הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 103, 2016-07-19 11:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב וברוכים הבאים לכולם ולכולן, ברוך הבא חבר הכנסת אחמד טיבי, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-19 ביולי 2016 והנושא היום הוא נשים ותקשורת – הדרה מכוונת או ראי חברתי.

עאידה תומא סלימאן: כשחשבנו על הדיון הזה וקיבלנו גם את הנתונים, התלבטתי מה יכולה להיות הכותרת של הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכשאנחנו מדברות על נשים בתקשורת, אנחנו לא רק מדברות על נשים שעושות את התקשורת אלא גם מדברות על הנשים ואיך אנחנו נראות, איך התדמית שלנו כפי שהיא מובאת בתוך התקשורת הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכשמדברים על תקשורת ישראלית, אנחנו מדברים על כמה וכמה סוגים של תקשורת ולא במובן המקצועי, אם זו טלוויזיה או רדיו או תקשורת כתובה, אלא גם יש את הגוון של השוני בין תקשורת חילונית ותקשורת ששייכת לזרמים דתיים, בין תקשורת בעברית ותקשורת בערבית או בשפות אחרות שאני לא כל כך בטוחה כמה אני מכירה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש באנגלית ובטוח שיש ברוסית, אבל אני לא יודעת אם יש בעוד שפות כמו אמהרית.

עאידה תומא סלימאן: למרות שאנחנו נשמע עכשיו סקירה של מחקרים שנעשו בנושא, אי אפשר להתעלם מהעובדה שקודם כל אנחנו יודעות שהייצוג שלנו בעשיית התקשורת ובייצור התקשורת, הוא לצערי הרב לא מייצג את האחוז שלנו בתוך האוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: זה מקצוע שעדיין צריך להתקדם איתו אבל מה שכן בולט הוא איך אנחנו נראות בתוך התקשורת, כי התדמית הכי ראשונית שקופצת לראש כאשר אנחנו מדברות על נשים ותקשורת היא הקרבן, כי בדרך כלל אנחנו מופיעות כקרבן.

עאידה תומא סלימאן: זאת התמונה וזו התדמית שכנאה התקשורת אוהבת להציג בה אותנו פחות ופחות, כשהולכים לכיוונים של מקצועיות ומומחיות.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים הנוספים שחשבתי עליו, זה שאנחנו מושפעים מהזמנים כאשר אנחנו מדברים על תקשורת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, תקשורת ביום חול רגיל ותקשורת ביום מלחמה הן משהו אחר לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: גם תקשורת בזמן של הסתה גזענית ותקשורת באווירה שהיא יותר נינוחה, נראות אחרת, כשאנחנו כנשים נראות אחרת בתוכה.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים אני חושבת שכדאי קודם כל לשמוע את עיקר הדברים לפי שני סקרים שהובאו בפנינו.

עאידה תומא סלימאן: את הראשון אני אבקש מד"ר עינת לחובר מבית הספר לתקשורת במכללה האקדמית ספיר, שמציגה מחקר "עושים ועושות חדשות בישראל 2015".

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גבירתי.

<עינת לחובר: תודה על ההזמנה.

<עינת לחובר: אציג כאן מחקר שהוא מחקר בינלאומי שישראל השתתפה בו לאחרונה.

<עינת לחובר: זה מחקר שנקרא Global Media Monitoring Project, מחקר שהתחיל כבר בשנת 95' מאז ועידת בייג'ין ובעצם הוא מה שנקרא מחקר פאנל; הוא עורך בדיקה של ייצוג של נשים בחדשות משתי הזוויות שכבר הוצגו פה, גם כדמויות וגם כמשתתפות בחדשות, מדי חמש שנים.

<עינת לחובר: זה אולי המחקר הכי מצוטט בהקשר של ייצוג נשים בתקשורת.

<עינת לחובר: פה תראו את כל מאה וארבע עשרה המדינות שהשתתפו לאחרונה במחקר.

<עינת לחובר: אולי לפני שנראה את הנתונים אני רוצה להגיד למה זה בכלל חשוב להעלות את השאלות האלו וצריך לזכור שעדיין חדשות הן בעצם המקור המרכזי לרוב הציבור למידע ופרשנות ודווקא בעידן שהוא סביב יצור חדשות אינסופי יש חשיבות מאד גדולה ללמוד מי באמת נבחר להיות מיוצג בסיפור החדשותי, לאופן שבו הנשים ואירועים וסוגיות מיוצגות ולא פחות חשוב, מי נשאר בחוץ.

<עינת לחובר: יש לנו איזו תחושה, בעידן הזה של new media ורשתות חברתיות, שהכול נורא נגיש.

<עינת לחובר: יש נגישות מאד גבוהה לחדשות ולהתפתחויות ונשאלת השאלה כמה התרחש שינוי בתוכן עצמו, מעבר לשינוי הטכנולוגי וכמו שכבר נאמר פה, אין שינוי מאד גדול.

<עינת לחובר: (הצגת מצגת) אני אציג את הנתונים הגלובליים קודם.

<עינת לחובר: פה מדובר על ייצוג של נשים כדמויות וכמרואיינות לאורך השנים.

<עינת לחובר: מ-95-2000' אתם רואים שינוי לטובה, אם כי שינוי זוחל.

<עינת לחובר: אני אסיר כבר את המתח לגבי 2015, אין שינוי גדול.

<עינת לחובר: זה נשאר בעצם 24%.

<עינת לחובר: אני אגיד משהו על המתודולוגיה של המחקר.

<עינת לחובר: המחקר בודק יום אקראי אחד.

<עינת לחובר: באופן מפתיע זו מתודולוגיה שעובדת גם כשמשווים את הנתונים לאורך זמן.

<עינת לחובר: יום שנשאר חסוי בפני עיתונאים, סביב אותו מבנה סמוך למחקר.

<עינת לחובר: בפעם האחרונה היום הזה היה 25 במרץ 2015.

<עינת לחובר: תוכלו לראות את העיתונים של אותו היום.

<עינת לחובר: באותו היום התרסק מטוס German Wings בהרי האלפים וזכה להמון סיקור, לא רק בארץ אלא בכול העולם ובאותו היום גם סוקרה כריתת השחלות של אנג'לינה ג'ולי, מי שזוכר, גם זה זכה להמון סיקור, אתם כבר יכולים לראות לאן הולך הסיפור.

<עינת לחובר: בקצרה, אלה ארגוני החדשות שנותרו בישראל.

<עינת לחובר: אתם רואים שיש פה ייצוג לכל אמצעי התקשורת.

<עינת לחובר: טוויטר לא בדקתי כי יחסית בארץ זה עוד חלש.

<עינת לחובר: בעולם כבר התרחש פיילוט גם בהקשר של הטוויטר.

<עינת לחובר: יש פה את סך כל הדברים שנותרו.

<עינת לחובר: זה היקף מאד גדול למרות שמדובר ביום אחד.

<עינת לחובר: 24% נשים מול 76% גברים, זהה לממוצע הבינלאומי בשנים גם 2010 וגם 2015.

<עינת לחובר: במובן הזה אנחנו לא שונים ואפשר להגיד שזה גם עומד במקום כפי שראינו, 24%.

