון.

<עופר גרנות: רק לוודא שהסעיף הזה לא מנטרל את הזכות שלהם לקבוע את זה.

<ערן ויזל: הערה אחת.

<ערן ויזל: בתחילת דברי ההסבר יש רשימה של מה הן ההכנסות שנכנסות.

<ערן ויזל: יש כאן משהו חדש שמגדיר את ההכנסות שנכנסות.

<ערן ויזל: חשוב להבין שבעולם שאנחנו חיים בו כרגע מבחינה טכנולוגית, הרשימה הזאת לא יכולה להיות רשימה סגורה.

משה גפני: איפה הרשימה?

<ערן ויזל: בתחילת דברי ההסבר.

<קריאה: דברי הסבר, הם לא חקיקה.

עודד פורר: דברי ההסבר לא קובעים שום דבר.

משה גפני: אני מודיע לפרוטוקול, לאור ההערה שלך, שדברי ההסבר לא יהיו חלק מהחוק ולכן בעולם החדש בו אנחנו נמצאים עם הטכנולוגיה, יכול להיות שהממשלה בטעות שמה אותם בדברי ההסבר.

<גיא גולדמן: "חברה מועדפת" – כהגדרתה בסעיף 51.

<גיא גולדמן: "חברה קשורה" – חברה הנמנית על אותה קבוצה רב-לאומית כהגדרתה בסעיף 85ב לפקודת מס הכנסה שעליה נמנית החברה בעלת המפעל המועדף הטכנולוגי.

<גיא גולדמן: זאת הפניה לא נכונה כיוון שסעיף 85ב פוצל בסופו של דבר מחוק ההסדרים.

<שלומית ארליך: אתם מבקשים שההגדרה תהיה: חברה הנמנית על אותה קבוצה רב-לאומית שעליה נמנית החברה בעלת המפעל המועדף הטכנולוגי.

<גיא גולדמן: כן.

<גיא גולדמן: בהמשך יש הגדרה לקבוצה.

<גיא גולדמן: "מפעל טכנולוגי מועדף" – מפעל שהתקיימו בו, בכל שנת המס, כל התנאים הקבועים בפסקאות (1) ו-(2) או התנאי הקבוע בפסקה (3), וכן התנאים האמורים בפסקאות (4) ו-(5).

משה גפני: עכשיו אתם מפרטים.

משה גפני: זאת אומרת כדלהלן.

עודד פורר: אני חושב שכדאי להוסיף את המילה הזאת.

משה גפני: כדאי להוסיף כי נראה שאנחנו מאשרים פסקאות שאנחנו לא יודעים מה הן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: איך שאתם רוצים.

<גיא גולדמן: ההוצאות המסווגות כהוצאות מחקר ופיתוח לפי כללי החשבונאות המקובלים (בהגדרה זו – הוצאות המחקר והפיתוח) של המפעל.

<גיא גולדמן: בשלוש השנים שקדמו לשנת המס, היו בשיעור של שבעה אחוזים לפחות בממוצע לשנה מסך הכנסות החברה בעלת המפעל, או עלו על 75 מיליון שקלים חדשים בשנה, ואם המפעל הוקם במהלך שלוש שנות המס האמורות – האמור בפסקה זו התקיים לגבי הוצאות המחקר והפיתוח שלו בתקופה שממועד הקמתו.

<גיא גולדמן: לעניין זה, "הכנסות" – בניכוי הכנסות מסוגים שיקבע שר האוצר, המועברות ל אחר, ובלבד שלגבי הנעבר התקיים אחד מאלה: הוא אינו צד קשור לחברה בעלת המפעל.

<גיא גולדמן: הוא צד קשור לחברה בעלת המפעל ומנהל רשות המסים אישר את ניכוי ההכנסה.

<גיא גולדמן: בחברה בעלת המפעל התקיים אחד או יותר מאלה: עשרים אחוזים אטו יותר מעובדיה הם עובדים אשר מלוא שכרם שולם ונרשם בדוחות הכספיים שלה כהוצאות מחקר ופיתוח או שהיא מעסיקה מאתיים עובדים כאמור או יותר.

<גיא גולדמן: קרן הון סיכון כהגדרתה בתוספת הראשונה לחוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968, השקיעה בחברה שמונה מיליון שקלים חדשים לפחות, והחברה לא שינתה את תחום עיסוקה אחרי מועד השקעה זו.

<גיא גולדמן: הכנסותיה בשלוש שנים הקודמות לשנת המס עלו ב-25 אחוזים או יותר בממוצע ביחס לשנת המס שקדמה להן, ובלבד שמחזור עסקאות שהחברה בשנת המס ובכל אחת משלוש השנים שקדמו לה היה עשרה מיליון שקלים חדשים או יותר.

<גיא גולדמן: מספר העובדים בשלוש שנים הקודמות לשנת המס גדל ב-25 אחוזים או יותר בממוצע ביחס לשנת המס שקדמה להן, ובלבד שבשנת המס ובכל אחת משלוש השנים שקדמו לה החברה העסיקה חמישים עובדים לפחות.

<גיא גולדמן: תנאים שקבע המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה בהתייעצות עם המנהל הכללי של משרד האוצר ובאישור שר האוצר, המעידים על היותו מפעל המקדם חדשנות, בשים לב גם למפעלי תעשייה שמוצריהם מיוצרים בטכנולוגיות מתקדמות תוך שימוש בנכס לא מוחשי מוטב, והרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית אישרה את קיום התנאים האמורים.

<גיא גולדמן: סך ההכנסות בשנת המס של הקבוצה שבה נכללת החברה בעלת המפעל היה נמוך מעשרה מיליארד שקלים חדשים.

<גיא גולדמן: המפעל היה מפעל בר תחרות בהתאם לאמור בסעיף 18א(ג)(1) או (2).

עודד פורר: סעיף (4) הוא סעיף תנאי.

עודד פורר: בלעדיו אי אפשר להיכנס.

<צביקה לייבוביץ: הוא התנאי שמפריד.

<צביקה לייבוביץ: הרי במסלול הזה יש שיעור מס לחברות שהן עד מחזור של עשרה מיליארד שקלים וחברות מעל עשרה מיליארד.

<צביקה לייבוביץ: אותם תנאים אנחנו רואים בהמשך שמתקיימים.

<צביקה לייבוביץ: זאת רק ההפרדה באיזה קבוצה אתה נמצא.

<גיא גולדמן: 12 אחוזים ושישה אחוזים.

<שירה גרינברג: שיעור המס הוא שונה בהתאם.

<אורן הרמבם: לגבי סעיף (2)(ב).

<אורן הרמבם: למה החיוב דווקא בהשקעה של קרן הון סיכון?

<אורן הרמבם: במידה והשקיע גורם אחר, נניח משקיע פרטי, למה נדרשת דווקא קרן הון סיכון?

<אורן הרמבם: זה הרי תנאי מצטבר.

<שלמה פשקוס: לא.

<שלמה פשקוס: קודם כל, זה אחד מארבעה תנאים אפשריים.

<אורן הרמבם: ה-(1) ו-(2) מצטברים, לא?

<שלמה פשקוס: ה-(1) ו-(2) מצטברים אבל (2), קרן הון סיכון, זה אחד מתוך ארבעת החלופות שמופיעות בפסקה (2).

<שלומית ארליך: אם התקיים אחד או יותר.

<שלמה פשקוס: כן.

<שלמה פשקוס: זה יכול להיות או קרן הון סיכון או תנאים אחרים.

<שלמה פשקוס: קרן הון סיכון זאת השקעה.

<שלמה פשקוס: זה סוג משקיע שמאפיין חברות טכנולוגיה.

<שלמה פשקוס: אנחנו מנסים כאן לאפיין חברות טכנולוגיה וזה סוג המשקיע המאובחן שמאפיין טכנולוגיה.

<שרגא ברוש: אתה יודע כמה כסף שמים בטכנולוגיה שלא דרך קרנות?

עודד פורר: למה האפיון הזה?

עודד פורר: קרן הון סיכון או כל גורם אחר.

<שלמה פשקוס: ברגע שהשקיע כל גורם אחר, אתה לא מאפיין חברות טכנולוגיות.

<שלמה פשקוס: הכוונה כאן לאפיין חברות טכנולוגיות.

<שרגא ברוש: אני מבין מה אתם אומרים אבל זה פשוט לא נכון.

<שרגא ברוש: עובדתית זה לא נכון.

<שרגא ברוש: קרן הון סיכון יכולה לעשות מה שהיא רוצה ונכון שהיא משקיעה בטכנולוגיה אבל יש הרבה מאוד אנשים פרטיים שמשקיעים בטכנולוגיה.

<שלמה פשקוס: אבל הם משקיעים בעוד דברים אחרים.

<שירה גרינברג: לא מנענו את זה.

<שירה גרינברג: החברה תאופיין על ידי הרכיבים האחרים.

עודד פורר: למה אני נותן עדיפות לקרן הון סיכון ולא נותן עדיפות למשקיע הפרטי?

<שירה גרינברג: זאת לא עדיפות.

<שירה גרינברג: אלה תנאי סף.

<שירה גרינברג: זה אפיון חברת היי-טק.

<שירה גרינברג: חברה טכנולוגית.

<שרגא ברוש: יוסי ורדי, לא קרן הון סיכון, יש לכם ספק במה הוא משקיע?

<שלמה פשקוס: אם יש יכולת לאפיין את יוסי ורדי - - -

<שרגא ברוש: אז לא צריך לכתוב ביוסי ורדי.

<שרגא ברוש: תכתבו.

<שלמה פשקוס: אי אפשר משקיע פרטי כי משקיע פרטי משקיע בהרבה מאוד.

<שרגא ברוש: אחד שם כסף שלו, יוסי ורדי יכול לשים את הכסף בקרן הון סיכון והיא תשקיע והוא יכול להחליט שהוא מספיק מומחה והוא משקיע לבד.

משה גפני: זה לא מונע ממנו.

<שלמה פשקוס: זה לא מונע ממנו.

<שלמה פשקוס: החברה תוכל לקבל.

משה גפני: למה כתבתם קרן הון סיכון?

<שרגא ברוש: כי זה הפך להיות אצלם סממן לזה שצריכה להיות טכנולוגיה.

משה גפני: למה צריך את זה?

משה גפני: יוסי ורדי לא בקרן הון סיכון גם כלול בחוק.

משה גפני: למה כתבתם?

<שלמה פשקוס: אתה מן הסתם מחפש שלראות סממנים של חברה טכנולוגית.

משה גפני: למה צריך את זה דווקא?

משה גפני: או כל קרן אחרת או כל השקעה אחרת.

<שלמה פשקוס: השקעות אחרות הם לא סממנים של חברות טכנולוגיה.

<שלמה פשקוס: משקיע פרטי - יוסי ורדי בהגדרתו הוא משקיע פרטי – יכול להשקיע בחברות טכנולוגיה ויכול להשקיע בחברות קטנות מסוגים אחרים.

<שלמה פשקוס: לכן לא ניתן לאפיין, למיטב הבנתנו.

<שלמה פשקוס: אם מישהו יציע הצעה לסוג, יש מושג שנקרא אנג'לים שאלה המשקיעים הפרטיים בעולם ההיי-טק, בסטרט-אפים.

<שלמה פשקוס: אם מישהו ידע להציע אפיון שסוגר את זה רק לסוג הזה של המשקיעים, אפשר לנסות להכניס את זה.

<שרגא ברוש: תורידו את המשקיעים מהקריטריון.

<שלמה פשקוס: אפשר להוריד את המשקיעים מהקריטריון ואז זה מצמצם את כמות החברות.

משה גפני: נחשוב על זה.

משה גפני: תחשבו גם אתם.

<אורן הרמבם: יש את חוק האנג'לים.

<שלמה פשקוס: בחוק האנג'לים אין הגדרה.

<שלמה פשקוס: הלכנו לחוק האנג'לים ואין הגדרה של המשקיע אלא יש הגדרה של החברה.

<שלמה פשקוס: אם הייתה בחוק האנג'לים הגדרה של מה זה אנג'ל, היינו משתמשים.

<שלמה פשקוס: אין הגדרה של מה זה אנג'ל.

<שלמה פשקוס: כל החברות בחוק האנג'לים, 99 אחוזים לא משלמות מס כי אלה חברות לא רווחיות.

<שלמה פשקוס: אלה סטרט-אפים של שלוש-ארבע שנים.

<שלמה פשקוס: כאן אתה מדבר על מס חברות של חברות רווחיות.

<אופיר כהן: יש לי הערות לגבי (2)(ג) ו-(2)(ד).

<אופיר כהן: ה-25 אחוזים כל שנה.

<אופיר כהן: אתה מגיע לאין סוף.

<אופיר כהן: כל שנת מס צריכים לגדול ב-25 אחוזים.

<צביקה לייבוביץ: אני אענה לך ולכולם.

<צביקה לייבוביץ: למעשה אפיינו כאן את החברות הטכנולוגיה בכל המונחים שלהן.

<צביקה לייבוביץ: סעיפים (1) ו-(2), אותם שבעה אחוזים הוצאות מחקר ופיתוח מהמחזור, זה הסטנדרט שגם מכירים אותו והוא קיים.

<צביקה לייבוביץ: זה התנאי.

<צביקה לייבוביץ: אז לקחנו והרחבנו את זה ובהתחשב באותן חברות שהן בצמיחה.

משה גפני: כל הכבוד לכם.

משה גפני: שואל אופיר שאלה.

משה גפני: אני יודע ש-25 אחוזים ועוד 25 אחוזים, אם נגיע לכפול חמש, אנחנו כבר יותר ממאה אחוזים.

משה גפני: אומר אופיר שאין לדבר סוף.

<צביקה לייבוביץ: אני מסביר.

<צביקה לייבוביץ: מדובר על שלוש שנים.

<שלמה פשקוס: מה שאופיר אומר, הוא צודק.

<שלמה פשקוס: לכן זה אחת מארבע חלופות.

משה גפני: שואל אופיר ועכשיו אני מצטרף לשאלתו.

משה גפני: מה שאתה אומר, הכול בסדר אבל אתה לא יכול לכתוב בחוק 25 אחוזים בלי סוף.

משה גפני: אנחנו מגיעים למאה אחוזים באיזשהו שלב.

<שלמה פשקוס: זה גידול.

<שלמה פשקוס: 25 אחוזים גידול.

<שלמה פשקוס: אתה יכול להגיע כאן עד אין סוף.

משה גפני: הוא צודק.

משה גפני: לא כותבים כך בחוק.

<שלמה פשקוס: הקריטריון הזה מתאים לחברות קטנות.

<שלמה פשקוס: לחברות גדולות הקריטריון שמתאים הוא קריטריון (א).

<שלמה פשקוס: יש כאן ארבעה קריטריונים שכל אחד מתאים לסוג שונה של חברות.

משה גפני: אני הייתי מנסח את זה אחרת אבל לא חשוב.

עודד פורר: מספיק שאני עומד באחד הקריטריונים.

<שלמה פשקוס: נכון.