<עינת לחובר: אם משווים את אמצעי התקשורת השונים אז אפשר באופן בולט להגיד שבטלוויזיה יש ייצוג יותר גדול של נשים, ככל הנראה בגלל האופי החזותי של המדיום, שמעודד הצגה של נשים.

<עינת לחובר: אנחנו מכירים את זה גם בעולם וגם ממחקרים קודמים.

<עינת לחובר: השפעה לפי סוגי חדשות, אפשר לראות שרוב גדול של הדמויות מופיע בחדשות המקומיות שנתפסות כפחות חשובות, שם נשים הן 75% אבל זה שונה מן הלאומיות ועוד יותר בחדשות הבינלאומיות שנתפסות כיותר חשובות, אז נשים הן מיעוט.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, כשאת מדברת על נשים במקרה הזה, האם זה גם המגישות את החדשות וגם המרואיינות?

<עינת לחובר: אני מדברת רק על נשים כדמות בחדשות.

<עינת לחובר: בין אם מדברים עליה והיא מרואיינת אבל כרגע עוד לא לגבי - - -

עאידה תומא סלימאן: עוד לא לגבי המגישים והעוסקים בזה.

<עינת לחובר: אכן.

עאידה תומא סלימאן: דווקא בעניין הזה כדאי מאד לשים לב.

עאידה תומא סלימאן: עניין המקומיות הוא לא רק ענין של מה שחשוב ומה פחות חשוב אלא גם הנושאים שבדרך כלל נשים בולטות בהם ועוסקות בהם, שהם נוגעים לחיי היומיום, עניינים חברתיים.

עאידה תומא סלימאן: זה מוביל אותי לנושא הבא שהוא התחומים השונים.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אפשר לראות שאין תחום בחדשות שבו קולן של נשים משתווה לזה של דברים.

עאידה תומא סלימאן: בחדשות בתחום הפוליטי והממשל רק 6% מהדמויות הן נשים.

עאידה תומא סלימאן: בכלכלה 38%.

עאידה תומא סלימאן: אני מזכירה את הנושאים האלה כי אלה הנושאים שמובילים את החדשות הקשות.

עאידה תומא סלימאן: התחום שבו יש כמעט ייצוג שוויוני מנקודת המבט הנשית הוא סיקור בתחום ידוענים, אמנות ומדיה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים שכמעט מחצית מהדמויות בתחום הזה הן נשים.

עאידה תומא סלימאן: מעניין בפלילים.

<עינת לחובר: בפלילים, הדס תוכל להראות כאן.

עאידה תומא סלימאן: זה יותר כקרבן.

<הדס שטייף: גם כמספרות.

<עינת לחובר: כן, גם כמספרות ותיכף נראה את זה.

אחמד טיבי: אבל פוליטיקה וממשל תראו, זה מביך.

<עינת לחובר: כן, בשעה שהייצוג בכנסת הוא כבר 20% פלוס והולך ועולה, אם דיברת על ראי המציאות או הדרה מכוונת, אז הפרקטיקה הזאת של השפעה על המציאות שבמחקרי ייצוג נוהגים לעשות - - -

אחמד טיבי: אני וג'מאל אומרים שהמשבצת הקטנה למטה, "פוליטיקה וממשל" זה חנין זועבי.

<עינת לחובר: או איילת שקד לחילופין.

עאידה תומא סלימאן: או מירי רגב.

ג'מאל זחאלקה: לקרוא את ההבדלים.

<עינת לחובר: זו שקופית שמשלימה את השקף הקודם.

<עינת לחובר: פה אנחנו רואים את שיעור הנשים בתפקידים מקצועיים שונים.

<עינת לחובר: ניתן לראות שבתחומים מסוימים אין בכלל ייצוג לנשים.

<עינת לחובר: לדוגמה, באופן לא מפתיע, אין פה ייצוג לנשים בתחום הספורט.

<עינת לחובר: בנוסף, רק 11% מהדמויות החדשותיות בתחום הפוליטי הן נשים.

<עינת לחובר: בדומה רק 14% מהדמויות החדשותיות בתחום העסקי והניהולי הם נשים.

<עינת לחובר: לעומת זאת, נשים היוו רוב מהדמויות שהוגדרו כצעירות.

<עינת לחובר: זאת אומרת, סתם צעירה, בלי ציון של מקצוע – 67%.

<עינת לחובר: רוב הדמויות של הידועניות הם 69% ורוב גדול של הדמויות בתחום של חברה אזרחית ואקטיביזם – 80%.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אנונימיות?

<עינת לחובר: בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: בתקשורת אנחנו אנונימיות.

עאידה תומא סלימאן: לא מומחיות ודעתניות שיש לנו מה להגיד, אלא במקרה ראיינו אותנו.

<עינת לחובר: אישה ברחוב, כן.

<עינת לחובר: ביטוי נוסף לייצוג של נשים:

<עינת לחובר: אפשר לראות שנשים היוו רק 27% מן המומחיות והפרשניות אבל לעומת זאת הן מהוות 40% מהדמות שהוצגה כ"דעה פופולרית כללית".

<עינת לחובר: יש נטייה, כמו שכבר נאמר, להציג את הנשים כקרבנות גם בהקשר של אירועים שמשפיעים הן על נשים והן על גברים: תאונות, קונפליקטים אלימים, לאו דווקא אלימות כלפי נשים.

<עינת לחובר: עוד 11% מהנשים מופיעות בתפקידי קרבן.

<עינת לחובר: רק 5% מהגברים מופיעים כך.

ג'מאל זחאלקה: כקרבן בכלל, או כקרבן נשי?

<עינת לחובר: כקרבן בכלל.

<עינת לחובר: 33% - - -

עאידה תומא סלימאן: קרבן של מה?

ג'מאל זחאלקה: היא אמרה שהנשים רק ב-5% - - -

<עינת לחובר: קרבן בכלל.

<עינת לחובר: תאונת דרכים, אסון של מטוס וכדומה.

<עינת לחובר: כ-33% מהנשים שמופיעות בחדשות הוזכרו בהקשר של תפקידן המשפחתי, "אימא של", "בת של", "אחות של", לעומת רק 10% מהגברים.

<עינת לחובר: 33% מהדמויות של הנשים בחדשות ובעיתונות המודפסת הופיעו בצילומי עיתונות בהשוואה ל-26% מהגברים.

<עינת לחובר: אלה הכול דברים שמוכרים במשך השנים גם מהמחקר הבינלאומי.

<עינת לחובר: שוב, כאן הביטוי של השפעת הממד החזותי על ייצוג נשים ועכשיו אני רוצה להתייחס לא רק לייצוג של נשים בתוכֶן אלא גם לייצוג של נשים כעושות חדשות.

<עינת לחובר: בהקשר הזה אפשר לומר, אין לי פה את השקף אבל כפי שאנחנו גם מפה יכולים לראות, נשים מופיעות בעיקר כעושות חדשות בהקשר של הגשה.

<עינת לחובר: מופיעות הרבה פחות מכתבות.

<עינת לחובר: השיעור עומד על 31% שזה פחות או יותר הייצוג לאורך השנים.

<עינת לחובר: אני אגיד רק במאמר מוסגר, התהליך שבדרך כלל מייחסים לפמיניזציה של מקצוע העיתונאות, כבר שני עשורים שהוא לא מתקדם, הוא נמצא בקיפאון.