<גיא גולדמן: "מפעל טכנולוגי מועדף מיוחד" – מפעל שהתקיימו בו התנאים האמורים בהגדרה "מפעל טכנולוגי מועדף", למעט האמור בפסקה (4) בהגדרה האמורה, וסך ההכנסות בשנת המס של הקבוצה שבה נכללת החברה בעלך המפעל היה עשרה מיליארד שקלים חדשים או יותר.

<גיא גולדמן: זה המפעל שלגביו יינתן שיעור מס של שישה אחוזים.

<גיא גולדמן: "מפעל טכנולוגי" – מפעל טכנולוגי מועדף או מפעל טכנולוגי מועדף מיוחד לפי העניין.

<גיא גולדמן: "נכס לא מוחשי מוטב" – כל אחד מאלה: זכות לפי חוק הפטנטים, התשכ"ז-1967.

<גיא גולדמן: תוכנת מחשב המוגנת לפי חוק זכות יצרים, התשס"ח-2007.

<גיא גולדמן: זכות לפי חוק זכות מטפחים של זני צמחים, התשל"ג-1973.

<גיא גולדמן: זכויות לפי חוקים אחרים שימנה שר האוצר בצו.

<גיא גולדמן: זכויות לפי חוקי מדיניות חוץ העוסקים בענייניים המנויים בפסקאות (1) עד (4).

<גיא גולדמן: ידע שפותח בישראל בידי הפעל הטכנולוגי, והרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית קבעה שהוא כשיר להיות נושא לתכנית חקר ופיתוח, ולעניין ידע שפותח כאמור בתחום האנרגיה המתחדשת – המדען הראשי של משרד השתיות הלאומיות, האנרגיה והמים קבע כאמור, והכול אם סך ההכנסות של החברה בעלת המפעל בשנת המס לא עלה על 32 מיליון שקלים חדשים, ואם החברה בעלת המפעל נמנית על קבוצה – מחזור העסקאות של הקבוצה בשנת המס לא עלה על 211 מיליון שקלים חדשים, למעט אם הוא בגדר פסקאות (1) עד (5).

<גיא גולדמן: "קבוצה" – קבוצה המורכבת משתי ישויות או יותר ואחת מהן מחזיקה, במישרין או בעקיפין, באמצעי השליטה של כל אחת מהישויות האחרות, כך שמתקיים בהן אחד מאלה: יש ביניהן יחסים מיוחדים כהגדרתם בסעיף 85א לפקודת מס הכנסה.

<גיא גולדמן: בהתאם לכללי חשבונאות מקובלים או בהתאם לדין החל עליהן היה עליהן להכין דוחות כספיים מאוחדים, או שהיו נדרשות לעשות זאת אם אחת מהן הייתה נסחרת בבורסה.

<גיא גולדמן: זה סעיף ההגדרות.

<עופר גרנות: לשכת עורכי הדין.

<עופר גרנות: כמה הערות כי היו כמה הגדרות.

<עופר גרנות: לגבי מפעל טכנולוגי מועדף, סעיף קטן (3), לגבי התנאים שקבע המדען הראשי.

<עופר גרנות: ציינתם בשים לב למפעלי תעשייה, טכנולוגיות מתקדמות.

<עופר גרנות: אני לא יודע אם רוצים להוסיף את זה כאן או שפשוט ייאמר שבין הכללים שצריך לקבוע זה גם לגבי מפעלים שלא עומדים בהגדרה של המינימום של המו"פ, למשל בגין כך שנגיד ייבאו ידע מחוץ לארץ, נגיד אפילו ידע שפותח בישראל ועכשיו הוא כבר מתחת לסף של הוצאות המו"פ או מפעלים שכבר יש להם ידע קיים ופיתחו לאורך שנים והיום הם לא עומדים בתנאי המינימום של הוצאות המו"פ.

משה גפני: מה אתה מבקש?

<צביקה לייבוביץ: אני לא מבין את השאלה.

<צביקה לייבוביץ: יש תנאים מצטברים.

<צביקה לייבוביץ: (1) ו-(2) הם תנאים מצטברים.

<צביקה לייבוביץ: חלופה שלישית באה ומסמיכה את המדען שהוא הגוף שאחראי לגבי הטכנולוגיה והיא כמובן חלופית.

<צביקה לייבוביץ: לא הבנתי איפה הבעיה.

<צביקה לייבוביץ: אני רוצה שלא תהיה כאן איזושהי הטעיה שכל מיני מצבים ספציפיים כפי שנתת בדוגמאות של אוניברסיטה וידע כזה, זה לא המקום.

<צביקה לייבוביץ: המקום יהיה בכללים ובתקנות.

משה גפני: הערה שנייה.

<עופר גרנות: בסדר.

<עופר גרנות: לגבי נכסים לא מוחשיים מוטבים.

<עופר גרנות: אם אפשר להוסיף סודות מסחריים.

<שלמה פשקוס: אי אפשר.

<שלמה פשקוס: זה בניגוד לכללים.

משה גפני: הערה שלישית.

משה גפני: אתה צודק בשאלה.

משה גפני: זה בניגוד לכללים הבין-לאומיים.

<עופר גרנות: אני בבקשה רוצה לחדד.

<עופר גרנות: ברור לי שיש חלק מהדברים שאולי לא נכנסים אבל למשל אלגוריתמיקה.

<שלמה פשקוס: אלגוריתמיקה היא זכויות יוצרים ולא סודות מסחריים.

<עופר גרנות: יש ויכוח על הדבר.

<עופר גרנות: חלק בזכויות יוצרים וחלק סודות מסחריים.

משה גפני: ועדת הכספים החליטה.

משה גפני: תודה.

<עופר גרנות: בסעיף (6), ידע בישראל בידי המפעל הטכנולוגי.

<עופר גרנות: זה רלוונטי גם לחברות שהן לא חברות היי-טק.

<עופר גרנות: מה המשמעות של המחזורים?

<עופר גרנות: 32 מיליון שקלים ו-211 מיליון שקלים.

<צביקה לייבוביץ: המשמעות היא התאמה לכללים הבין-לאומיים.

<צביקה לייבוביץ: יש את זה בדוח של הוועדה.

<עופר גרנות: מה מחריגים כאן?

<צביקה לייבוביץ: כל מי שלא עונה להגדרה.

<צביקה לייבוביץ: זאת אומרת, אותו מנגנון ימשיך היום כי היום בחוק עידוד המדען מאשר ידע שהוא לא מוגן בזכויות יוצרים או פטנט וכיום נוספת מגבלה שהיא בהתאם לכללים הבין-לאומיים שאומרת שאתה לא יכול לתת את זה לכל חברה אלא מוגבלת בתקרות שמוצגות כאן בסעיף.

<אורן הרמבם: לכל היותר 32 מיליון שקלים?

<אורן הרמבם: זה המחזור המקסימלי?

<צביקה לייבוביץ: נכון.

<צביקה לייבוביץ: 32 בתוך החברה ובקבוצה זה המחזור הגבוה.

<קריאה: ואז אין מדען.

<צביקה לייבוביץ: זאת התאמה שבאה בהתאם לכללים בין-לאומיים.

<אורן הרמבם: זה בעייתי.

<אורן הרמבם: זה אומר שתיתכן חברה שהיא בתחום הייצור המתקדם, לא חברת היי-טק, שרוצה להסתמך על הסעיף הזה והמחזור שלה הוא חמישים מיליון שקלים.

<צביקה לייבוביץ: התשובה היא מאוד פשוטה.

<צביקה לייבוביץ: יש דברים שכמו שהסברתי שהם במגרש שלנו והוועדה כאן יכולה לבוא ולחוות את דעתה.

<צביקה לייבוביץ: יש דברים שגם אם נסכים לצורך העניין שזה לא בסדר, נוריד את זה, אוטומטית אנחנו לא עומדים בכללים ואנחנו נקבל הגדרה של משטר.

<צביקה לייבוביץ: ..

משה גפני: אנחנו ממשיכים.

<גיא גולדמן: 51כה.

<גיא גולדמן: מס חברות למפעל טכנולוגי מועדף על אף האמור בסעף 126(א) לפקודה – על הכנסה טכנולוגית מועדפת חייבת של חברה מועדפת בעלת מפעל טכנולוגי מועדף, יוטל מס חברות בשיעור של 12 אחוזים.

<גיא גולדמן: בהתאם לכללי חשבונאות מקובלים או בהתאם לדין החל עליהן היה עליהן להכין דוחות כספיים מאוחדים, או שהיו נדרשות לעשות זאת אם אחת מהן הייתה נסחרת בבורסה.

משה גפני: תמשיך.

משה גפני: אנחנו נחזור לזה.

משה גפני: מה שאנחנו עכשיו מתכננים, אלה שני דברים.

משה גפני: את היציבות שהולך להיות סעיף מעניין ואת ששת האחוזים וה-12 אחוזים, שגם זה הולך להיות סעיף מעניין.

<גיא גולדמן: 51כו.

<גיא גולדמן: שיעור המס על דיבידנד ששילם מפעל טכנולוגי מועדף על אף האמור בסעיף 125ב לפקודה, על רווחי חברה מועדפת בעלת מפעל טכנולוגי (בסעיף זה – החברה), שמקורם בהכנסה טכנולוגית מועדפת חייבת בניכוי המס ששולם עליה, או שחל עליו שיעור המס המופחת כאמור בסעיף 51כז בניכוי המס ששולם עליו, המחולקים כדיבידנד לחבר בני אדם שהוא תושב חוץ, יוטל מס בשיעור ארבעה אחוזים, אם התקיימו כל אלה: אני אסביר את השינוי.

<גיא גולדמן: כרגע הסעיף מתייחס רק לחלוקה לתושב חוץ וקובע מס בשיעור ארבעה אחוזים.

<גיא גולדמן: אנחנו רוצים להוסיף סעיף על חלוקה כללית, שיעור מס כללי של עשרים אחוזים, על חלוקה למי שאינו תושב חוץ.

<גיא גולדמן: זה השינוי.

<צביקה לייבוביץ: זה למעשה התאמה לשיעור הניכוי על דיבידנד בחוק עידוד.

<צביקה לייבוביץ: כלומר, שיהיה מובהר ששיעור המס בדיבידנד הוא לא השיעור הרגיל בפקודה.

<צביקה לייבוביץ: זאת אומרת, הוא מוטב וזה יחול גם על הפרק הזה.

<קריאה: בלי מס יסף?

<צביקה לייבוביץ: כולל מס יסף.

רועי פולקמן: מילה על השינוי מהמצב הנהוג היום.

רועי פולקמן: מה המצב היום?

רועי פולקמן: מה זה מתקן?

<רולנד עם שלם: בגלל שיש כאן

<רולנד עם שלם: מסלול חדש, אנחנו רוצים להבהיר שההטבה שניתנת לדיבידנד במסלול הרגיל של חוק עידוד ניתנת גם כאן.

רועי פולקמן: זה ממילא מה שקיים אלא שמחילים את זה גם על המצב הזה.

<רולנד עם שלם: כן.

משה גפני: זאת החמרה.

משה גפני: למה?

רועי פולקמן: למה החמרה.

<רולנד עם שלם: זאת לא החמרה.

רועי פולקמן: היושב ראש, אנחנו דיברנו על חוקי הקלות שבאים אליך ולא חוקי החמרות.

רועי פולקמן: זאת הייתה בקשתך בניתוב.

רועי פולקמן: כל ההקלות באות לוועדת הכספים.

<שלמה פשקוס: אני אסביר.

<שלמה פשקוס: העשרים אחוזים, חלוקת דיבידנד ליחידים.

<שלמה פשקוס: ארבעה אחוזים, חלוקת דיבידנד בין חברתי.

<שלמה פשקוס: זה משהו אחר.

משה גפני: זה לא היה בחוק המקורי.

<שלמה פשקוס: במקורי, ארבעה אחוזים דיבידנד בין-חברתי.

<שלמה פשקוס: זה היה שינוי אל מול המצב היום.

<שלמה פשקוס: במצב היום יש גם עשרים אחוזים בדיבידנד לחלוקה ליחידים.

<שלמה פשקוס: מה שקרה, בנוסח אותו הנחנו, במסלול החדש לא הכנסנו את ההטבה שיש במסלול הקיים לעניין הזה ואז נוצר מצב שמי שעובר למסלול הקיים, מקבל מוטב בעניין של ארבעה אחוזים אבל בעשרים אחוזים ליחידים הוא איבד את מה שהיה במסלול הקודם וזו הייתה טעות מבחינתנו בתהליך הניסוח עת לא שמנו לב שיש שם איזושהי הטבה במסלול הקיים שלא העברנו גם למסלול הזה.

<שלמה פשקוס: לכן אנחנו מבקשים לתקן.

<קריאה: זה לא מופיע בנוסח.

<שלמה פשקוס: זה בתיקון שאנחנו מתקנים.

<שלמה פשקוס: אנחנו אומרים ארבעה אחוזים חלוקה לבית חברתי, עשרים אחוזים בחלוקה ליחידים.

<קריאה: ארבעה אחוזים לתושבי חוץ.

<שלמה פשקוס: לחבר בני אדם תושב חוץ.

<קריאה: בין חברתי, זה אפס.

<גיא כץ: למה ארבעה אחוזים רק לחברות ולא ליחידים?

<גיא כץ: מה זה משנה אם יחיד תושב חוץ השקיע והוא מקבל דיבידנד?

<גיא כץ: למה שלא יקבל גם בארבעה אחוזים?

<גיא כץ: הרי הרעיון הוא השקעות חוץ.

<גיא כץ: למה דווקא לחברות?

<שלמה פשקוס: הרעיון היה הסתכלות של החברה בכמה רווח החברה משלמת.

<שלמה פשקוס: לא כמה היחיד משלם.

<שלמה פשקוס: כאשר החברות שוקלות, התאגידים שוקלים היכן להשקיע, תושב החוץ הוא תמיד בקצה העליון של הפירמידה, הרבה מעל השכבה בישראל.

<שלמה פשקוס: כאשר החברות שוקלות היכן למקם את הקניין הרוחני שלהן, השיקול הוא התשלום של החברה.

<שלמה פשקוס: התשלום של החברה אומר מס החברות במדינה בה הקניין הרוחני ממוקם ומס הדיבידנד הבין חברתי עד שזה מגיע לקצה העליון של הקבוצה.

<שלמה פשקוס: המשיכה למשקיעים היא כל מדינה, מה התושב שלה משקיע, היכן נמצאת המדינה, חברת האם, ולא היכן נמצאת המדינה בה הקניין הרוחני ממוקם.

<גיא כץ: אבל בא יחיד אמריקאי ורוצה להשקיע בחברת היי-טק.

<גיא כץ: למה לא לתת גם לו ארבעה אחוזים?

<גיא כץ: מה זה משנה.

<גיא כץ: אתה סתם מכריח אותו לשים עכשיו חברה.

<גיא כץ: הרי הוא ילך, ישים חברה באמצע ויקבל את ארבעת האחוזים.

<שלמה פשקוס: הוא לא יקבל את ארבעת האחוזים.

<שלמה פשקוס: הוא יהיה מחויב בתשלום מס בדיבידנד ליחידים בארצות הברית.

<שרגא ברוש: אז מה אכפת לך שהוא ייקח פה חלק?

<שלמה פשקוס: למה שמדינת ישראל תאבד את ההכנסה הזאת?

<שלמה פשקוס: למה שהמדינה הזאת תאבד את ההכנסה הזאת בארצות הברית?

<שלמה פשקוס: כאשר היחיד משלם כאן את הדיבידנד בישראל, הוא לא משלם אותו בארצות הברית.

<שלמה פשקוס: הוא משלם בישראל במקום.

<שלמה פשקוס: למה שמדינת ישראל תאבד?

<שלמה פשקוס: כל הרעיון במצב הזה היה שמדינת ישראל תיטיב הכנסות שהיא לא מקבלת היום בדיבידנד הבין חברתי כי הרווח לא נרשם כאן.

<שלמה פשקוס: השקעות הון, זה סיפור אחר לגמרי.

<שלמה פשקוס: זה עולם אחר לגמרי ואלה השקעות הון של יחידים וזה דיבידנד על יחידים.

<שלמה פשקוס: לא לזה התכוונו ולא לזה מטרת החוק.

<שרגא ברוש: צודק.

<גיא גולדמן: אני מקריא את הנוסח החדש, המתוקן.

<גיא גולדמן: על אף האמור בסעיף 125ב לפקודה – על רווחי חברה מועדפת בעלת מפעל טכנולוגי (בסעיף זה – החברה), שמקורם בהכנסה טכנולוגית מועדפת חייבת, בניכוי המס ששולם עליה, או ברווח ההון שחל עליו שיעור המס המופחת כאמור בסעיף 51כז בניכוי המס ששולם עליו, המחולקים כדיבידנד, יוטל מס בשיעור של עשרים אחוזים.

<גיא גולדמן: על רווחי חברה כאמור בסעיף קטן (א) המחולקים כדיבידנד לחבר בני אדם שהוא תושב חוץ, יוטל מס בשיעור של ארבעה אחוזים אם התקיימו כל אלה: תשעים אחוזים או יותר מהמניות בחברה מוחזקים במישרין בידי חבר בני אדם תושב חוץ, אחד או יותר.

<גיא גולדמן: הוחזקו המניות בעקיפין באמצעות חברה אחרת, יוטל מס בשיעור ארבעה אחוזים אם הדיבידנד מהחברה האחרת חולק לחבר בני האדם תושב החוץ בתוך שנה מהמועד שבו קיבלה החברה האחרת את הדיבידנד.

<גיא גולדמן: שמונים אחוזים או יותר מהזכויות בחבר בני אדם האמור בפסקה (1) מוחזקים בידי תושבי חוץ.

<גיא גולדמן: לעניין זה יראו מניות המוחזקות בידי הציבור בחברה נסחרת בבורסה זרה, למעט מניות שמחזיק בעל עניין תושב ישראל, כמניות המוחזקות בידי תושבי חוץ.

<גיא גולדמן: בפסקה זו –

<גיא גולדמן: "יחד עם אחר" – כהגדרת מונח זה בסעיף 88 לפקודת מס הכנסה.

<שלומית ארליך: תסביר.

<צביקה לייבוביץ: למעשה עוד הפעם, כמו שהסברנו לגבי שיעור המס דיבידנד במצב הרגיל, גם כאן יש את המצב שבו רוצים לקבוע שיעור מס של ארבעה אחוזים, שוב, רק למצב שבו מדובר בחברה, הכוונה לא ליחיד, אלא שלמשקיע הזר מאוד חשוב כדי שהוא מכניס את הכסף, הוא יוכל למשוך אותו גם בעלות סבירה.

<צביקה לייבוביץ: להזכירכם, עדיין מחכים לו שיעורי מס כאשר הוא יחלק במדינת בעלי המניות שלו, ואז כאן יש את המנגנון שבא להבטיח שאנחנו יודעים לזהות, להגדיר ולזהות מי הוא אותו חבר בני אדם תושב חוץ.

<צביקה לייבוביץ: כמובן עוד הפעם קבענו את האחוזים כפי שמופיעים כאן, ברמת החברה שמונים אחוזים שהיא צריכה להחזיק ומלמעלה תשעים אחוזים הם תושבי חוץ כולל ההגדרה במישרין ובעקיפין.

<צביקה לייבוביץ: לעניין הבורסה.

<צביקה לייבוביץ: כאן אנחנו חייבים לציין שיש לנו איזושהי הערה.

<רולנד עם שלם: הייתה הערה של הבורסה בתל אביב שאמרה שיתכן וקריאת הסעיף תפגע בה בכך שחברות דואליות, כדי לקבל את ההטבה באופן מוחלט, יימחקו מהמסחר בארץ.

<רולנד עם שלם: יירשמו רק בחוץ לארץ.

<רולנד עם שלם: כדי שלא יהיה מצב כזה, אנחנו נציע שינוי בנוסח שבמידה והחברה חברה נסחרת – זאת הערת הבורסה בישראל – אנחנו באים לקראת.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: תחזור על הדברים.

משה גפני: בעזרת השם נסיים את החוק בעוד שנה בערך.

משה גפני: מה אתם רוצים לעשות?

<רולנד עם שלם: אנחנו רוצים לעזור.

<רולנד עם שלם: אנחנו היינו עם נוסח.

<רולנד עם שלם: שיעור ארבעה אחוזים על דיבידנד ניתן לחברה תושבת חוץ.

<רולנד עם שלם: נשאלת השאלה איך אנחנו מודדים מי בעלי החברה, האם תושבי חוץ, כן או לא, כאשר החברה היא חברה נסחרת שהציבור לא מזוהה.

<רולנד עם שלם: אנחנו לא יודעים אם הציבור הזה הוא תושב ישראל או לא.

<רולנד עם שלם: כרגע הנוסח יכול להפלות לרעה חברה שנסחרת דואלית, שיתכן והציבור מתלכלך כציבור ישראלי, ואז אותה חברה, על מנת שהיא תקבל את החזקה של תושבת חוץ, היא תמחק את רישומה למסחר בבורסה בישראל.

<רולנד עם שלם: על מנת שהדבר הזה לא יקרה, אנחנו מציעים נוסח מקל שאני חושב שהבורסה בתל אביב מקבלת אותו, שבמידה והחברה נסחרת, אנחנו לא נבחן את הציבור מה מהותו והיכן היא נסחרת אלא נפחית את הרף של מחזיקים תושבי חוץ משמונים אחוזים לשבעים אחוזים.

<רולנד עם שלם: אם החברה נסחרת, הבדיקה של החזקת תושבי חוץ יורדת משמונים אחוזים לשבעים אחוזים בהתעלם מהציבור.

<רולנד עם שלם: אם הציבור הוא תושב חוץ, תושב ישראל וכולי, בלי בדיקה.

משה גפני: יש כאן מישהו מהבורסה?

משה גפני: בבקשה, תציג את עצמך.

<נתנאל עודד: מהבורסה לניירות ערך בתל אביב.

<נתנאל עודד: אני מסכים עם מה שאומרים אנשי רשות המסים.

<נתנאל עודד: אנחנו בהתדיינות אתם בימים האחרונים.

<נתנאל עודד: הנוסח שקיים היום הוא מהווה אפליה של הבורסה לרעה.

משה גפני: ההצעה שלו להפחית לשבעים אחוזים מקובלת עליכם?

<נתנאל עודד: אנחנו צריכים לשקול אותה.

<נתנאל עודד: אני לא בטוח אבל אנחנו צריכים לבדוק.

משה גפני: אתה אמרת שאתם בעד.

<נתנאל עודד: אנחנו בתהליך התדיינות.

<נתנאל עודד: הצעה נדונה על ידינו.

<רולנד עם שלם: הנוסח המוצע הוא שאנחנו כבר מוציאים את הבורסה הזרה.

<רולנד עם שלם: אין בורסה זרה.

<רולנד עם שלם: מבחינתי זה נסחר בכל מקום בעולם.

<רולנד עם שלם: אם החברה נסחרת, הבדיקה היא של שבעים אחוזים תושבי חוץ.

<רולנד עם שלם: אין אפליה, לא בורסה זרה, לא בורסה ישראלית.

<נתנאל עודד: אני לא יודע אם נכון לעשות כאן את הדיון אבל תבדוק עכשיו אישית את כל המחזיקים בכל הבורסות?

<רולנד עם שלם: לא.

<רולנד עם שלם: אנחנו לא בודקים את הציבור.

<רולנד עם שלם: אנחנו מבקשים שבמקום שמונים אחוזים תושבי חוץ יהיה רק שבעים אחוז.

<נתנאל עודד: בעלי העניין.

<רולנד עם שלם: לא בודקים בעלי עניין בשום דבר.

<רולנד עם שלם: שוב, ההטבה ניתנת לחברה שמוכיחה שיש לה לפחות – אם היא נסחרת – שבעים אחוזים תושבי חוץ במקום אותם שמונים אחוזים.

עודד פורר: אני חייב שאלת הבהרה.

עודד פורר: אם החברה היא חברה שנסחרת בנסדא"ק למשל, היא חברה שהיא מונפקת שם והיא מחזיקה שבעים אחוזים גם בחברה בישראל, היא תיחשב לצורך העניין?

<קריאה: על השבעים אחוזים.

<רולנד עם שלם: כן.

<רולנד עם שלם: החברה הנסחרת, הבדיקה של המחזיקים בה מלמעלה יורדת משמונים אחוזים לשבעים אחוזים, מתשעים אחוזים לשמונים אחוזים או משמונים אחוזים לשבעים אחוזים, לעניין תושבי חוץ.

<רולנד עם שלם: לגבי הנסחרת עצמה.

<רולנד עם שלם: לא לגבי מה שהיא מחזיקה.

משה גפני: מה אתם מבקשים?

<נתנאל עודד: אנחנו מבקשים, ההצעה שאנחנו הצענו - - -

משה גפני: לא שבעים אחוזים אלא שישים אחוזים.

<נתנאל עודד: לא.

<נתנאל עודד: זה לא עניין של מספרים.

<נתנאל עודד: הקושי הוא לראות את המחזיקים הציבוריים.

<נתנאל עודד: ההצעה שלנו היא לנטרל את המחזיקים הציבוריים ולהתייחס אך ורק לבעלי העניין.

<נתנאל עודד: אם בעלי העניין הראשיים בחברה הם זרים, אז היא חברה זרה.

<נתנאל עודד: הם בעלי העניין הראשיים בחברה הם ישראלים, היא חברה ישראלית.

<רולנד עם שלם: באיזה שיעור?

<נתנאל עודד: בכל שיעור שייקבע.

<נתנאל עודד: שמונים אחוזים.

<נתנאל עודד: לא חשוב בעיני אבל העניין הוא שברגע שאומרים לחברה שאם היא נסחרת בבורסה הישראלית, אנחנו רואים את המחזיקים הציבוריים שלה כישראלים.

<רולנד עם שלם: לא.

<רולנד עם שלם: אנחנו לא אומרים את זה.

<רולנד עם שלם: זה נמחק.

<רולנד עם שלם: זה יורד.

מיקי לוי: אם זה נמחק ויש ירידה לשבעים אחוזים, אתה עוד מרוויח.

רועי פולקמן: הוא אומר שזה לא מספיק.

<שלמה פשקוס: אין רצון לפגוע בבורסה בדבר הזה.

<שלמה פשקוס: בואו נשב ונדבר ונמצא לזה פתרון.

<צביקה לייבוביץ: אנחנו נמשיך את השיח ונביא נוסח שכמובן יהיה מוסכם.

משה גפני: הייתה ישיבה על החוק הזה.

משה גפני: זאת ישיבה אחרונה על החוק.

משה גפני: למה לא באתם עם נוסח?

משה גפני: נצטרך לעשות עוד ישיבה.

משה גפני: מתי אתם יושבים אתם ומביאים נוסח?

<צביקה לייבוביץ: יושבים אתם בהמשך היום.

<רולנד עם שלם: היום, בלי נדר.

משה גפני: היום.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: בלי נדר.

משה גפני: עכשיו זה מתחיל להיות רציני.

<גיא כץ: שתי הערות.

<גיא כץ: סעיף קטן (3) שמפעיל את ארבעת האחוזים רק על רווחים שנצברו אחרי הרכישה, הוא למעשה יוצר כפל מס כי המוכר כבר שילם מס על הרווחים האלה.

<גיא כץ: כלומר, אותו גוף קנה את המניות, הרי המוכר שילם 25 אחוזים או שילם מה שהיה צריך לשלם.

<גיא כץ: הרי שווי הדיבידנד מגולם בשווי החברה.

<גיא כץ: הוא שילם על זה מס פעם אחת ועכשיו אתם אומרים לו, אין ארבעה אחוזים, עוד פעם שלושים אחוזים על אותם רווחים.

<גיא כץ: זסה עושה כפל מס.

<שלמה פשקוס: אנחנו לא עושים חקיקה רטרואקטיבית שנותנת הטבות.

<גיא כץ: לא.

<גיא כץ: זה קורה כל הזמן.

<גיא כץ: יש יחיד עם 25 אחוזים וחברה עם אפס אחוז מס.

<גיא כץ: פעם ראשונה שיש כלל כזה והוא גורם לכפל מס.

<צביקה לייבוביץ: לא הצלחתי להבין.

<צביקה לייבוביץ: תחדד בבקשה.

<גיא כץ: נניח יש חברה שיש בה מאה שקלים עודפים והיא מוחזקת על ידי יחיד.

<גיא כץ: אותו יחיד מוכר אותה לחברה זרה.

<גיא כץ: היחיד שילם על מאה שקלים עודפים האלה 25 אחוזים כי זה בתוך השווי של החברה.

<גיא כץ: עכשיו אותה חברה זרה לא זכאית לארבעה אחוזים לפי מה שכתוב כאן כי אלה רווחים מלפני שהיא קנתה.

<גיא כץ: לכן היא עוד פעם תשלם 25 אחוזים.

<גיא כץ: כלומר, זה חמישים אחוזים על אותם רווחים.

<שלמה פשקוס: אבל תמיד כך זה קורה ברווחים.

<גיא כץ: לא.

<גיא כץ: לא נכון.

<גיא כץ: זאת פעם ראשונה בחקיקה שיש כלל כזה.

<גיא כץ: פעם ראשונה שיש כלל כזה שמכיל שיעור מס מיוחד על דיבידנד אחרי הרכישה.

<גיא כץ: אף פעם לא היה דבר כזה.

<שלמה פשקוס: תמיד יש דיבידנד אחרי הרכישה.

<גיא כץ: נכון, אבל הוא זכאי למס הקודם.

<צביקה לייבוביץ: שיעור המס הוא על רווחים שמקורם.

<צביקה לייבוביץ: כלומר, אם הוא יוכיח שהוא נתן מאה שקלים, הוא קנה אותם, מקורם באותם רווחים, זה חלק מהחברה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רבותיי, אנחנו עוסקים בחקיקה ראשית.

משה גפני: אני מבקש שגם אתו תשבו בלי נדר ותגידו האם יש חקיקה כזאת קודמת, אז קודמת.

משה גפני: אם אין, אם זאת חקיקה חדשה, אני לא רוצה שהיא תהיה כאן.

משה גפני: שבו אתו.