<עינת לחובר: זה קרה לא רק בישראל, זה קרה בעולם כולו, כך שהדיבור הרווח של אנשים שרואים כל יום בחדשות בטלוויזיה אישה לנגד עיניהם, מייצר איזושהי אשליה שנשים כבר מזמן נמצאות בתקשורת ולמעשה הנתונים מעידים שהן עדיין מיעוט אבל אם הן נמצאות בתקשורת כעושות חדשות, הן נמצאות בעיקר כמגישות.

<עינת לחובר: דרך אגב, זה גם ברדיו וגם בטלוויזיה אבל במיוחד זה בולט בטלוויזיה וההסבר הוא כמובן העובדה שנשים עדיין מהוות אובייקט מיני והחדשות פונות לגברים בעיקר.

<עינת לחובר: אמנם הטלוויזיה בעיקרה פונה לנשים אבל החדשות פונות לגברים ולכן יש ייצוג מאד גדול של נשים בהגשת חדשות.

<עינת לחובר: אפשר לדבר על זה קצת אחרי זה.

<עינת לחובר: באופן מעניין, זה גם נמצא מובהק סטטיסטית, נשים עיתונאיות מרבות יותר לבחור במקורות נשיים בהשוואה לגברים עיתונאיים.

<עינת לחובר: 33% מהעיתונאיות בחרו מקורות נשיים בהשוואה ל-24% מהגברים העיתונאים.

<עינת לחובר: זה ממצא חשוב ויש פה נציגות של תא העיתונאיות כי אחת המטרות היא לשלב יותר נשים בתעשיית החדשות.

<עינת לחובר: זו ראיה לזה שכן ככל שנשים תהיינה הרי יש בהיבטים מסוימים השפעה גם על ייצוג של נשים בחדשות ועובדה שהן בוחרות לראיין יותר נשים ולתת ביטוי לנקודת המבט הנשית.

<עינת לחובר: אני רק אסיים בזה שדווקא כפמיניסטית רדיקלית, לא כל כך נוח לי להציג נתונים שהם רק סקירת נשים.

<עינת לחובר: אני לא חושבת שזה כל הסיפור, כי הסיפור הוא הרבה יותר עמוק בשאלה של פרקטיקות ארגוניות מקצועיות של אפליית נשים, הקשורות כמובן בתרבות הישראלית החברתית בכלל.

<עינת לחובר: אנחנו צריכות לצאת בקריאה שכשם שאנחנו מדברים על עיתונות הוגנת שקוראת לאיזון, שונות, בהירות, דיוק, אמינות, כל השיח הזה, צריך לצאת גם בתביעה לעיתונות ששואפת להשמיע מגוון של קולות אנושיים בהקשר המגדרי וכמובן גם בהקשרים אחרים.

<עינת לחובר: בשנים האחרונות נעשה צעד מאד גדול.

<עינת לחובר: העובדה שקמו עיתונאיות ותבעו לא רק לקדם את הזכויות שלהן כמי שעוסקות בחדשות, אלא יצרו זיקה גם לסיפור עצמו ותובעות שינוי בסיפור עצמו, בעיניי זה חיבור נכון מאד שיקרה.

<עינת לחובר: מתרחש משהו וצריך להמשיך אותו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלמרות שזה יותר סטטיסטיקה וסקירה כפי שאת אמרת עדיין זה משקף.

עאידה תומא סלימאן: זה נותן תמונה ברורה למה שכולנו מרגישים ואף פעם לא הייתה לנו את הסטטיסטיקה הברורה שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהתמונה היא מאד עגומה, כמו המציאות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה לא משהו שהתקשורת היא ייחודית בו בגישה שלה ובצורה שהיא עובדת אלא להיפך, התקשורת משקפת את המציאות הקיימת.

עאידה תומא סלימאן: כל הסיפור שהיה לפני חודש ועסקנו בו הרבה, על הגישה של אהוד יערי כלפי דנה וייס, משקף מאד את איך שהממסד התקשורתי מתייחס לנושא.

<עינת לחובר: הוותיק.

עאידה תומא סלימאן: הוותיק.

<עינת לחובר: יש שינוי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שנשמע עוד מעט.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהעבודה והאקטיביזם של תא העיתונאיות מאד בולטים בנושא הזה והם מאד חיוביים.

עאידה תומא סלימאן: למרות שחסרים לנו, כשמדברים על תקשורת בשפה הערבית, התמונה אפילו יכולה להיות יותר עגומה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נשמע מ"סיכוי" על הסיקור שעשו בנושא הזה, על המחקר שעשיתם בנושא הזה ואני אשמח לאחר מכן שנשמע עוד.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו היום אתנו עיתונאיות, נשים שמגיעות מהתקשורת וכדאי מאד לשמוע על ההתנסות שלכן.

עאידה תומא סלימאן: אמג'ד שביטה ועידן רינג, נכון?

עאידה תומא סלימאן: האם ביטאתי את השם נכון?

עאידה תומא סלימאן: אמג'ד מנהל התקשורת הערבית בעמותת "סיכוי" והמחקר שלכם הוא נשים ערביות בתקשורת בעברית.

עאידה תומא סלימאן: מתי תעשו על נשים ערביות בתקשורת בערבית?

עאידה תומא סלימאן: זה מעניין.

<אמג'ד שביטה: כן.

<קריאה: על זה אני אספר לך.

<קריאה: יש הרבה מה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: תיכף נשמע.

עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה, אמג'ד ועידן.

<אמג'ד שביטה: טוב, אז אני אגיד משפט וחצי על עמותת "סיכוי" - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אמג'ד, לפני שאתה מתחיל, אני חושבת שזו פעם ראשונה שאנחנו מקיימים דיון בוועדה עם נוכחות דלה כזו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם זה גם משקף איזשהו - - -

<קריאה: גם בדיון על התאגיד ורשות השידור באולם אחר, זה - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון, זה אומר הרבה גם כן, על היחס של החברה ועד כמה אנחנו כנראה לא מאורגנות טוב במקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אחרת היה האולם יותר מלא.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אמג'ד.

<אמג'ד שביטה: עמותת "סיכוי" היא עמותה יהודית ערבית הפועלת לקידום השוויון לאזרחים הערבים במדינה.

<אמג'ד שביטה: אני ועידן מרגישים קצת מבוכה, כי אנחנו שני גברים שמציגים מחקר כזה למרות שהעמותה שלנו היא עמותה שכן מקפידה על ייצוג של גברים ונשים בצורה שוויונית.

<אמג'ד שביטה: לשאלה שלך, אכן הפרויקט הזה לא נבע משום שאנחנו ארגון שעוסק בענייני תקשורת אלא בגלל שהוא ארגון שעוסק בעיקר בענייני החברה הערבית ובייצוג החברה הערבית.

<אמג'ד שביטה: הרעיון של כל הפרויקט הזה, שקוראים לו "מדד הייצוג", עלה בנובמבר בשנה שעברה, בעקבות פיגועים קשים בצרפת ואנחנו ראינו שהערוצים המרכזיים הישראליים הקדישו 48 שעות שכמעט ולא דיברו בהן, כמו שאנחנו רואים בשקף, לא דיברו על שום נושא במשך 48 שעות אלא על הנושא הזה של הפיגועים.

<אמג'ד שביטה: דיברו הרבה על העולם הערבי ודיברו הרבה על האסלאם הפוליטי והקול שקשור גם לחברה הערבית, אבל שמנו לב שלמרות שדיברו על נושאים כאלה, היה אפס ייצוג של ערבים.

אחמד טיבי: במחקר?

<אמג'ד שביטה: מחקר שעשינו על הסיקור התקשורתי בישראל, של הפיגועים שהיו בצרפת.

<אמג'ד שביטה: דיברו בעיקר על העולם הערבי.

<אמג'ד שביטה: דיברו בעיקר על האסלאם ועל דאעש ולא אירחו ולו מרואיין ערבי אחד.

<הדס שטייף: לא נשים ולא גברים?

עאידה תומא סלימאן: לא.

<אמג'ד שביטה: ערבים?

<הדס שטייף: מרואיין.

<אמג'ד שביטה: אפס ערבים, לא גברים ולא נשים.

עאידה תומא סלימאן: הרי מה אנחנו מבינים בנושאים האלה?

<הדס שטייף: זה דווקא מתבקש.

<אמג'ד שביטה: לכן הרגשנו שאנחנו צריכים לעשות משהו - - -

עאידה תומא סלימאן: מעניין.

עאידה תומא סלימאן: אמג'ד, יש תמונה שמסתובבת - - -

מסעוד גנאים: למה בחרתם באירוע הזה?

<אמג'ד שביטה: אנחנו לא בחרנו, אנחנו משם - - -

ג'מאל זחאלקה: זה טוב שנשים הן לא חלק ממכונת המלחמה הישראלית.

ג'מאל זחאלקה: זה טוב מאד.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה שתי נשים, אני שמח.

ג'מאל זחאלקה: למרות שאני רוצה שבכול הנושאים האחרים: מתימטיקה, פיזיקה, איכות חיים, שלום, שיהיו הרבה יותר נשים, אבל בנושא מכונת המלחמה זה - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, רגע, לא.

<קריאה: כי נשים הן פחות נוכחות ואין להן - - -

ג'מאל זחאלקה: כל המרואיינים היו ממכונת מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא ראית את זה?

ג'מאל זחאלקה: אני ראיתי איך הם דיברו.

ג'מאל זחאלקה: בכיר בשב"כ, בכיר במוסד, הרמטכ"ל לשעבר - - -

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת זחאלקה, חבל, אתה מפספס את - - -

אחמד טיבי: מה אתה רוצה להגיד - - -

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על לא ערביות.

אחמד טיבי: חברות מטכ"ל.

<הדס שטייף: לא היה מקום לנשים ערביות להיות חברות מטכ"ל, אז זה - - -.

עאידה תומא סלימאן: אפילו בזמן מלחמה אתה מצפה שיראיינו גם את אלה שמתנגדים למלחמה, אלה שפועלים נגד המלחמה, לא רק אבל זה אומר איזה סוג של תקשורת יש.

ג'מאל זחאלקה: מדבר על מומחים, יש להם צבע מיוחד פה.

<הדס שטייף: אבל יש גם היבטים אזרחיים ולא רק היבטים צבאיים.

ג'מאל זחאלקה: בין אלה, אני ראיתי את מי ראיינו, ישב ראש השב"כ - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל ג'מאל - - -

<קריאה: יש דברים אזרחיים שלא באים לידי ביטוי ומי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד - - -

ג'מאל זחאלקה: בוא נגיד - - -

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: תסתכלו על המסכן שצריך לרשום פרוטוקול.

עאידה תומא סלימאן: בלבלתם אותו לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לנהל דיון בצורה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: קצת אקשן - - -

עאידה תומא סלימאן: ג'מאל, ג'מאל, קצת אקשן טוב אבל קצת.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

אחמד טיבי: הערה עניינית, גבירתי היושבת ראש.

אחמד טיבי: בשבת היה "פגוש את העיתונות".

אחמד טיבי: הדבר הטוב שכל המרואיינות המומחיות היו נשים.

אחמד טיבי: הנושא היה הירושה של אבו מאזן, כאשר אחת המומחיות הייתה ד"ר למחקר עולמי בטרור ואני לא אוסיף יותר.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד לך שביקשו ממני להופיע בפאנל זה.

אחמד טיבי: ביקשו ממני למצוא אישה ערביה.

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: אני לא עוסקת בחלוקת ירושות, זה לא התפקיד שלי.

עאידה תומא סלימאן: יש לפעמים יותר - - -

אחמד טיבי: מה היא תגיד?

אחמד טיבי: תיתן שמות?

עאידה תומא סלימאן: לא, זה גם הנושא.

<הדס שטייף: אבל יכולת להציג את הנושא.

<הדס שטייף: את יודעת, לפעמים טוב לבוא - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, לפעמים נמאס לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אמג'ד.

<אימאן קאסם סלימאן: אמג'ד, היה גם מחקר לגבי הופעה בנושא של רמדאן.

<אמג'ד שביטה: נכון.

עאידה תומא סלימאן: שניה, הוא מסכם שקף אחד, בואו נחכה לראות מה יש לו עוד להגיד.

אחמד טיבי: יש כבר שני מסכנים.

אחמד טיבי: מי שכותב את הפרוטוקול - - -

עאידה תומא סלימאן: בסוף הישיבה כולם ייצאו מפה מסכנים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אמג'ד.

<אמג'ד שביטה: מדד הייצוג בא לומר, שיש לנו מטרת על והיא להגדיל באופן משמעותי את מספר המרואיינים והמומחים הערבים בתכניות האקטואליה ברדיו ובטלוויזיה בתוך שלש שנים.

<אמג'ד שביטה: אתמול הייתה לנו הצגה של המחקר וכולם הופתעו כשדיברנו על התכל'ס, ש-3% זה הייצוג של הערבים בתקשורת הישראלית.

<אמג'ד שביטה: כולם שאלו אם זה כולל גם את הח"כים והמהומות שיש בכנסת ואם זה כולל גם את הדרוזים, אנחנו מדברים על נתונים שכוללים את הכול, כל המרואיינים הערבים.

<אמג'ד שביטה: אנחנו באנו עם המדד הזה, כי אנחנו אמרנו שיש משהו חדש.

<אמג'ד שביטה: אנחנו לא מביאים מחקר, מפיצים אותו וזהו, אלא אנחנו מפרסמים את זה באופן שבועי באתר שקוראים לו "העין השביעית", שהוא מאד משמעותי בעיני התקשורת הישראלית ובעלי ההשפעה בתקשורת הישראלית.

<אמג'ד שביטה: אנחנו גם מתמקדים לא בכל אמצעי התקשורת ובכול התכניות, אלא אנחנו בודקים את ערוץ 1, ערוץ 2 וערוץ 10, כמו גם את רשת ב' וגלי צה"ל ואנחנו גם בוחנים את תשע עשרה תכניות האקטואליה המרכזיות ביותר בערוצים האלה ומנסים לבדוק את הייצוג של הערבים, כי אנחנו רואים שלפריים טיים יש חשיבות כדי להשפיע על דעת הקהל.