משה גפני: הוא יגיד את עמדתו, שזה לא קיים, אם זה לא קיים – אני לא רוצה להכניס את זה כאן.

משה גפני: אם זה כפי שאתם אומרים ויתברר שזה באמת קיים והחוק לא מחדש, בסדר.

<רולנד עם שלם: אנחנו מסכימים בגדול.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תבואו עם תשובה.

<גיא כץ: עוד דבר טכני קטן.

<גיא כץ: בסעיף קטן (1) יש מצב שחברה תושבת ישראל מקבלת דיבידנד מחברה מוטבת כזאת ואז הם מכריחים אותה לחלק את הדיבידנד תוך שנה.

<גיא כץ: למה להכריח אותה תוך שנה?

<גיא כץ: אם היא רוצה להשקיע בחזרה את הכסף בישראל?

<גיא כץ: אתם עכשיו אומרים לה שכדי לקבל את ארבעת האחוזים, חלקי מיד.

<גיא כץ: למה?

<גיא כץ: היא רוצה לחלק לחברה ישראלית ולהשקיע.

<צביקה לייבוביץ: נקודת המוצא הייתה שרק במצב שבו החברה מחלקת לחברה הזרה, אנחנו נותנים.

<צביקה לייבוביץ: עשינו כאן הקלה לפיה בהתחשב במציאות הכלכלית נתנו שאם יש חברת אחזקות ישראלית ומעבירים אליה תוך שנה.

<צביקה לייבוביץ: אז ההקלה לא בסדר?

<צביקה לייבוביץ: אפשר לחזור תמיד אחורה.

<צביקה לייבוביץ: ההטבה היא לחלוקת אותם רווחים אל החברה הזרה.

<צביקה לייבוביץ: תזכור, זאת נקודת המוצא.

עודד פורר: אבל אם היא רוצה לא לחלק עכשיו, היא השקיעה, היא מחכה לראות.

<צביקה לייבוביץ: יש מה שנקרא גם תכנוני מס.

עודד פורר: הבנתי את השאלה שלו והיא גם עולה בקנה אחד לפחות עם משהו אחר שאמור לבוא כאן בחקיקה.

עודד פורר: העובדה שאתם אוכפים או מכריחים את בעלי החברה מתי לחלק דיבידנד, אני לא אוהב אותה.

<צביקה לייבוביץ: לא.

<צביקה לייבוביץ: אנחנו לא אוכפים.

<רולנד עם שלם: מדברים על מקרה שהנוסח הוא באמצעות חברה אחרת.

<רולנד עם שלם: אם זה מוחזק על ידי חברה תושבת חוץ, אין בעיה שתשמור את הכסף, תחלק, אין בעיה.

<רולנד עם שלם: אנחנו מרחיבים את ההטבה ומי שמחזיק זאת חברה אחרת ישראלית, היא מוחזקת על ידי חברה תושבת חוץ, אותה חברה ישראלית שהיא צינור באמצע, היא מקבלת דיבידנד, מעבירה אותו מיד.

<רולנד עם שלם: אם החברה תושבת חוץ, אנחנו לא מבקשים ממנה לחלק.

<רולנד עם שלם: אותנו לא מעניין מה היא עושה עם הכסף אחר כך, אחרי החלוקה.

<רולנד עם שלם: בהרחבה של ההטבה, גם מצב באמצע בין החברות הזרות, יש חברה ישראלית.

<גיא כץ: אבל למה שהישראלית תחלק מיד?

<צביקה לייבוביץ: זה בדיוק העניין.

<צביקה לייבוביץ: אתה לא רוצה מצב שבו הכסף - - -

עודד פורר: הבנתי.

<שרגא ברוש: עדיין הסעיף שאתה מתנגד לו, נכון.

משה גפני: אנחנו ממשיכים.

<גיא גולדמן: 51כז.

<גיא גולדמן: מס רווחי הון למפעל טכנולוגי מועדף ומועדף מיוחד על אף האמור בסעיף 91 לפקודה ובכפוף להוראות סעיף 61כה – שיעור המס על רווח הון של חברה מועדפת בעלת מפעל טכנו לוגי מועדף במכירת נכס לא מוחשי מוטב לחברה קשורה תושבת חוץ יהיה 12 אחוזים, ובלבד שהנכס נרכש מחברה תושבת חוץ במחיר של מאתיים מיליון שקלים חדשים או יותר.

<גיא גולדמן: שיעור המס על רווח הון של חברה מועדפת בעלת מפעל טכנולוגי מועדף מיוחד במכירת נכס לא מוחשי מוטב לחברה קשורה תושבת חוץ יהיה שישה אחוזים, ובלבד שהתקיים אחד מאלה:

<גיא גולדמן: המפעל רכש את הנכס מחברה תושבת חוץ.

<גיא גולדמן: בסעיף זה, "רווח הון" – רווח הון הנובע ממחקר ופיתוח בישראל, והכול בהתאם להוראות שיקבע שר האוצר העומדות באמות מידה בין-לאומיות לעניין משטר המס.

<גיא גולדמן: בעצם כללים מקבילים לכללים של מס החברות של הכנסה מועדפת.

<גיא גולדמן: 51כח.

<גיא גולדמן: סייג למס רווחי הון למפעל טכנולוגי מועדף ומועדף מיוחד הוראות סעיף 51כז יחול ועל מכירת נכס לא מוחשי מוטב רק אם הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית אישרה, עובר למועד המכירה – יש לנו כאן תיקון – כי הנכס נרכש מחברה תושבת חוץ במחיר של מאתיים מיליון שקלים חדשים או יותר, כאמור בפסקה (1) או כי התקיים אחד התנאים הקבועים בפסקאות (2)(א) ו-(2)(ב) לפי העניין.

<שלומית ארליך: למה התיקון?

<גיא גולדמן: היה אפשר להבין בטעות שהרשות הלאומית לחדשנות צריכה לאשר גם תנאים פיסקליים שקשורים לעולם המס.

<גיא גולדמן: זאת לא הייתה המטרה.

<גיא גולדמן: יש כאן דברים ספציפיים שהיא אמורה לאשר ורצינו לחדד את זה.

<שרגא ברוש: בהמשך למה שעלה כאן בישיבה הקודמת.

<שרגא ברוש: יש כאלה שאומרים שהחוק החדש או החזרת המצב לקדמותו שאני מבקש יעלה כ-900 מיליון שקלים וזה נכון.

<שרגא ברוש: היום הטבת המס בחוק לעידוד השקעות הון, יש ירידה בהכנסות המדינה ממסים.

<שרגא ברוש: היום הסכום הוא 3.2 מיליארד ואם ההצעה שלי תתקבל הסכום יהיה 4,1 מיליארד.

<שרגא ברוש: קרי, זה יעלה כ-900 מיליון.

<שרגא ברוש: אבל מי שאומר את זה לא שם לב לרווח שיצמח למשק ולפני שאני אומר את המספרים של הרווח, אני רוצה שתשימו לב לסקר שעשו בהתאחדות התעשיינים בשנת 2012, שנה לאחר שהחוק הזה נכנס לתוקף אז.

<שרגא ברוש: עשו סקר בקרב 103 מפעלים.

<שרגא ברוש: 41 אחוזים מהמפעלים אמרו שהם מתכננים הרחבת המפעל שלהם בישראל.

<שרגא ברוש: 61 אחוזים מהמפעלים פועלים להגדלת הייצוא על מנת ליהנות מהטבות המס.

<שרגא ברוש: 19 אחוזים מהמפעלים יעבירו ממרכז הארץ לפריפריה.

<שרגא ברוש: עשרים אחוזים מהמפעלים יעבירו השקעות שמתוכננות כבר היו אז להיעשות בחוץ לארץ, יחזירו אותן לישראל.

<שרגא ברוש: אחד מהם למשל היה טבע שהעביר מפעל מאירלנד לישראל והוא אומר, רבותיי, אם אני הייתי יודע שהולך להיות תשע במקום שש, לא מעביר את המפעל.

<שרגא ברוש: הוא העביר אותו כי הוא ידע על שש.

<שרגא ברוש: אנחנו לקחנו את הסקר הזה והפכנו אותו לכסף.

<שרגא ברוש: הכנסות ממסים גדלות בשניים וחצי מיליארד שקלים בשנה הראשונה.

<שרגא ברוש: קרי, אם זה עולה 900 מיליון, ושיקרו אלה שאמרו מה שאמרו, אבל אם שליש רק היה קורה, זה כבר לא עושה כלום למדינה, והם לא שיקרו.

<שרגא ברוש: העובדה שהם לא שיקרו היא שאנחנו רואים את המפעלים שממשיכים לצאת לחוץ לארץ ופשוט לא קורה כלום.

<שרגא ברוש: צריך לזכור שאנחנו לא נכנסים לשאלה מה ההבדל הגדול בין שש לבין תשע או בין 12 לבין 16.

<שרגא ברוש: השאלה הגדולה היא מה קורה בעולם וכאשר בעולם יש מדינות שנותנות לעשר שנים אפס מס, ויש כאלה שהמס הסטטוטורי אצלן הוא 12 וחצי אחוזים, לא משנה היכן, בין תשע ל-16, עדיף לשבת באירלנד ב-12 וחצי.

<שרגא ברוש: לכן אי אפשר להלך אימים על אותם 900 מיליון שקלים כי ה-900 מיליון השקלים האלה בשנה הראשונה חוזרים פי שתיים וחצי וכמובן לאורך השנים הרבה יותר, כך שזה לא עולה כסף למדינה בשום צורה ואני מקווה שהסקר נכון, אז היא עוד תגדיל את הכנסותיה.

<שרגא ברוש: לכן אני בטוח שצביקה יתמוך בשינוי הזה.

משה גפני: אתם תצטרכו לקחת את העניין הזה ברצינות כי אני הולך להציג את זה בהמשך הדיון.

משה גפני: אני נשען על מה שאתם משרד האוצר אמרתם כאן בשנת 2016.

<דן כרמלי: איגוד לשכות המסחר.

<דן כרמלי: אדוני, אני רוצה להזכיר לכולנו שמסלול הטבות המס כפי שהוא היום, לא כפי שהוא היה בעבר, עולה לאוצר המדינה שמונה מיליארד שקלים.

<דן כרמלי: מי משלם את שמונת מיליארד השקלים האלה?

<דן כרמלי: דרך אגב, משלמים את זה בעיקר החברות, המפעלים, העסקים וכלל המגזר העסקי שנכללים בו עסקים קטנים ובינוניים.

<דן כרמלי: הם משלמים את עיקר המס.

משה גפני: אתה מסכים עם שרגא ברוש?

<דן כרמלי: לא.

<דן כרמלי: במקרה הזה לא.

<דן כרמלי: לא מסכים עם הבקשה שלו להחזיר עטרה ליושנה ובעצם להחזיר את הבור ולכרות בור מחדש.

<דן כרמלי: כי מי ישלם את זה?

<דן כרמלי: עסקים קטנים ובינוניים כי מתוך השמונה מיליארד שקלים, שמונים אחוזים הולכים לחמש-שש חברות גדולות במשק.

<דן כרמלי: דרך אגב, רובן נמצאות במרכז הארץ.

<שרגא ברוש: גם הקטנים יהיו זכאים.

<שרגא ברוש: אני לא מבין מה אתה אומר.

<דן כרמלי: שמונים אחוזים מתוך השמונה מיליארד - - -

<שרגא ברוש: גם שמונים אחוזים מהייצוא אלה החברות הגדולות.

<דן כרמלי: יפה, אבל כמה חברות יכולות?

<דן כרמלי: אני אומר בכלל שצריך ללכת ולחלק מחדש את כל העוגה.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: עד אז נעשה הוראת שעה ששרגא ברוש צודק.

<דן כרמלי: זה קצת מוזר בעיני.

משה גפני: למה מוזר?

משה גפני: אני העברתי את זה כאן על פי בקשה של האוצר.

<דן כרמלי: אני מבין אבל אנחנו הולכים לפתוח.

משה גפני: אני בעד לפתוח הכול מחדש.

משה גפני: אני בעד.

משה גפני: אני חושב שהרבה דברים השתנו ולא רק בתחום הזה אלא בהרבה מאוד נושאים.

משה גפני: אם פותחים את זה מחדש וקובעים את החלוקה בעיניים פקוחות ואומרים את כל הדברים שגם אתה אומר, זה בסדר גמור.

משה גפני: עד אז ולפני שזה קורה, צריך למצוא את הפתרון לא להשאיר את התעשייה בצורה כזאת.

<דן כרמלי: אבל זה לא משאירים את התעשייה אדוני היושב ראש.

<דן כרמלי: אין לנו בעיה עם התעשייה.

משה גפני: אני היושב ראש, אסור לי לחלוק עליך.

משה גפני: מה שאמרת, כזה ראה וקדש.

משה גפני: בהצבעה נצביע נגדך.

<דן כרמלי: אדוני, משפט אחרון.

<דן כרמלי: חוק עידוד השקעות הון, אדוני היושב ראש, הרי המטרה הראשונית שלו הייתה קודם כל לייצר מקומות עבודה.

משה גפני: נכון.

<דן כרמלי: המסלולים הללו לא מייצרים מקומות עבודה.

<דן כרמלי: הם באים לתת הטבות מס, כסף, שמשלמים עסקים קטנים ובינוניים למפעלים גדולים, חזקים, שיכולים לסגור קווי ייצור, לפטר עובדים ובסופו של יום עושים טוב רק לעצמם.

<שרגא ברוש: הרבה עסקים קטנים חיים מהמפעלים הגדולים.

רועי פולקמן: צריך לייחד דיון נפרד לנושא.

משה גפני: זה יהיה עכשיו.

רועי פולקמן: החוק לעידוד השקעות הון נחקר לאורך שנים ארוכות.

רועי פולקמן: הוא לא מוסיף מקומות עבודה.

רועי פולקמן: זה מעודד השקעות בהון.

משה גפני: בהיי-טק זה יעבוד.

רועי פולקמן: האירוע בהיי-טק הוא בגזרה שונה.

רועי פולקמן: דרך אגב, צריך לטפל בתעשייה אבל אני לא חושב שדרך הטבות המס.

<שרגא ברוש: לא חייבים לטפל בנו.

<שרגא ברוש: מטפלים בנו לא רע בעולם.

<שרגא ברוש: חבר'ה, תתעוררו.

<שרגא ברוש: פשוט תתעוררו.

רועי פולקמן: הייתי תלמיד של אבי בן-בסט לגבי החוק לעידוד השקעות הון.

רועי פולקמן: אין חולק בצד המקצועי שהחוק הזה לא תרם למקומות עבודה.

<שרגא ברוש: יש חולק.

רועי פולקמן: אין חולק.

<שרגא ברוש: חלקם הקימו מפעלים.

רועי פולקמן: תראה לי מחקר אחד שמוכיח.

<שרגא ברוש: עזוב את המחקרים.

<שרגא ברוש: זו הבעיה בין אבי בן בסט לביני.

<שרגא ברוש: אני מקים מפעלים והוא עושה סקרים.

רועי פולקמן: אדוני היושב ראש, תשומת לבך לשנייה.