<אמג'ד שביטה: אנחנו גם לא התמקדנו רק בספירת האנשים ובכמה ערבים, אלא גם בכמה שהוזמנו לדבר בתחום המומחיות שלהם והידע שלהם.

<אמג'ד שביטה: עידן ימשיך וידבר על הנתונים עצמם, גם על הנתונים לגבי נשים אבל בכדי לענות על השאלה של אימאן קאסם, המרואיין הכי מבוקש בתקשורת הישראלית בענייני הרמדאן היה מפכ"ל המשטרה, שהתראיין הכי הרבה כדי לדבר על חודש הרמדאן.

אחמד טיבי: המפכ"ל?

<אמג'ד שביטה: כן, כן מפכ"ל המשטרה.

<אמג'ד שביטה: הוא המרואיין - - -

אחמד טיבי: על התפילות.

<אמג'ד שביטה: על התפילות ועל ההקלות - - -

<קריאה: בהיבט הביטחוני.

<אמג'ד שביטה: פחות מ-20% מהאייטמים שהוקדשו לרמדאן, עסקו בעניין החברתי ובעניין התרבותי וכל השאר עסקו בעיקר בעניין הפוליטי והביטחוני.

<אמג'ד שביטה: כאן עידן ימשיך על הנתונים בכלל וגם על הייצוג של נשים.

<עידן רינג: תודה אמג'ד.

<עידן רינג: כפי שאמג'ד התחיל להסביר, הרעיון שלנו הוא לייצר תמונת מצב שבועית של הייצוג הערבי בקרב המרואיינים, לא רק מבחינה כמותית אלא גם מבחינה איכותית על הקונטקסט.

<עידן רינג: כפי שנאמר פה קודם, שאלנו האם מראיינים ערבים גם כמומחים, כרופאים, כחוקרים, כפעילים בתחומים שונים וכן הלאה.

<עידן רינג: מחודש ינואר, התחלנו לעשות בכל שבוע בדיקה סטטיסטית באמצעות מחקר מיוחד ומידי שבוע פרסמנו את הנתונים ב"העין השביעית" ואכן גילינו באמת מספרים מדהימים.

<עידן רינג: למרות שהצבור הערבי הוא כמעט 20% מהאוכלוסייה, בגדול, הוא מהווה בין 2% ל- 3% מהמרואיינים בתקשורת בעברית.

<עידן רינג: אם מסתכלים על כמה מתוכם מתראיינים לא על הנושא הערבי, אלא על בעיות של החברה הערבית או על הקונפליקט, אנחנו רואים משהו כמו בקושי 10% מהמרואיינים הערבים - - -

ג'מאל זחאלקה: בטח לא מראיינים.

ג'מאל זחאלקה: אני מומחה לחשיש.

ג'מאל זחאלקה: אף פעם לא הוזמנתי לראיון בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: יש לי דוקטורט בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני מומחה גדול לחשיש.

אחמד טיבי: הריאיון האחרון שלו ב"הארץ" היה על זה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא היה ראיון על זה.

אחמד טיבי: אחלה ראיון היה.

<עידן רינג: זה העניין ובאמת אנשים שואלים אותנו: זה גם עם הח"כים?

<עידן רינג: האם זה כולל את הח"כים?

<עידן רינג: כל היום שומעים את הח"כים הערבים.

<עידן רינג: כך שיש איזשהו עיוות כזה, שאנשים חושבים שהם שומעים הרבה ח"כים ערביים אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: כנראה ההופעות שלנו כל כך מרשימות.

<עידן רינג: כולל ההופעות של כולם ביחד, מדובר במקסימום של משהו כמו 3%.

<עידן רינג: למשל בחודשים ינואר פברואר, בדקנו וראינו שמתוך תשע עשרה תכניות האקטואליה המובילות, לא היה במהלך החודשיים האלה אפילו מרואיין ערבי אחד שדיבר על נושאים כמומחה.

<עידן רינג: זה דבר שהוא כאילו כמעט לא קיים.

<עידן רינג: אנחנו התחלנו לפרסם מדי חודש את הנתונים וראינו די מהר שהתכניות מגיבות לזה.

<עידן רינג: הן מאד רגישות ללחץ שמופעל עליהן, מאד רגישות לחשיפה - - -

אחמד טיבי: עשית רק טעות אחת, היה "פגוש את העיתונות".

<עידן רינג: ב"פגוש את העיתונות" פספסנו את חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: איך אפשר לפספס אותי, תגיד לי?

<עידן רינג: אבל בכל זאת, במשך עשרה שבועות היה מרואיין ערבי אחד ב"פגוש את העיתונות", חבר הכנסת אחמד טיבי.

עאידה תומא סלימאן: במשך כמה זמן?

<עידן רינג: במשך עשרה שבועות היה להם רק מרואיין ערבי אחד מכל המרואיינים שלהם, שזה היה חבר הכנסת אחמד טיבי, אני לא חושב שזה משהו שרינה מצליח יכולה להתגאות בו.

<עידן רינג: אלה הנתונים שפרסמנו, אנחנו מפרסמים אותם ברשתות חברתיות ובעיתונות.

אחמד טיבי: "לונדון קירשנבאום" התכנית הכי טובה.

<עידן רינג: "לונדון קירשנבאום" תכנית שלקחה לעצמה להוביל את הדבר הזה, יחד עם עוד תכניות כמו גם רזי ברקאי, כמו קרן נויבך.

<עידן רינג: אנחנו רואים שם עלייה יפה, אנחנו רואים שם מספרים דו ספרתיים בחלק מהזמן אבל יש אולי ארבע חמש תכניות שהן באמת מוכיחות את עצמן והשאר במצב גרוע למדי.

<עידן רינג: אם ניכנס לנושא של נשים ערביות ובגלל זה אנחנו פה היום, אנחנו יכולים לראות את מה ש"העין השביעית" כינו "הדרה כפולה", כי נשים ערביות מודרות פעמיים בתקשורת הישראלית.

<עידן רינג: קודם כל כי הן ערביות, ניתן לראות שבמקום שיהיו 15% או 18% מרואיינים ערבים יש רק 3% מרואיינים, וגם כי הן נשים, אם נסתכל על כל המרואיינים הערבים ונבדוק כמה מהם נשים אז אנחנו נראה שזה לא חצי חצי, אלא המספר נמוך הרבה יותר והאחוזים של המרואיינות הערביות מסך כל המרואיינים בתקשורת הם כמעט אפסיים.

<עידן רינג: אם אנחנו מסתכלים על כמה מתוך המרואיינים הערבים הם נשים, האחוז הוא פחות או יותר חמישית.

<עידן רינג: זאת אומרת שאם יש לנו 2% או 3% מכלל המרואיינים הערבים ובתוך זה במקום שחצי יהיו נשים רק חמישית היא נשים, אז המספר שאנחנו מגיעים אליו הוא משהו כמו שליש אחוז.

<עידן רינג: את אומרת, מכלל המרואיינים בתקשורת הישראלית - - -

עאידה תומא סלימאן: זה יכול להסתכם בראיון עם אישה אחת?

<עידן רינג: למשל, בערוץ 2 במהלך כל חודש יוני, היו שבע נשים ערביות, מתוך 2,600 מרואיינים.

<עידן רינג: אולי 42 מרואיינים ערבים ואלף ומשהו מרואיינים בכלל בחודש שלם, מתוכם אנחנו רואים מספרים חד ספרתיים לפעמים או דו ספרתיים בודדים של נשים ערביות.

<עידן רינג: גם שם כמובן אנחנו מדברים על אותה בעיה של הקונטקסט כי זה בדרך כלל קונטקסט לא מקצועי, לא מתמחה.

<עידן רינג: בחודשים האחרונים אנו רואים עלייה של כ-25% במספר הערבים שמתראיינים בתכניות אקטואליה.

<עידן רינג: אנחנו יכולים לומר שהתוספת הזו, לרוב היא גברים.

<עידן רינג: זאת אומרת, גם במקומות שאנחנו רואים יותר מרואיינים ערבים, יותר מומחים, יותר פרופסורים וכן הלאה, בדרך כלל מביאים גברים ופחות נשים.

<עידן רינג: נקודה שכדאי לציין פה, התכניות שכן מצטיינות בהבאת יותר נשים ערביות, הן בדרך כלל תכניות שהאורחות שלהן הן נשים או כשהמנחה היא אישה.

<עידן רינג: אם אנחנו רואים למשל את המוסף בערוץ 1 או את קרן נויבך, הנושא הזה של נשים בתקשורת ובמוקדי קבלת החלטות מאד משפיע.

<עידן רינג: בתקשורת הישראלית היום בעברית יש כמעט אפס עיתונאיות ערביות.

<עידן רינג: יש דוגמה מעניינת של ז'נאן בסול שהצטרפה ל"דה מארקר" ככתבת עבודה ורווחה ואנחנו רואים שם הרבה יותר מרואיינות ערביות בנושאים כלליים.

<עידן רינג: זה משפיע.

<עידן רינג: אלה הדברים העיקריים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, אני חושבת שהמספרים מדברים בעד עצמם.

<אמג'ד שביטה: אנחנו, יחד עם עמותת "אנו", בנינו את A-list שהוא אתר שכולל מידע רחב על אנשי מקצוע ומומחים ערבים ואקדמאים או מומחים בתחומים שונים ואנחנו מקפידים, לפחות עכשיו הצלחנו, שהייצוג של הנשים בתוך המאגר עצמו הוא 40%.

<אמג'ד שביטה: אנחנו גם, מהאנשים שנמצאים כאן, מאד נשמח לקבל עוד הצעות כדי להעלות את האחוז הזה אבל - - -

אחמד טיבי: (שואל שאלה בערבית)

<אמג'ד שביטה: (משיב בשפה הערבית)

אחמד טיבי: אני לא סתם שואל כי אין נשים ששייכות לתנועה הערבית להתחדשות.

<עידן רינג: יש מאה וחמישים נשים שם.

אחמד טיבי: יכול להיות שאין.

אחמד טיבי: לא פניתם?

אחמד טיבי: לא מצאתם?

אחמד טיבי: תרשו לי למתוח עליכם ביקורת.

<עידן רינג: רגע, אתה מכיר את המאגר ועברת על כל המאגר?

אחמד טיבי: אני מכיר והצטערתי לראות את השמות שהם הדרה של קבוצה מסוימת.

<עידן רינג: אנחנו נבדוק.

אחמד טיבי: תבדוק.

<עידן רינג: אבל יש שם נשים ערביות בכל התחומים - - -

עאידה תומא סלימאן: גיליתם את זה?

<עידן רינג: מאד פעילות, נגיד את המובן מאליו.

<אמג'ד שביטה: הוכחנו את זה.

עאידה תומא סלימאן: הוכחתם את זה, או.

עאידה תומא סלימאן: קיי.

<עידן רינג: הן גם פעילות ואפשר להגיע אליהן ויש איפה למצוא אותן היום.

<עידן רינג: באתר הרבה פעמים מסתכלים ואומרים: "הוא לא מכיר את החברה הערבית", "הם לא מכירים", "אין איך לגשת אליהן".

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת להגיד לכם שאפילו שעשיתם עבודה, עם ביקורת או בלי ביקורת, היא אולי עבודה שמאגדת בתוכה את השמות ואת המומחיוּת ואת מספרי הטלפון אבל תמיד תמיד יהיה קשה להגיע לנשים האלו.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה קצת בציניות, לא כי קשה, הקושי נמצא בראש של אלה שרוצים להגיע.

עאידה תומא סלימאן: הקושי הוא בכלל לחשוב על הרעיון להביא מומחית ערביה לדבר על נושא כללי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולות להגיע רק כדי לאמת.

<אמג'ד שביטה: זה מעלה גם את הסוגיה של העסקת נשים ערביות בתקשורת, או ערבים בכלל.

עאידה תומא סלימאן: טוב, הדס שטייף, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: את עכשיו כנציגה של תא העיתונאיות?

<הדס שטייף: קודם כל אני מאד שמחה להשתתף בדיון הזה ולראות כמה אנחנו, ביחד איתך, מתאמצות לעשות דברים.

<הדס שטייף: אחת מהסוגיות המאוד בעייתיות לנשים שעולות פה, גם כתא העיתונאיות וגם כנשות תקשורת, היא שנשים בעצמן עושות לעצמן ברקס, מכל מיני טעמים.

<הדס שטייף: המשפחה, עול המשפחה מוטל עליהן, עול פרנסה, המון דברים אחרים שהן קצת בעצמן מדירות את עצמן מההשתתפות ולראייה, גם כדי לבוא הנה לכזה דיון ולהגיע מכל מקום, אנחנו ראינו את זה, הנטייה היא בעייתית.

<הדס שטייף: יש ילדים וכו' וכו'.

<הדס שטייף: זאת אומרת, פה החברה היא זו שאמורה לתת את התשובה ואת הסיוע ואת התמיכה כי הנשים בעצמן נגררות למעמד שלהן ולתפיסה החברתית שלהן כנשים שצריכות להיות בבית וצריכות לטפל וכו' וכו'.

<הדס שטייף: זו בעיה.

<הדס שטייף: זו בעיה.

<הדס שטייף: אני יכולה לדבר על התחום שלי, שהוא גם חלק מזה.

<הדס שטייף: זה הפלילים, זה הרשע והפשע ובכלל שהוא היום גם גלש לכנסת ולכל מיני מקומות אחרים אז שוב, הנושא של הבית, להיות זמינות והיכולת לצאת, היכולת היא בעייתית.

<הדס שטייף: פשוט בעייתית גם בתפיסה החברתית שמקשה.

<הדס שטייף: אל לנו תמיד להאשים את הצד השני כי זה בא ופה אני מוכרחה להיות הגונה ולומר, אנחנו גם די אשמות.

<הדס שטייף: אבל האשמה הזאת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם אשמות, או שאנחנו גדלנו לתוך התרבות הזו ואנחנו יודעות שאנחנו משלמות מחיר, הרי ברגע שאנחנו מתגרות - - -

<הדס שטייף: אנחנו לא מספיק נלחמות.

<הדס שטייף: זאת אומרת, אין מספיק לוחמות.

<הדס שטייף: לעניין המגזר הערבי שהוא מאד קרוב ללבי, גם פה יש לי הערה.

<הדס שטייף: דווקא מתוך זה שיש לי הרבה מאד חברות שהן גם פמיניסטיות וגם פעילות, שבתוך החברה, החברה מקשה עליהן.