רועי פולקמן: הסיפור כאן הוא לא אותו דבר, כי כאן אנחנו נלחמים בעניין הגלובלי של זכויות יוצרים.

משה גפני: אנחנו הולכים לעשות דיון כפול.

משה גפני: עכשיו ואחר כך.

רועי פולקמן: צריך לעזור לתעשייה בכלים אחרים.

רועי פולקמן: הכלי של הטבות המס לא הוכיח את עצמו.

<שרגא ברוש: זה הכלי שהאוצר לאורך שנים אומר.

<שרגא ברוש: רבותיי, אל תתבלבלו.

<שרגא ברוש: האוצר לדורותיו אומר שהכלי היחידי שהוא מוכן לעזור, אלה הטבות מס.

<שרגא ברוש: לא מענקים.

<שרגא ברוש: לא הכשרה מקצועית.

רועי פולקמן: בוא נשכנע אותם לגבי הכשרה מקצועית.

רועי פולקמן: שירה, את מוכנה לעזור בהכשרה מקצועית?

<שרגא ברוש: לעזור היא מוכנה.

<שרגא ברוש: כסף היא לא מוכנה לתת.

<שרגא ברוש: זה הרבה כסף.

רועי פולקמן: זה חשוב.

רועי פולקמן: לא הטבות מס.

רועי פולקמן: הטבות מס זה לתת כסף לארבעה מפעלים במדינת ישראל.

<שרגא ברוש: זה לא נכון.

רועי פולקמן: זה לא מוצדק.

<שרגא ברוש: זה פשוט לא נכון.

רועי פולקמן: מה שמפריע למפעלים בארץ זה מחסור בעובדים.

<שרגא ברוש: בוא נילחם ביחד.

<שרגא ברוש: אני מפחד מהיום שאני אוותר לך.

<שרגא ברוש: אתה יודע למה אני מפחד מהיום הזה?

<שרגא ברוש: כי אתם תישארו בודדים.

רועי פולקמן: בוא נביא כסף להכשרות מקצועיות אדוני היושב ראש, לא להטבות מס לארבעה מפעלים.

רועי פולקמן: די, כמה שנים אפשר לדבר על זה ולראות שזה לא מועיל.

<שרגא ברוש: זה מועיל.

רועי פולקמן: לא, זה לא מועיל.

רועי פולקמן: תראה לי מחקר מקצועי אחד שמראה שזה מועיל.

<שרגא ברוש: אני אענה לך.

<שרגא ברוש: מפעלים קמו במדינת ישראל והם מחזיקים את המדינה על הכתפיים.

<שרגא ברוש: כל זמן שלא פרסמו מחקרים, כך היה.

<שרגא ברוש: כשהתחילו לפרסם מחקרים, אנחנו מקימים מפעלים בחוץ לארץ.

רועי פולקמן: כל עוד אין נתון אחד שתומך במה שאתה אומר.

עודד פורר: מה אתה מדבר שטויות, נו, באמת.

רועי פולקמן: סקרים.

<שרגא ברוש: רועי, תפסיק עם הדמגוגיה.

<שרגא ברוש: לא מתאים לך.

רועי פולקמן: המפעלים אומרים שטוב להם שטוב להם הטבות מס.

רועי פולקמן: אני בהלם.

משה גפני: אבל זה לא הנושא עכשיו.

רועי פולקמן: כסף להכשרה מקצועית.

רועי פולקמן: חברים, בואו נבין.

<שרגא ברוש: תודיע לשר שלך שעד שהוא לא ישים 500 מיליון שקלים, אתה לא תומך בהעברת התקציב.

<שרגא ברוש: נראה אותך.

רועי פולקמן: בוא נילחם על זה.

<שרגא ברוש: לא, בוא לא נילחם.

<שרגא ברוש: אתה יכול להילחם.

<שרגא ברוש: אני צריך להילחם?

משה גפני: אני באמצע חקיקה.

משה גפני: אפשרתי לך כי אתה עומד לצאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רועי, עם כל הכבוד, הוועדה של אלי כהן מחכה לך.

רועי פולקמן: אין היום דיון.

<גיא גולדמן: לצורך קבלת אישור כאמור בסעיף קטן (א) יגיש המפעל בקשה לרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית בהתאם לכללים שתקבע הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית.

<גיא גולדמן: הבקשה תכלול, בין השאר, פרטים בדבר הנכסים הלא מוחשיים המוטבים שהיו בבעלות מלאה או חלקית של המפעל ביום ב' בטבת התשע"ז (31 בדצמבר 2016).

<שלומית ארליך: רציתי לשאול קודם ואני אשאל עכשיו.

<שלומית ארליך: כל העניין של בהתאם להוראות שיקבע שר האוצר עומדות באמות מידה לעניין משטר המס.

<שלומית ארליך: יש לכם איזה שהן הוראות למה הכוונה, מה אתם מציעים, איך אתם מתכוונים לבחון את העניין הזה?

<גיא גולדמן: לגבי הכנסה טכנולוגית מועדפת, אנחנו עובדים עכשיו על טיוטה.

<גיא גולדמן: חובה להגיש את זה עד 31 במרץ.

<גיא גולדמן: זה נכתב בחוק.

<גיא גולדמן: עובדים על טיוטה.

<גיא גולדמן: זה בקשר לתקנות האלה.

<שלומית ארליך: אתם יכולים להגיד פחות או יותר מה הכיוון?

<גיא גולדמן: אפשר רק להגיד שיש נוסחה של ה-OECD.

<גיא גולדמן: בגדול זאת תהיה הנוסחה הזאת.

<גיא גולדמן: יש שם אולי דברים נוספים.

<גיא גולדמן: אנחנו בוחנים את זה.

<שלמה פשקוס: ה-OECD מדבר בכללים לפי נוסחה שנקראת נוסחת ה-נקסוס.

<שלמה פשקוס: זה אומר שאני לוקח במונה את ההוצאות שהוצאו במדינה בה החברה פועלת ומקבלת את הטבות המס, במכנה ההוצאות שהוצאו במדינה והוצאות שהוצאו בכל העולם.

<שלמה פשקוס: עכשיו השאלה היא להגדיר מה הן ההוצאות שהוצאו במדינה ומה הן ההוצאות שהוצאו בעולם.

<שלמה פשקוס: עולות כל מיני שאלות כמו למשל אם רכשתי ממדינה זרה ואז המשכתי לפתח את זה כאן.

<שלמה פשקוס: עולות שאלות האם ביצעתי את זה על ידי קבלן משנה בחוץ לארץ, אז עושים הפרדה בין אם זה צד קשור הקבלן משנה בחוץ לארץ או הוא לא צד קשור.

<שלמה פשקוס: זאת סוגיה שנייה.

<שלמה פשקוס: סוגיה נוספת היא אם עשיתי על ידי קבלן משנה בארץ.

<שלמה פשקוס: יש הרבה מאוד סוגיות ואני יכול לעבור עליהן שהן עכשיו ממש בתהליכים של דיונים איך לכתוב אותם.

<שלמה פשקוס: נתקין אותם עד סוף מרץ.

משה גפני: למה בחוק לא כתבתם שזה יבוא לכאן?

<שלמה פשקוס: אלה הרבה מאוד שאלות טכניות של חישובים שיש לא מעט בחוק שאנחנו חושבים שנכון, בגלל שאלה כללים בין-לאומיים חדשים להשאיר את זה לאיזושהי גמישות לחקיקת משנה.

<שלמה פשקוס: בחקיקת משנה עם הרבה מאוד פרטים.

משה גפני: אני לא מתעקש על זה.

משה גפני: אני רק או מחר לכם שאתם עושים עוול חקיקתי.

משה גפני: הכללים הבין-לאומיים עליהם אתם לא יודעים היום להגיד באופן ודאי ומדויק, לא להביא אותם לאישור הוועדה?

משה גפני: אני מציע כן להוסיף את זה.

<שלומית ארליך: בסעיף קטן (ב) יש התייחסות לכללים שתקבע הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית.

<שלומית ארליך: במה מדובר כאן?

<גיא גולדמן: כללים לעניין הבקשה שתוגש.

<שלמה פשקוס: אתה צריך לקבל איזשהו אישור מהרשות.

<שלומית ארליך: אישור הרשות לעניין הזכאות למס רווחי הון מופחת.

<שלמה פשקוס: נכון.

<שלמה פשקוס: צריכים לוודא את העמידה של הסעיפים הקודמים שזה אכן נרכש מחברה קשורה או לא נרכש מחברה מקומית ופותח על ידי החברה ממועד התחולה.

<שלמה פשקוס: הכללים האלה הם יותר כללים טכניים של איך מגישים את הבקשה.

מיקי לוי: קיבלת מכתב חריף מהנהלת הבורסה.

משה גפני: כן.

משה גפני: עכשיו דיברנו על זה.

משה גפני: קיבלתי הבוקר.

מיקי לוי: אנחנו ביקשנו להוריד.

מיקי לוי: אז למה אנחנו הכתובת?

מיקי לוי: אנחנו ביקשנו להוריד את המס על הבורסה.

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: אני אגיד להם.

מיקי לוי: אנחנו הכתובת הלא נכונה.

משה גפני: נכון.

מיקי לוי: אנחנו ביקשנו כהוראת שעה לארבע שנים.

משה גפני: הם פנו אלינו כדי לאותת לאחרים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נדבר על זה.

<גיא גולדמן: 51כט.

<גיא גולדמן: הוראות שונות על אף האמור בכל דין, נכס לא מוחשי מוטב שמפעל טכנולוגי רכש מחברה קשורה יופחת רק כנגד סכום הגידול בה כנסה הטכנולוגית המועדפת בשנת ההפחתה לעומת סכום ממוצע הכנסה כאמור בשתי שונות המס הקודמות לשנת רכישתו.

<גיא גולדמן: הוצאות אשר שימשו בייצור הכנסה טכנולוגית מועדפת ינוכו כנגד הכנסה זו בלבד.

<גיא גולדמן: היה סכום ההכנסה הטכנולוגית המועדפת קטן מסכום הפחת כאמור בסעיף קטן (א) בצירוף סכום ההוצאות כאמור בסעיף קטן (ב), יותר ההפרש בקיזוז, כהפסד, כנגד ההכנסה הטכנולוגית המועדפת החייבת.

<גיא גולדמן: על אף האמור בכל דין, זיכוי על מס חוץ ששולם על הכנסה טכנולוגית מועדפת של מפעל טכנולוגי, יותר רק כנגד מס ששולם בישראל על אותה הכנסה.

<גיא גולדמן: שר האוצר רשאי לקבוע כללים לעניין אופן ייחוס הכנסה לנכס לא מוחשי, ובלבד שיעמדו באמות מידה בין-לאומיות לעניין משטר המס.

<גיא גולדמן: 51ל.

<גיא גולדמן: מסלולי הטבות אחרים האמור בסימן זה לא יגרע מהטובות אחרות לפי חוק זה.

<גיא גולדמן: על אף האמור בסעיף 51ו, שר האוצר שאי לקבוע הוראות לעניין מעבר או תיאום בין מסלול ההטבות לפי סימן זה לבין מסלול הטבות מס אחר לפי חוק זה.

<גיא גולדמן: סעיף 51ו אומר שהחברה זכאית להטבות לפי סימן זה לא תהיה זכאית להטבות אחרות לפי חוק החל בשנת הבחירה ועד תום תקופת ההטבות.

<גיא גולדמן: אנחנו כאן כן מאפשרים סנכרון בין ההטבות הקיימות היום בחוק להטבות אחרות.

משה גפני: תוסיפי באישור ועדת הכספים.

משה גפני: שר האוצר רשאי לקבוע מעבר בין מסלולים?

משה גפני: לא חשוב אצל איזה שר אוצר יהיה, אתם עושים לו עוול.

משה גפני: הוא לבד יחליט דברים?

משה גפני: אפילו אם זה יבוא לכאן ויהיה רק חבר ועדה אחד, אבל עצם העובדה שאתם יודעים לפני שמביאים לו את התקנות, לפני שמביאים לו חקיקת משנה, שיש לזה עין פקוחה שזה מגיע לוועדה, אז אתם יותר תיזהרו.

משה גפני: זה טבע האדם.

משה גפני: תמשיך.

<גיא גולדמן: (14) בתוספת הראשונה, בפרט 3, אחרי "נגב" יבוא "ובשדרות ויישובי עוטף עזה כמשמעותם בתוספת השנייה".

<נחום איצקוביץ': זאת השלמה של ההצעה.

<נחום איצקוביץ': זה לא פעמיים.

<נחום איצקוביץ': פעם זה היה בחלק העיקרי ועכשיו זה בתוספת השנייה.

<נחום איצקוביץ': זה משלים את ההחלטה עליה דיברנו.

<גיא גולדמן: 84.

<גיא גולדמן: תיקון חוק בתי המשפט לעניינים מינהליים בחוק בתי המשפט לעניינים מינהליים, התש"ס-2000, בתוספת הראשונה, בסופה יבוא: "55.

<גיא גולדמן: השקעות הון החלטה של מינהלת הרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה לפי סעיפים 17, 74, 75(א), 75א ו-75ב(א), לחוק לעידוד השקעות הון, התשיע"ט-1959 (להלן – חוק לעידוד השקעות הון).

<שלומית ארליך: היושב ראש ביקש לבחון את המסלול מחדש.

<גיא גולדמן: בסדר.

<גיא גולדמן: החלטה של מנהל הרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה לפי סעיפים 19א, 75א או 75ב(א) לחוק לעידוד השקעות הון.

<גיא גולדמן: החלטה של רשות לפי סעיף 88 לחוק התכנית הכלכלית לשנים 2017 ו-2018 (תיקוני חקיקה), התשע"ז-2016.

משה גפני: הסעיף הזה לגבי בית המשפט, משאירים את בית המשפט, גם אם אנחנו נחליט שהערר יהיה בתוך המערכת עצמה, אבל אם מישהו מערער, רשות הערעור או הערכאה בה מתקבל הערעור, זה בית משפט לעניינים מינהליים.

<עדנה הראל פישר: ברור.

משה גפני: אנחנו כנראה נחליט כמו שדיברנו מוקדם יותר, שהערעור יהיה באיזשהו מקום עם תאריך מסוים בו יצטרכו לתת תשובה או במידה ולא, זאת תהיה תשובה חיובית.

משה גפני: אם יש ערעור, גם אם המדינה תרצה ללכת לערעור.

משה גפני: זאת הערכאה עליה מדברים.

<עדנה הראל פישר: אני מבינה.

<עדנה הראל פישר: יש הרבה החלטות מינהליות שאין עליהן מנגנון דיון פנים ממשלתי.

<עדנה הראל פישר: השאלה מה מצדיק ולמה הוועדה עומדת על זה שיהיה דיון מקצועי שני בתוך הממשלה.

משה גפני: מכיוון שמדובר על זה שיש ארגזים שעוברים משר לשר, קובעים בחוק שמי שיחליט בעניין הזה, זה יהיה בית המשפט.

<עדנה הראל פישר: סליחה.

<עדנה הראל פישר: חשבתי שאולי יש איזושהי אי הבנה בהצגת הדברים.

<עדנה הראל פישר: אולי לא הסברתי טוב בפעם הקודמת.