<הדס שטייף: לא תמיד מקבלים אותן כפמיניסטיות, כלוחמות, שמים להן רגלים.

<הדס שטייף: זאת אומרת, גם בצד הזה צריך לראות איך אנחנו מסייעות לאותן נשים.

<הדס שטייף: אני יושבת איתן לא מעט והן מספרות, מבקשות ממני "לא, לא, בואי נוריד פרופיל", "בואי לא נגע בזה, בכל זאת מדובר בחברה שלנו" אז זה גם משהו שאנחנו חייבים וחייבות, לסייע להן לגדול ולצמוח בתוך החברה שלהן, בתוך המגזר שלהן.

<הדס שטייף: אחרון, לעניין מי שמתראיינות.

<הדס שטייף: קודם כל מאד שמחתי ב"פגוש את העיתונות" השבוע וציינתי את זה בפני חברותיי לתא, שהייתה נוכחות די יפה של נשים ודווקא בהקשר של תורכיה - - -

אחמד טיבי: אגב, הייתה החלטה וצריך לברך עליה: רק נשים.

<הדס שטייף: באמת?

<הדס שטייף: אני לא ידעתי.

אחמד טיבי: אני יודע את זה מהעורך.

<הדס שטייף: באמת?

אחמד טיבי: "רק נשים הפעם".

<הדס שטייף: אז זה מאד בלט וזה היה מאד מחמם לב.

<הדס שטייף: צריך להחליט את זה קצת יותר כי לנשים יש הרבה מאד מה לומר והן יכולות להטות את הדיון לכיוונים אחרים לגמרי, לתפיסות אחרות לגמרי, עם ראש הרבה יותר פתוח, עם הסתכלות הרבה יותר רחבה.

<הדס שטייף: משפט אחרון שדווקא מזכיר לי את העימות המאוד מכוער בין יערי לדנה וייס, אז פה יש לנו וציינתי קודם, אני רק רוצה לחדד, שהתפיסה הגברית הישנה, השוביניסטית, שעדיין נמצאת במקור הכוח שלנו, בטלוויזיה, בעיקר בערוץ הראשון והשני, מאוד מאוד בולטת ואני מקווה שהם לא יחנכו את הדור הצעיר לעניין הזה.

<הדס שטייף: פה התפקיד שלנו להילחם על זה.

<הדס שטייף: וזה בא לידי ביטוי בדיוק בקטע הזה לגבי התפיסה והזלזול.

<הדס שטייף: הזלזול הזה בא לידי ביטוי לא רק פה, בעימות המכוער בין יערי לווייס, אלא בהרבה מאד, את יודעת, מימיקה של פנים, מן שפת גוף, שכשיש מרואיינת זה נורא בולט, זה נורא מכוער, אני מאד רגישה לזה ואני חושבת שגם על זה צריך לדבר.

<הדס שטייף: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, הדס.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אני מברך על עצם קיום הדיון, גבירתי היושבת ראש והיו שלושה חברי כנסת, זה גם חשוב.

אחמד טיבי: מלבד הנוכחות שהיה רצוי שהייתה יותר אקטיבית.

אחמד טיבי: אני גם מברך על עצם העבודה שעשו ב"סיכוי", להציף את מערכות הערוצים בעיקר בערבים וערביות מומחים בנושאים שונים, כדי להפסיק את הטענה שאין.

אחמד טיבי: אני זוכר שכל הזמן ביקשנו שופט עליון ערבי ולפני ג'ובראן תמיד אמרו: אנחנו רוצים אבל אין.

אחמד טיבי: אין.

אחמד טיבי: ויש.

אחמד טיבי: ויש הרבה.

אחמד טיבי: לפעמים אני רואה מרואיינים, עד שאני רואה, שאני לא מכיר אותם ולפעמים טוב שאני לא מכיר אותם, מוכשרים הרבה יותר מכל חברי הכנסת, מציגים את העניין בצורה מקצועית אדירה ואני חושב שיש המון, המון נשים ערביות, כמעט בכול תחומי החיים, שיכולות להיות בפריים טיים ולהציג כל נושא שהן יוזמנו אליו.

אחמד טיבי: מה גם שהחשיפה של האישה הערבייה הזאת שהציבור לא הכיר אותה, היא עוד נקודת מפגש בין שתי התרבויות, שיכולה לצמצם פערים ולשבור סטריאוטיפים.

אחמד טיבי: חשוב שהדבר הזה ייעשה.

אחמד טיבי: אני חושב שבתחום התקשורת יש.

אחמד טיבי: אימאן נמצאת פה.

אחמד טיבי: גם בתחום הרפואה יש נשים מוכשרות.

אחמד טיבי: רופאות, חוקרות, גם במדעים, אמנות, ספורט, פוליטיקה.

אחמד טיבי: אני רוצה לציין עיתונאי אחד שכל הזמן, מזה שנים, מתקשר אלי ומראיין אותי בנושאים שהם לא תמיד על הסכסוך הערבי וזה רזי ברקאי.

אחמד טיבי: הוא מראיין אותי על איכות סביבה, על ספורט, על גאדג'טים ועל רפואה.

אחמד טיבי: הוא עושה את זה בכוונה והוא אומר לי: אני עושה את זה בכוונה ואני מקווה שאחרים יראיינו את ג'מאל זחאלקה על החשיש ועל השלכותיו על חלק מחברי הכנסת, או על רוקחות.

אחמד טיבי: האיש דוקטור ברוקחות.

אחמד טיבי: אפשר לראיין גם אחרים באקדמיה.

אחמד טיבי: נשים ערביות באקדמיה - - -

עאידה תומא סלימאן: פתאום אתם תיראו אנושיים.

אחמד טיבי: יש משהו שקרוי, קלעת יפה, האנשה.

אחמד טיבי: אני למשל אוהב להופיע בתכניות שלא מדברים בהן על פוליטיקה, אפילו בתכניות בישול אני הופעתי.

אחמד טיבי: אתם לא יכולים לתאר לעצמכם אילו תגובות אתה מאלץ את הישראלי המצוי, שבדרך כלל מקלל אותך על ההופעה שלך בנושא פוליטי, פתאום רואה אותך - - -

<קריאה: ראו לעוף על המיליון.

אחמד טיבי: לעוף על המיליון?

אחמד טיבי: שיעצרו אותי?

אחמד טיבי: סוף סוף חיילים עצרו אותי במחסומים בלי להגיד לי: תביא תעודת זהות או תעמוד בצד, אחמד.

אחמד טיבי: אתם מכירים את זה?

אחמד טיבי: תעמוד בצד, אחמד.

אחמד טיבי: הם מכירים אותך, מזהים אותך, תעמוד בצד.

אחמד טיבי: יש יתרון לתכניות האנשה ויש המון נשים ערביות, גבירתי היושבת ראש, שיכולות לעשות את זה בצורה מאד מכובדת.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

עאידה תומא סלימאן: אימאן קאסם.

<אימאן קאסם סלימאן: שלום לכולם, אני אדבר על כמה היבטים.

<אימאן קאסם סלימאן: אני אתחיל מן המקום שד"ר טיבי דיבר עליו, שישנן נשים מומחיות אבל למצוא נשים ערביות לראיין אותן, זו פעולה נגזרת מן התפקידים שנשים מגיעות אליהם.