משה גפני: למה הנחת העבודה שלך שהפעם תסבירו את זה יותר טוב.

<עדנה הראל פישר: אני אנסה במשפט אחד.

<עדנה הראל פישר: מה שביקשנו לעשות זה לבטל את הדיון השני בתוך הממשלה.

<עדנה הראל פישר: להימנע בכלל מהשאלה למה צריך דיון שני.

<עדנה הראל פישר: יש הרבה החלטות שמקבל בעל סמכות בתוך הממשלה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני לא מקבל את כל העניין הזה.

משה גפני: יש מצב נתון שנחשפנו אליו.

משה גפני: לא ידענו.

משה גפני: אני לא ידעתי אותו קודם.

משה גפני: יש בעיה.

משה גפני: יש ועדת ערעור.

<עדנה הראל פישר: בהרבה נושאים אנחנו - - -

משה גפני: בנושא הזה.

משה גפני: כשאני שומע את המילה הרבה נושאים, הכוונה היא שלא רוצים לדון על הנושא הזה ואני רוצה לדון על הנושא הזה.

משה גפני: בנושא הזה נאמר, וזה נכון, אלה העובדות, שיש ועדת ערעור והוועדה הזאת לא מתכנסת או שמתכנסת ולא מקבלת החלטות.

<נחום איצקוביץ': לא.

<נחום איצקוביץ': לא אמרנו את זה.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני חוזר בי.

<נחום איצקוביץ': היא מתכנסת ומקבלת החלטות.

משה גפני: אני חוזר בי.

משה גפני: היא מתכנסת ומקבלת החלטות.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: חוזר בי.

משה גפני: לא זה הנושא.

משה גפני: אתם הצעתם את הצעת החוק ולא אני.

<עדנה הראל פישר: אבל מה הצענו?

<עדנה הראל פישר: אנחנו למדנו שלא רצו בעבר לתת כלי מקצועי.

<עדנה הראל פישר: הרי יש מנהל רשות השקעות והוא הגורם המקצועי.

<עדנה הראל פישר: למה צריך גורם מקצועי אחר שיבחן שוב את ההחלטות שלו?

<עדנה הראל פישר: אמרו שרים.

<עדנה הראל פישר: ראינו שהמודל של השרים - הוועדה המקצועית מכינה להם – לא מוכיח את עצמו מכל מיני סיבות שהתעוררו קושי לקבל החלטות מהסוג הזה, להפוך החלטות של ביטול מענקים.

<נחום איצקוביץ': אבל זה התפקיד של השרים.

מיקי לוי: אולי נגלגל את זה על המנכ"לים?

<עדנה הראל פישר: ולכן ההצעה שלנו הייתה להסתפק בגורם המקצועי הבכיר המיוחד שהוא מקבל החלטות שאם יש אתן בעיה, כמו שאם יש בעיה בהחלטות של כל גורם מקצועי, אז בית המשפט דן בזה.

<עדנה הראל פישר: אבל זה לא שונה מכל גורם מקצועי אחר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קודם היה טיעון מוצלח וגם עכשיו הטיעון מוצלח.

משה גפני: לא מקובל עלי ואני אומר לכם גם מדוע.

משה גפני: יש תמונת מצב שיש ערר על העניין הזה, הערר עבר לשרים, השרים בסופו של דבר נוצרה בעיה שלא מקבלים החלטות ואין לי טענות לאף אחד.

משה גפני: עוברים ארגזים מקדנציה לקדנציה ומשר לשר.

משה גפני: לכן אתם הייתם מודעים לבעיה הזאת ואז אמרתם שהערר יהיה בבית משפט לעניינים מינהליים.

<עדנה הראל פישר: הוא לא יהיה ערר.

<עדנה הראל פישר: הוא יהיה בחינה משפטית.

<עדנה הראל פישר: לא ערר.

<עדנה הראל פישר: זה בדיוק העניין.

<עדנה הראל פישר: מבטלים את קיומו של ערר.

<עדנה הראל פישר: למה צריך ערר?

<עדנה הראל פישר: למה על החלטה של מנהל רשות המסים צריך ועדת ערר?

משה גפני: מכיוון שנקבע שיש ערר.

<עדנה הראל פישר: החלטות רגילות.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתם רוצים לפתוח כאן כולל שלומדים בחברותה?

משה גפני: לא יכול להיות, זה גבר ואישה?

משה גפני: ולכן מה שאת אמרת, עדנה, הייתה רשות ערעור אצל השרים.

משה גפני: הייתה.

משה גפני: לא שאלתם - כמה פעמים שאני נתקל עכשיו בבעיה הזאת – למה שם אין ערעור וכאן יש.

משה גפני: כאן יש.

משה גפני: את רוצה, אני גם אסביר למה אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

משה גפני: אמרתם שזה לא טוב, זה לא עובד, ולכן אנחנו מעבירים את זה לרשות השופטת.

משה גפני: בחינה משפטית, איך שאתם קוראים לזה, טכניקה חקיקתית.

משה גפני: מצא חן בעיני שאמרו שיש לכם טכניקה חקיקתית.

משה גפני: אני מבקש לא בדרך אגב שאנחנו עושים את החוק הזה, אנחנו מבטלים את הערעור.

משה גפני: לא מבטלים את הערעור.

משה גפני: אנחנו רוצים את הערעור.

משה גפני: למה במקומות אחרים כן וכאן לא? אני לא יודע.

משה גפני: זה מה שנקבע ואני לא הולך לשנות את זה, להרע את המצב של זה שמערער.

משה גפני: אי אפשר לעשות את זה באמצעות רשות שופטת אלא צריך לעשות את זה באמצעות הרשות המבצעת.

משה גפני: תגידו איך שאתם רוצים, לא שרים אלא מנכ"לים, בסדר, אבל תעשו את זה.

<עדנה הראל פישר: הם יהפכו להיות מנהלי מרכז ההשקעות.

משה גפני: איך שאתם רוצים אבל זה מה שצריך להיות.

משה גפני: אם לא תביאו הצעה, אנחנו נציע ואז תהיה הצעה שלנו.

משה גפני: מה שתציעו מקובל.

משה גפני: אתם רוצים לשנות את זה בכלל, מה שעדנה אומרת עכשיו, בבקשה, תביאו את זה בחוק רגיל.

<גיא גולדמן: 85.

<גיא גולדמן: המועד להתקנת כללים כללים לעניין ההגדרה "הכנסה טכנולוגית מועדפת" ולעניין הכנסה המיוחסת לייצור כאמור בפסקה (א) בהגדרה "הכנסה טכנולוגית" של סעיף 51כד לחוק לעידוד השקעות הון כנוסחן בסעיף 83(13) לחוק זה וכללים לעניין ההגדרה "רווח הון" שבסעיף 51כז לחוק לעידוד השקעות הון כנוסחו בסעיף 83(13), יפורסמו עד יום ד' בניסן התשע"ז (31 במרץ 2017).

<שלומית ארליך: צריך לציין כאן שדובר על כך שתיכנס ועדת כספים וצריך להביא את זה לאישור.

<גיא גולדמן: בסדר.

<גיא גולדמן: 86.

<גיא גולדמן: הוראת שעה לשנים 2017-2019 בתקופה שמיום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017) עד יום ג' בטבת התש"ף (31 בדצמבר 2019), יראו כאילו אחרי סעיף 51כא לחוק לעידוד השקעות הון יבוא: "51כא1.

<גיא גולדמן: שיעור המס על דיבידנד ששילמה חברה בעלת מפעל מועדף מיוחד על אף האמור בסעיף 125ב לפקודה, על דיבידנד שחברה בעלת מפעל מועדף מיוחד שילמה במישרין לחברת אם שהיא תושב חוץ, שמקורו בהכנסה מועדפת חייבת בניכוי המס החל עליה, יחול שיעור מס של חמישה אחוזים.

<גיא גולדמן: לעניין זה, "חברת אם" – כמשמעותה בסעיף 103יג לפקודה".

<אמיר רשף: במסגרת השינויים שאנחנו רוצים לבצע במסלול המועדף המיוחד, אותו מסלול שמטרתו למשוך השקעות גדולות ואיכותיות למשק, אנחנו מבקשים לבצע כאן איזושהי הטבה בשיעור של המס על דיבידנד.

<אמיר רשף: כיום הוא עומד על עשרים אחוזים או המס הנמוך בין השניים.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים לקבוע אותו על חמישה אחוזים.

<אמיר רשף: המטרה כאן היא לייצר עוד תמריץ לחברות גדולות לעשות השקעות במשק.

<שלומית ארליך: זה בשונה מארבעה אחוזים שקבענו בהוראה.

<אמיר רשף: כן.

<אמיר רשף: זה בשונה מארבעה אחוזים.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים לקבוע את זה כרגע להוראת שעה לשלוש שנים ולראות את האפקט של הצעד הזה.

<צביקה לייבוביץ: אני רוצה להוסיף כאן עוד משהו, כדי שיהיה ברור לכולם כי זה חזר על עצמו.

<צביקה לייבוביץ: יש לנו מספר רבדים בחוק לעידוד ובכל הפרקים.

<צביקה לייבוביץ: הדיבידנד שקבוע בחוק הוא עשרים אחוזים כאשר זה מגיע ליחיד, בין חברתי במפעל המועדף הוא פטור, זאת אומרת, אין חיוב במס אלא כשזה עולה ליחיד, וכאשר מדובר בתושב חוץ לפי ההגדרות, יש את ארבעת האחוזים בהתאם למסלולים.

<צביקה לייבוביץ: עלתה כאן השאלה של מס יסף ואני רוצה שזה יהיה ברור.

<צביקה לייבוביץ: מס יסף הוא סעיף נפרד שחל על מי שהכנסתו עולה על סכום מסוים.

<צביקה לייבוביץ: זה לא שייך ממה הכנסתו אלא זה כלל הכנסתו.

<צביקה לייבוביץ: לכן מס היסף, מי שמגיע לתקרה שהיא 800 אלף שקלים, יש על זה מס יסף.

<צביקה לייבוביץ: זה לא קשור לשאלה הזאת.

<גיא גולדמן: 87.

<גיא גולדמן: תחילה ותחולה תחילתו של סימן ב'3 לחוק לעידוד השקעות כנוסחו בסעיף 83(13) לחוק זה ביום תחילתם של כללים שקבע שר האוצר לעניין ההגדרה "הכנסה טכנולוגית מועדפת" שבסעיף 651

<גיא גולדמן: כד לחוק לעידוד השעות הון כנוסחו בסעיף 83(13) לחוק זה ולעניין ההגדרה "רווח הון" שבסעיף 51כז לחוק לעידוד השקעות כנוסחו בסעיף 83(13) (להלן – מועד התחילה), והוא יחול על הכנסות ורווחים שנוצרו לאחר מועד התחילה.

<גיא גולדמן: ההגדרה "הכנסה מועדפת" שבסעיף 51 לחוק לעידוד השקעות כנוסחו בסעיף 83(7) לחוק זה, תחול על הכנסה מנכס לא מוחשי מוטב של חברה שהייתה זכאית להטבות על הכנסות ממנו ביום כ"ד בסיוון התשע"ו (30 ביוני 2016) החל מיום כ' בתמוז התשפ"א (30 ביוני 2021).

משה גפני: נשאלה קודם שאלה ואני שואל אותה עכשיו.

משה גפני: כל עוד לא ייקבעו הכללים או התקנות, החוק לא ייכנס לתוקף.

משה גפני: אני מבקש לקבוע מתי יהיו הכללים.

<גיא גולדמן: נקבע שאנחנו נביא את הכללים עד סוף מרץ.

משה גפני: איפה כתוב?

<אמיר רשף: בסעיף 85.

<קריאה: והם תנאי לכניסת החוק לתוקף?

משה גפני: כן.

משה גפני: לכן אמרנו שאנחנו רוצים תאריך.

<צביקה לייבוביץ: יש לנו עוד לחץ שמופעל.

<צביקה לייבוביץ: הוועדה שדנה לעניין משטרי המס מתכנסת במרץ ולכן האינסנטיב של כולם הוא שזה יהיה עד אז.

משה גפני: בקיצור, אתה שאלת קודם.

משה גפני: התשובה היא כזאת.

משה גפני: התשובה היא מה שכתוב בחוק ואני מקבל את זה.

משה גפני: החוק לא ייכנס לתוקף בלי קביעת הכללים על ידי שר האוצר.

משה גפני: הכללים ייקבעו על ידי שר האוצר.

משה גפני: יש להם תאריך, עד התאריך ד' בניסן התשע"ז, 31 במרץ.

משה גפני: עד אז יהיה חוק.

משה גפני: הכללים יהיו.

<גיא כץ: כבוד היושב ראש, אם אפשר לשקול להחיל את זה לפחות מ-1 בינואר 2017.

<גיא כץ: הכללים הם רק כללים מיטיבים והם רק כללים של ייחוס.

<גיא כץ: אין בעיה להחיל את זה רטרואקטיבית מתחילת שנה.

<צביקה לייבוביץ: אנחנו נבדוק את זה.

<צביקה לייבוביץ: ככל שניתן, כמובן נעשה זאת.

משה גפני: אני בעד.

משה גפני: אלה באמת כללים מיטיבים.

<צביקה לייבוביץ: נבדוק את זה.

<צביקה לייבוביץ: ככל שניתן, נעשה זאת.

משה גפני: תודה.

משה גפני: תמשיך.

<גיא גולדמן: סעיף 51כז(1) לחוק לעידוד השקעות כנוסחו בסעיף 83(13) לחוק זה, יחול על נכס לא מוחשי מוטב אשר נרכש לאחר מועד התחילה.

<גיא גולדמן: סעיף 51כז(2) לחוק לעידוד השקעות הון כנוסחו בסעיף 83(13) לחוק זה, יחול על נכס לא מוחשי מוטב אשר נוצר או נרכש, לפי העניין, לאחר מועד התחילה.

<גיא גולדמן: סעיף 51כא1 לחוק לעידוד השקעות כנוסחו בסעיף 83(13) לחוק זה, יחול על מפעל מועדף מיוחד אשר המנהלים אישרו את תכניתו העסקית כמשמעותה בסעיף 51ב(א)(3) בתקופה שמיום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017) עד יום ג' בטבת התש"ף (31 בדצמבר 2019) לגבי דיבידנד שמקורו בהכנסה מועדפת חייבת, בניכוי המס החל עליה, אשר הופקה במהלך תקופת זכאות לתכנית כאמור שהוגשה לאחר מועד התחילה.

<גיא גולדמן: 88.

<גיא גולדמן: הוראת מעבר בעניין עררים ערר שנדון על ידי הוועדה שמינו השרים לפי סעיף 25(ב) לחוק לעידוד השקעות כנוסחו ערב יום תחילתו של חוק זה (בסעיף זה – הוועדה), על החלטות מינהלת מרכז ההשקעות ומנהל מרכז ההשקעות, וניתנה בו חוות דעת לשרים, אך השרים טרם קיבלו בו החלטה ערב תחילתו של חוק זה, יראו את חוות הדעת כאילו אושרה בידי השרים וחוות הדעת תיחשב כהחלטת השרים.

<גיא גולדמן: הוועדה תדון בערר שהוגש לשרים לפני תחילתו של חוק זה לפי סעיף 25(א) לחוק לעידוד השקעות כנוסחו ערב תחילתו של חוק זה, על החלטות מינהלת מרכז ההשקעות ומנהל מרכז ההשקעות, בתוך שישה חודשים מיום תחילתו של חוק זה, וחוות דעתה תיחשב כהחלטת השרים

<עדנה הראל פישר: אני יכולה להסביר את הסעיף הזה אדוני היושב ראש.

<עדנה הראל פישר: הסעיף הזה נועד לטפל בכל מה שנקרא לו הארגזים הקיימים.

<עדנה הראל פישר: לכן באנו ואמרנו באשר לארגזים הקיימים, יש לנו פתרון.

<עדנה הראל פישר: אנחנו לא נריץ את האנשים מחדש אלא שינוי שאנחנו עושים שבגינו אנחנו אומרים מנהל רשות השקעות הוא הגורם הבכיר המקצועי ולא צריך לעשות מעליו גוף שמקבל עוד החלטות באותם עניינים, יחול מעתה ואילך.

<עדנה הראל פישר: לא לגבי ההחלטות שהתקבלו בעבר לגביהן כבר הייתה ועדת ערר.

<עדנה הראל פישר: יכול להיות שנבקש להפריד את זה כי שהצעת.

<סיון סיגטי: אני אתן את הנתונים.

<סיון סיגטי: יש 102 עררים שלא התקבלה בהם החלטת השרים אבל הוועדה המייעצת כן דנה בהם.

<סיון סיגטי: יש 35 עררים שכרגע אפילו לא הגיעו לוועדה המייעצת לשרים.

<סיון סיגטי: אנחנו מדברים על משהו כמו 137 עררים תלויים ועומדים.

<סיון סיגטי: לקדם אותם.

<סיון סיגטי: , זה בסופו של דבר להביא לסופיות הדיון.

<סיון סיגטי: הם מחכים הרבה מאוד זמן.

<סיון סיגטי: אלה עררים שיש בהם עיכוב של הליכי גבייה.

<סיון סיגטי: צריך להבין שהריבית כאן מתווספת.

עודד פורר: למה לא לקבוע בחוק שאם השר לא דן בערר ולא נותן תשובה תוך פרק זמן מסוים, כאילו התשובה היא שלילית או חיובית?

משה גפני: חיובית.

משה גפני: זה מה שהצעתי.

<עדנה הראל פישר: אבל זה יכול להיות לא טוב.

<אופיר כהן: יש הרבה חברות שעברו את הוועדה וההמלצה לרוב היא שלילית.

<אופיר כהן: לכן קבלת החוק הזה בעצם שולחת אותם ישר לבית המשפט.

<אופיר כהן: בית המשפט בדרך כלל לא מתערב בשיקול דעת ולכן רוב הסיכויים שהחברות האלה יצטרכו להחזיר את המענקים.

<אופיר כהן: אין להם שיקול דעת מקצועי נוסף שהם יכולים לבוא ולהשפיע.

משה גפני: אני מקבל כל החלטה שלכם אבל זה לא יישאר כך.

משה גפני: אם זה יישאר כך ולא תבואו עם הצעה כפי שדובר כאן כל הזמן, אז אני אקבל החלטה ואני אנסח אותה.

משה גפני: אני עכשיו מבקש שני דברים בעניין הזה.

משה גפני: היועצת המשפטית של הוועדה לא ערוכה לעניין הזה אבל אני מבקש להעלות אותו.

משה גפני: אני רוצה להעלות את הנושא של ה-שש ו-12 של התעשייה ואתם רוצים להעלות את הנושא של היציבות.

משה גפני: דיברו אתי על העניין הזה ואני מבקש לדעת מה אתם רוצים לעשות.

<שלומית ארליך: לא ערוכה, המשמעות היא שלא קיבלה את הנוסחים.

<שלומית ארליך: לא ראינו נוסחים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין לי טענות.

משה גפני: את בפירוש יכולה לומר שכל מה שנאמר כאן לא מקובל עליך כי לא למדת את החומר ולא קיבלת את הנוסחים.

עודד פורר: אני גם שלחתי הסתייגות לעשות מדרגות עד ה-25 אחוזים לייצוא.

עודד פורר: שלחתי לכם את זה בכתב.

עודד פורר: שלחתי לכם נוסח שאומר שאני רוצה שרף הכניסה לא יהיה 25 אחוזים יצוא אלא 15 בשנה הראשונה, 18 בשנה השנייה וכולי.

עודד פורר: שיגיע תוך ארבע שנים.

עודד פורר: כל הרעיון הוא לאפשר למישהו כן להיכנס לתהליך הזה.

עודד פורר: שלחתי לכם את זה בכתב.

<שלומית ארליך: קיבלנו.

<שלומית ארליך: יש לנו את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לגבי היציבות.

משה גפני: מה אתם רוצים ביציבות?

<שירה גרינברג: לגבי מסלול מועדף מיוחד שמתקיים במפעלי תעשייה במסלולים הקיימים.

<שירה גרינברג: יש סעיף שמאפשר לשלושת המנכ"לים – מנכ"ל משרד האוצר, מנהל רשות המסים ומנכ"ל משרד הכלכלה – במידה ויש מפעל מועדף מיוחד שמביא תועלות מהותיות לכלכלה, שמגיש תכנית עסקית בה מציג את התועלות האלה ויעדים לאומיים בהם הוא עומד, אז המנכ"לים מבצעים עבודה מקצועית שתוכיח שאכן מדובר בתועלת מהותית למשק והם נהנים מהטבות המס הללו שיש במפעל מועדף מיוחד.

משה גפני: לעשר שנים.

<שירה גרינברג: לתקופת זכאות של עשר שנים.

משה גפני: משרד המשפטים מתנגד לזה.

<שירה גרינברג: עוד מעט משרד המשפטים יתייחס.

משה גפני: סליחה, אני מתנצל, אני כבר הרגשתי את עצמי חלק ממשרד המשפטים.

משה גפני: אני חוזר בי.

<שירה גרינברג: אנחנו מציעים שגם כאן, במסלול הזה של ה-IP, שידובר בתמורה מהותית משמעותית למשק ולארגונים הלאומיים, שהמנכ"לים ישקלו את זה ובעצם יחליטו שמדובר בתמורה הכול כך מהותית למשק, גם כאן תינתן בעצם תקופת הרחבה למשך עשר שנים.

משה גפני: יש לכם נוסח להצעה הזאת?

<גיא גולדמן: כן.

משה גפני: עוד לא העברתם אלינו.

<גיא גולדמן: העברנו לפני תחילת הדיון היום.

<גיא גולדמן: הבוקר.

<שלומית ארליך: אני לא קיבלתי נוסח לפני תחילת הדיון.

משה גפני: תוודא אחרי הישיבה שיש לה את הנוסח.

משה גפני: אנחנו מודיעים שעדיין לא קיבלנו את הנוסח.

משה גפני: גם אם קיבלנו, יש החלטה של הוועדה, לא מערערים עליה.

משה גפני: לא התקבל.

משה גפני: אנחנו רוצים נוסח.

משה גפני: משרד המשפטים, בבקשה.

<עדנה הראל פישר: אני רוצה להסביר מה משרד המשפטים לא רואה קושי משפטי ומה משרד המשפטים רואה קושי משפטי שהוא מבקש להבהיר ושיהיה ברור מה ההסתייגויות.

<עדנה הראל פישר: יש כמה רכיבים להצעה בה מדובר.

<עדנה הראל פישר: רכיב שאומר תקופת ההטבות תהיה לעשר שנים הוא רכיב שקיים כבר היום בחקיקה, הוא רכיב שמבטיח ודאות במידה מסוימת כי המחוקק יכול לבוא בשנה הבאה ולשנות את הסעיף הזה אבל הוא ישקול אז מה המשמעות המשקית של שינוי הסעיף הזה ומה זה יוצר.

<עדנה הראל פישר: לכן אמרנו שאפשר, אם מבקשים לצורך העניין למפעל טכנולוגי מיוחד מועדף לקבוע שתקופת הטבות תהיה עשר שנים, איננו רואים מניעה בעניין הזה ואיננו רואים גם קשיים.

<עדנה הראל פישר: יותר מזה.

<עדנה הראל פישר: אם היו רוצים לבוא ולהגיד מפעל טכנולוגי מיוחד מועדף מאוד שהוא לא עשרה מיליארד אלא שבעים מיליארד, יש לו לא סתם נכסים לא מוחשיים מוטבים אלא באיזשהו היקף מינימלי.

<עדנה הראל פישר: אז אני צמצמתי את הקבוצה, אדם יודע מתי הוא זכאי לאמירה הזאת שיש עשר שנות הטבה.

<עדנה הראל פישר: בסדר.

<עדנה הראל פישר: אלא מה, מה שמבקשים לעשות זה לקחת את אותו סעיף שדיברנו עליו קודם בו יש רכיב נוסף, מעבר לקביעת קבוצה שיש לה תנאי סף וקביעת עשר שנים, משאתה יודע שאתה בקבוצה הזאת, זה לא מספיק אלא יש שיקול דעת של שלושה פקידים בכירים במדינה לבוא ולנהל אתך משא ומתן ולהיווכח שיש לך תרומה משמעותית למשק.

<עדנה הראל פישר: אנחנו רואים קושי משמעותי מאוד בסמכות הזאת לנהל משא ומתן עם גוף על הזכות שלו להטבות מס.

<עדנה הראל פישר: אנחנו חושבים שבמקום של הטבות מס צריכה להיות ודאות ובהירות.

<עדנה הראל פישר: חוק יסוד: משק המדינה מדבר על זה, דוחות מבקר המדינה מדברים על זה, גם הדוחות האחרונים של מבקר המדינה, על הקושי בשיקול דעת בעניין מתן הטבות מס.

<עדנה הראל פישר: לכן בסעיף הקיים היום שדיברנו עליו קודם יש שיקול דעת שאנחנו חושבים שבבסיסו הוא בעייתי.

<עדנה הראל פישר: אבל שם, שימו לב, יש הרבה מאוד פרטים שהיום דנו גם בשינויים שלהם – מתי יש תרומה ואין תרומה וכך הלאה.

<עדנה הראל פישר: הסעיף בו מדובר עד היום, ביומיים האחרונים, בתוך הממשלה, כולל שיקול דעת פתוח שאומר שאנחנו נשתכנע, שלושת המנהלים, שיש תרומה משמעותית לפי התכנית העסקית.

<עדנה הראל פישר: אנחנו לא יודעים מה זה, אנחנו חוששים ששיקול דעת מהסוג הזה הוא פתח להידברות שגם לעתים יכול להיות בה חשש לשחיתות, אנחנו חושבים – כאמור, כמו שאמרנו – שבמתן הטבות מס צריכה להיות אמירה ברורה מה הם הקריטריונים שמקנים אותה ולא שיקול דעת פתוח.

<עדנה הראל פישר: זה הקושי המהותי שאנחנו מבקשים את תשומת הלב של הוועדה בנוסח שתביא הממשלה.

משה גפני: דיבר אתי הבוקר מנכ"ל משרד האוצר.

<שירה גרינברג: כבוד היושב ראש, אולי נגיד רק מה תנאי הסף.

משה גפני: כן.

משה גפני: בבקשה.

<שירה גרינברג: תנאי הסף הוא הבאת IP בהיקף של 500 מיליון שקלים.

משה גפני: זה תנאי הסף.

<שירה גרינברג: כן.

<שירה גרינברג: אנחנו רוצים שבהינתן תנאי הסף, הבעלים יוכלו - - -

משה גפני: היא מדברת על משהו אחר.

<עדנה הראל פישר: אבל לא כל מי שעונה לשני התנאים האלה זכאי לסעיף.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: היית ברורה.

משה גפני: דיבר אתי מנכ"ל משרד האוצר.

משה גפני: הוא אומר שאנחנו רוצים לפתח, אנחנו רוצים שאנשים יבואו, אנחנו רוצים את כל מה שנלווה לעניין הזה, לא אחזור על כל הדברים שכולם מסכימים אתם.

משה גפני: הוא אומר שאם בא משרד המשפטים ואומר שיש קושי משפטי, זה דיון מסוג אחד.

משה גפני: אם בא משרד המשפטים ואומר שאין קושי משפטי אלא יש פתח לשחיתות, זה דיון ציבורי וזה לא דיון של משרד המשפטים.

משה גפני: אני אומר את זה בשפה שלי.

משה גפני: הוא לא אמר לי את זה כך אבל התוכן הוא התוכן הזה.

משה גפני: הוא אומר שאנחנו מחפשים ושוברים את הראש כל הזמן איך אנחנו מביאים עוד מפעלים ומפעלים גדולים וכולי.

משה גפני: זה שיש חוסר יציבות מבחינת המיסוי, יכול לבוא מנהל רשות מסים כלשהו ולהגיד שהוא עכשיו חושב שצריך לשנות, הוא צריך פה כסף, הוא צריך שם כסף – את זה צריך לאבטח.

משה גפני: שוב, הוא לא אמר לי מילה במילה את מה שאני אומר.

משה גפני: אני מוסיף דברים משלי בהסבר הדברים שלו.

משה גפני: נכון, כמו שאמרת קודם, אפשר לשנות את החוק.

משה גפני: כל דבר אפשר.

משה גפני: זאת לא הלכה למשה מסיני.

משה גפני: הלכה למשה מסיני אי אפשר לשנות וטוב שכך.

משה גפני: כאן אפשר לשנות.

משה גפני: זה יגרום נזק כי אז יבואו אנשים ויגידו, רגע, אני אעביר למדינה מסוימת בעולם או שאני אעביר למדינת ישראל, כאן אין לי יציבות, מחר מתחלף כאן השלטון ומתחלף מנהל רשות מסים או שר אוצר ואני הולך ומשנה את זה.

משה גפני: אז אין לי יציבות בעניין.

משה גפני: לכן אומר מנכ"ל משרד האוצר שהוא צריך את המספר המסוים הזה, מה ששירה עכשיו אמרה שעומדים בסף מסוים, שלושה פקידים שהם פקידים בכירים, ששניים מהם הם מנכ"לים של משרדים – אחד מנכ"ל האוצר ואחד מנכ"ל משרד הכלכלה – ואחד הוא מנהל רשות המסים.

משה גפני: מה זה פתח לשחיתות?

<עדנה הראל פישר: אני אנסה להסביר טוב יותר.

משה גפני: זאת עמדתו והוא מאוד מבקש ממני שאני אאשר את זה.

משה גפני: אני אומר שאני לא יכול לאשר את זה כי עוד לא עבר נוסח ללשכה המשפטית ולי חשוב שהלשכה המשפטית אצלנו תלמד את העניין.

משה גפני: זה בעצם מה שאמרתי לו ואנחנו כמובן נשקול את העניין הזה.

משה גפני: אני לא רוצה להגיד כי זה לא יפה אם אני הולך להגיד את זה אבל אני באופן עקרוני חושב שהוא צודק.

משה גפני: זה לא יפה שאני אומר את זה כי יכול להיות שכאשר זה יגיע להצבעה, אני אחזור בי כי אני הולך להתנות את זה בכך שיהיה שש ו-12.

משה גפני: הטענה העקרונית היא טענה נכונה.

משה גפני: אם היינו אומרים שאיזה פקיד לבד יכול לקבל החלטה בדבר כזה, אני מסכים שיש פתח לשחיתות.

משה גפני: אבל בדבר שהוא בחקיקה ראשית, עם שלושה אנשים בכירים שצריכים לקבל שלושתם את אותה החלטה, ההחלטה שלהם מבוקרת על ידכם.

<עדנה הראל פישר: לא.

משה גפני: כן מבוקרת.

משה גפני: היא מבוקרת גם אם זה לא כתוב.

משה גפני: יושב שם יועץ משפטי.

משה גפני: אף אחד לא ייקח סיכון.

משה גפני: יושב שם מישהו והוא ישאל את משרד המשפטים ולפי דעתי גם ישב מישהו ממשרד המשפטים ומן הראוי שכך יהיה כי זאת החלטה של שיקול דעת.

משה גפני: אני לא חושב שהחשש שלכם הוא חשש כל כך מוחשי.

משה גפני: אני לא מביע דעה.

משה גפני: אם הלשכה המשפטית אצלנו תגיד שהיא נגד, אני גם נגד.

<עדנה הראל פישר: אני אנסה בכל זאת להסביר כמה דברים מכיוון שציטטת את מנכ"ל משרד האוצר ואת הדעה שלו על משרד המשפטים.

משה גפני: את מה?

<עדנה הראל פישר: הדעה שלו על עמדת משרד המשפטים.

משה גפני: הוא לא אמר את עמדת משרד המשפטים.

משה גפני: הוא אמר את העמדה שלו.

משה גפני: ממילא יש כאן התנגשות עם משרד המשפטים.

<עדנה הראל פישר: אבל הוא אמר שאם אנחנו מאירים את תשומת לב הוועדה לחשש שיש כאן לפתח לשחיתות, אז זה לא עניין של משרד המשפטים אלא זה עניין ציבורי.

<עדנה הראל פישר: אני מבקשת קצת להבהיר.

משה גפני: שלא תהיה טעות גם בפרוטוקול.

משה גפני: הוא לא אמר לי את זה כך.

משה גפני: מה שאמרתי בשמו, אמרתי על פי שפתי.

משה גפני: התוכן הוא נכון אבל הוא דיבר מאוד בכבוד על משרד המשפטים, בניגוד לי.

משה גפני: הוא דיבר בכבוד על כולם.

משה גפני: הוא רק אמר את הנושא הזה של התעשייה.

<עדנה הראל פישר: ברשותך.

<עדנה הראל פישר: יש כאן גם עניינים שהם נטו משפטיים כמו הוראת חוק יסוד: משק המדינה לעניין אופן קביעתם של מסים.

<עדנה הראל פישר: אני חושבת שלא לחינם הרשות המחוקקת קבעה את שקבעה גם בחוק יסוד לעניין החובה שמסים, כולל פטורים והטבות, יהיו בחוק או על פיו ולא בשיקול דעת של פקידים.

<עדנה הראל פישר: עכשיו תשאל את עצמך למה.

<עדנה הראל פישר: למה דיני המסים כל כך מפורטים ויש כל כך הרבה פרטים ולא משאירים לשיקול דעת לקבוע באיזה תנאים חברה תשלם דיבידנד של עשרים אחוזים ובאיזה תנאים לא.

<עדנה הראל פישר: והרי מה מוצע כאן?

<עדנה הראל פישר: שוב אני אבהיר.

<עדנה הראל פישר: מוצע שאחרי שעמדנו בשני תנאי המינימום האלה, מנסים לבדוק, אני, אחת מקבוצת חברות, להשתכנע שיש לי תרומה מהותית.

<עדנה הראל פישר: מה השאלה המשפטית?

<עדנה הראל פישר: הרי אני, אם אני אשב ליד שלושת הפקידים הבכירים, הם יגידו שיקול הדעת הוא שלי, אני מבין בכלכלה, אני מבין בהשפעה מהותית, כל מה שאמרו לי זה לבדוק השפעה מהותית, אני שוכנעתי, זאת לא שאלה משפטית אלא זו שאלה כלכלית.

<עדנה הראל פישר: אני אומרת, שימו לב שבסעיף הקודם שדיברנו בו יותר מוקדם יש פירוט, יש מספרי עובדים מינימום באזור פיתוח א'.

<עדנה הראל פישר: המינימום הזה הוא אחר כך בסיס למשא ומתן.

<עדנה הראל פישר: .

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: דרך אגב, אני לא מקבל את האמירה הזאת שהמחוקק קבע.

משה גפני: הגמרא אומרת הפה שאסר הוא הפה שהתיר.

משה גפני: לכן מותר למחוקק לבוא לעשות שיקול ולהגיד שנכון שאנחנו לא פורצים את הסעיף הזה, אבל אנחנו אומרים שיש כאן מקרה מיוחד שבו אנחנו קובעים את זה.

משה גפני: אני אומר לכם שאתם מביאים נוסח, אז תביאו את הנוסח.

משה גפני: תשקלו האם לא כדאי לכם גם להוסיף שם קצת יותר פירוט.

<עדנה הראל פישר: למה אי אפשר לתת ודאות?

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: תדברו בממשלה.

משה גפני: אני לא בממשלה.

משה גפני: ביקשו ממני להיות שר ואני התנגדתי.

משה גפני: דברו ותבואו עם משהו.

עודד פורר: מה עם סגן שר?

משה גפני: בשום אופן.

משה גפני: סגן שר, עוד יותר גרוע.

משה גפני: הדבר השני שאני מבקש להגיד לכם.

משה גפני: אתם ביקשתם ממני שנעשה בתעשייה שישה אחוזים בפריפריה ו-12 אחוזים במרכז הארץ.

משה גפני: אני לא יודע מי מכם אז היה זה שלחץ עלי והיה אצלי בחדר והסברתם לי למה זה כל כך חשוב.

משה גפני: עכשיו אתם מביאים גם את זה.

<שירה גרינברג: לא אנחנו.

משה גפני: את לא.

משה גפני: את היית רכזת חינוך אבל יש רצף שלטוני.

משה גפני: היה לי כאן מאוד קשה להעביר את זה.

משה גפני: אתם בוודאי זוכרים שהיה כאן

משה גפני: סיפור עם חברי מרכז ליכוד ובאו לכאן להצבעה ושטייניץ היה כאן, ישב אצלי בחדר ועשינו שתי הצבעות, פעם אחת כאשר חברי המרכז היו - הצביעו נגד ואחרי כן כשהם הלכו, הצביעו בעד והעברתי את החוק.

רועי פולקמן: לא יכול להיות.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: תאמין לי, אם אני הייתי עושה סרט על החיים שלי בכנסת, זה היה סיפור מתח, חבל על הזמן.

משה גפני: מאות אנשים היו כאן.

משה גפני: אני מבקש להחזיר את זה בחזרה ל-שש ול-12.

משה גפני: אני יודע שה-שש וה-12 זה הרבה כסף.

משה גפני: הבעיה היא הרבה כסף.

משה גפני: עובדה שיש את ההנחות אלא שיש תשעה אחוזים.

משה גפני: אני לא יודע כמה כסף.

משה גפני: יש כאלה שטוענים שזה מיליארד ומשהו שקלים, יש כאלה שטוענים שזה הרבה פחות.

משה גפני: אם אתם אומרים שהבעיה היא כסף, אני מוכן ללכת למדורג.

רועי פולקמן: אבל זה לא הכסף.

רועי פולקמן: אני אומר לך שזה לא הכסף.

משה גפני: זאת עמדתי.

רועי פולקמן: זה גם הכסף אבל זה לא הכסף.

משה גפני: אני אומר לך שהכסף הזה יעודד.

רועי פולקמן: אבל אם שמונים אחוזים ממנו ילך לארבעה מפעלים?

משה גפני: בסדר, ארבעה מפעלים, אפשר לשנות את זה.

רועי פולקמן: זה דיון על נושא ההיי-טק בעקבות השינוי ב-OECD ובכלל.

רועי פולקמן: יכול להיות שכאן צריך לעשות העדפה.

רועי פולקמן: דרך אגב, פריפריה, לא פריפריה.

רועי פולקמן: אבל כלל הסיוע של עידוד השקעות הון לתעשייה שאיננו הנושא של טכנולוגיה מתקדמת והיי-טק, שזה עולם אחר.

רועי פולקמן: עולם ההיי-טק הוא נפרד ממפעלי ייצור.

משה גפני: ממש לא נפרד.

רועי פולקמן: בוודאי שהוא נפרד.

משה גפני: הוא נפרד בגלל שהוא היי-טק ואלה תעשיות.

רועי פולקמן: בגלל התחרות העולמית בין מפעלי ייצור.

רועי פולקמן: שהם יותר לאו-טק או מידיום.

עודד פורר: לא בהכרח לאו טק.

רועי פולקמן: בסוף יש צורך לקבוצה מאוד קטנה.

משה גפני: אז תבטל את השוני.

משה גפני: הרי גם היום יש שוני.

רועי פולקמן: אבל יש שוני מהותי.

משה גפני: תבטל גם את זה.

משה גפני: מפעל במצפה רמון דומה למפעל בחולון?

רועי פולקמן: הבטחתי לאיילת ורבין לא לקרוא לזה לאו טק אז אני אגיד מפעלי היי-טק.

רועי פולקמן: זה שונה.

רועי פולקמן: התחרות הגלובלית היא אחרת, המטרות של הסיוע והמיסים הם אחרים.

רועי פולקמן: אם המטרה היא לתת סיוע למפעלי ייצור רגילים, זה דיון אחר.

רועי פולקמן: יש לי הרבה שיחות עם שרגא והנושא בעיני הכי קריטי, ואני חושב שאתה תתחבר לזה, הוא הכשרה מקצועית.

רועי פולקמן: אני חושב שאם עכשיו היו לי 900 מיליון שקלים לחלק לתעשייה, הייתי הולך בכל הכוח לכיתות במפעל, להכשרות, לתשלום לאנשים בזמן ההכשרות.

רועי פולקמן: יש מה לעשות.

רועי פולקמן: השימוש הזה בכסף הוכח לאורך עשרות שנים.

רועי פולקמן: מאיזו שנה חוק עידוד השקעות הון עובד?

<קריאה: 1959.

רועי פולקמן: יש מספיק שנים שאנחנו יכולים לדעת מה זה עושה.

רועי פולקמן: בשונה מההיי-טק שאנחנו בתחרות גלובלית מטורפת, שם המלחמה על ה-IP, על הדיבידנדים והעובדים שהם ניידים וגלובליים, במפעלי הייצור זאת אופרה אחרת.

רועי פולקמן: בואו נתווכח כי יש שימוש אחר בכסף הזה.

רועי פולקמן: זה לא דיון על הכסף.

רועי פולקמן: אני רוצה 900 מיליון שקלים לתעשייה ורק להכשרה.

עודד פורר: אתה יכול לשאול את חבריך באוצר שמבחינת אגף התקציבים לא דין הטבות מס כדין תקציב של 900 מיליון שקלים והם רואים את זה אחרת לגמרי.

רועי פולקמן: זה נכון.

עודד פורר: לכן יותר קל לך לעבוד בעולם.

עודד פורר: הם רואים את זה אחרת.

רועי פולקמן: אבל זה לא יעיל.

עודד פורר: אם אני אבוא היום לאגף התקציבים ואני אומר לי שאני מוריד כאן איזשהו משהו, 900 מיליון שקלים.

רועי פולקמן: זה לא מוסיף.

משה גפני: רועי, אני אספר לך.

משה גפני: משרד האוצר התנהג יפה מאוד ולכן אני לא מעביר עליו ביקורת בהטבות המס.

משה גפני: הוא הביא עוד 400 מיליון שקלים.

רועי פולקמן: גם שם אפשר להתווכח אם זה מועיל.

משה גפני: אני הולך להגיד את זה.

משה גפני: גם אז באו אלי אנשי רשות המסים ואמרו שכדי לפתח את הפריפריה, את מה שאתה אומר עכשיו, צריך לפתח את החינוך, את הרווחה, את התשתיות.

רועי פולקמן: נכון.

משה גפני: אמרתי להם שזה נכון.

משה גפני: אני גרתי באופקים ואני אומר לך שבלי הטבות המס – לא היה מנהל מחלקת חינוך בעירייה ולפי דעתי גם לא היה גזבר - - -

רועי פולקמן: גפני, אני גרתי בערבה.

רועי פולקמן: מקום רחוק ונידח ותאמין לי שמה שהיה מושך אוכלוסייה לשם, זאת הייתה רמת בית הספר לשם שלחו את הילדים, התחבורה ועוד דברים.

עודד פורר: ומדרגות המס.

רועי פולקמן: לא.

משה גפני: רועי, אני מקבל את מה שאתה אומר.

משה גפני: אני לא מתווכח אתך על הנושא העקרוני.

משה גפני: אני רוצה שנעשה הוראת שעה, רעיון להוראת שעה, שעד שלא לוקחים את ה-900 מיליון שקלים אלה ונותנים להכשרה מקצועית, שייתנו את זה.

משה גפני: זה יותר קל.

משה גפני: זה היה.

רועי פולקמן: בוא נשכנע אותם לתת את הכסף להכשרה מקצועית.

מיקי לוי: אולי אפשר לעשות משהו מדורג.

משה גפני: רועי, תשכנע.

משה גפני: אם אפשר, הוא יהיה בתוך שלושת-רבעי שעה.

מיקי לוי: לעשות משהו מדורג.

משה גפני: מדורג.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני מסכים.

<שירה גרינברג: אנחנו נשקול את הדברים ונחזור עם תשובה.

מיקי לוי: משהו מדורג ואז אפשר יהיה לחיות עם זה.

משה גפני: אני מסכים.

משה גפני: אני ישבתי כאן – נדמה לי שאתה אז היית מפקד משטרת ירושלים – בלילה והם הרגו אותי, אנשי משרד האוצר ואמרו שזה יציל את המדינה.

משה גפני: שטייניץ ישב כאן והוא הלך נגד חברי מרכז הליכוד, ייאמר לשבחו.

משה גפני: אני השתכנעתי.

משה גפני: משרד האוצר שכנע אותי שזה הדבר הכי חשוב לעשות.

משה גפני: מציע חבר הכנסת מיקי לוי, ואני מקבל את זה, שיהיה מדורג.

משה גפני: אתם לא יכולים כאן לתת 12 רק בנושא של ההיי-טק ולהתעלם לחלוטין מכל העניין של התעשייה, גם אם המצב טוב.

משה גפני: צריך לעודד כי זה חשוב למדינה, זה חשוב למשק וזה חשוב גם למשרד האוצר.

משה גפני: אני מבקש גם על זה לעשות את השיקול ואני רוצה תשובה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: אנחנו סיימנו את החוק ואנחנו מחכים לתשובות.

משה גפני: אם אתם מביאים את היציבות, אני מבקש לדבר עם שלומית.

משה גפני: תודה.