<אימאן קאסם סלימאן: אנחנו כבר במאבק ארוך על כמה אנחנו רוצות לראות נשים ברשויות המקומיות, לא רק בקידום מעמד האישה אלא בתפקידים של מחלקת חינוך או מחלקת בריאות וברגע שאין נשים בתפקידי מפתח ברשויות המקומיות אז כבר המאגר מצטמצם.

<אימאן קאסם סלימאן: כשאנחנו רוצים לטפל בסוגיה שקשורה לכפר מסוים או לעיר מסוימת אז גם ראשי רשויות מקומיות אין לנו ערביות, גם נשים בתפקידים בכירים אין לנו ערביות, בבתי החולים - - -

עאידה תומא סלימאן: יש.

<אימאן קאסם סלימאן: אבל לא הרבה.

<אימאן קאסם סלימאן: לרוב הם גברים.

<אימאן קאסם סלימאן: זה מקשה עלינו כשאני רוצה מומחית לנושא אבל כשגם יש תפקיד וגם אפשר לתת תשובות שהן מחייבות בתפקיד מסוים, אז הרוב הם גברים.

<אימאן קאסם סלימאן: גם לגבי נשים ברפואה למשל, מצער אותי שיש לנו, אמנם הרופאות הן מצוינות אבל כשבודקים את ראשי המחלקות הערבים שנמצאים בבתי חולים שונים אז הם רופאים גברים וזה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אוכל לעזור לך, עכשיו בסיורים שלי אני מגלה נשים אחראיות מחלקות.

<אימאן קאסם סלימאן: אבל רוב ראשי מחלקות שמקבלים תפקידים הם גברים וזה מצער אותי מאד.

<אימאן קאסם סלימאן: זו פעולה נגזרת מהעובדה שנשים לא נמצאות בתפקידים.

<אימאן קאסם סלימאן: ברשויות מקומיות הרי את יודעת, עובדים על זה מלא זמן כדי לשלב נשים בתפקידי מפתח ברשויות המקומיות ואז ליצור מעגל שהוא יותר טוב לנו.

<אימאן קאסם סלימאן: עוד נקודה, הנושא של זמינות נשים.

<אימאן קאסם סלימאן: אני תמיד רואה ליין אפ ואני רוצה לראות נשים בליין אפ שלי ולא רק מארגוני נשים שמדברות על רצח על רקע זה או אחר כי אני רוצה לראות אישה עורכת דין שתדבר כשיש סוגיה משפטית או פרשנית פוליטית.

<אימאן קאסם סלימאן: מה שקורה, הגברים דוחפים את עצמם לתקשורת והנשים בדיוק מה שאת אמרת, מקשות עלינו.

<אימאן קאסם סלימאן: "אני לא יכולה עכשיו", "אני צריכה להוציא את הילדים", "אני לא פנויה", "אני לא יכולה" וכל הזמן אני מנסה לשכנע.

<אימאן קאסם סלימאן: אני מנסה ואני רוצה לשלב אותן ואני לא מתביישת להגיד שאני עושה את זה בכוונה, שאני רוצה לשלב נשים.

<אימאן קאסם סלימאן: גבר – רק יוצאת איזו ידיעה מסוימת כבר אֲת מקבלת אס.

<אימאן קאסם סלימאן: אמ.

<אימאן קאסם סלימאן: אסים מגברים, אם זה בלשן, אם זה מרצה, אם זה עורך דין.

<אימאן קאסם סלימאן: "ש לי מחקר בנושא".

<אימאן קאסם סלימאן: "יש לי ניסיון בנושא".

<אימאן קאסם סלימאן: הם דוחפים ודוחפים את עצמם ונשים מהססות, או שאין להן זמן.

<אימאן קאסם סלימאן: יש להן סדר עדיפויות אחר מאשר להיכנס לתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני תמיד - - -

<עידן רינג: הן לא רוצות לדבר על משהו גם כשהן ממש מומחיות בו וגברים אין להם בעיה לדבר על זה.

<אימאן קאסם סלימאן: על כלום, על משהו שהוא לא שמע עליו.

<אימאן קאסם סלימאן: זה בלט אתמול בדיון שקיימנו על הנושא של נשים במדע וקידום נשים.

<אימאן קאסם סלימאן: שם ראינו שאפילו בבקשות מימון למחקרים אחוז הנשים שמגישות בקשות הוא נמוך מאחוז אלו שמקבלות את המימון.

<אימאן קאסם סלימאן: כלומר, הבקשות של הנשים הן הרבה יותר טובות ויותר מקבלים עליהן מימון רק שיש את הפרפקציוניזם הזה "אם אני לא בטוחה שאני אהיה הכי הכי אז אני לא אגש לנושא".

<אימאן קאסם סלימאן: ולצערי, הרבה מהגברים חושבים שהם המומחים הכי טובים.

<אימאן קאסם סלימאן: וזה חבל.

<אימאן קאסם סלימאן: אני אומרת שאנחנו צריכות לעבוד על עצמנו יותר כנשים בחברה.

<אימאן קאסם סלימאן: שהראיונות לא יהיו רק על נושאים חברתיים אלא גם על כלכלה.

<הדס שטייף: לחפש את אותן נשים.

<אימאן קאסם סלימאן: גם תכנון ובנייה.

<אימאן קאסם סלימאן: יש נשים שמקבלות תפקיד ואני פונה אליהן.

<אימאן קאסם סלימאן: אני אומרת להן: את קיבלת תפקיד בכיר, אני מעוניינת לראיין אותך על התפקיד ויש בזה מסר שאשה הגיעה "לא, אני עכשיו לא ...".

עאידה תומא סלימאן: אימאן, אני חייבת להגיד שיש איזשהו פחד במיוחד כאשר יש מצלמה.

עאידה תומא סלימאן: אני, מהניסיון שלי עם הרבה נשים שעברו דרך הארגון שניהלתי, בשבילן להתראיין קודם כל לעיתונות כתובה זה הרבה יותר קל כי אפשר לעצור ואפשר להגיד: לא, לא, לא, אני רוצה לשנות את איך שאני אמרתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: ברדיו זה מעלה את דרגת הפחד מהמפגש הזה ולטלוויזיה זה הכי כי זה עכשיו - - -

<הדס שטייף: זה גם הויזואליות.

<הדס שטייף: מה יגידו?

<הדס שטייף: אני לא נראית מספיק טוב, אני לא לבושה או אני לא מאופרת.

<הדס שטייף: זאת אומרת, הדברים שאנחנו רוצות קצת למחוק מאד חשובים גם היום.

<הדס שטייף: "אני לא נראית טוב", "אני לא לבושה", "מה את אומרת, אני אתאפר?

<הדס שטייף: " זה דוחק אותן.

<אימאן קאסם סלימאן: גם להגיע לאולפן.

<אימאן קאסם סלימאן: ברדיו יותר קל כי מאיפה שהיא נמצאת היא יכולה השתמש בטלפון.

עאידה תומא סלימאן: גם, אבל אני חושבת שלהפיל את זה כאשמה על נשים, הרי גם גברים בהתחלה יש להם את הפחד הזה וגם זו בעיה.

עאידה תומא סלימאן: אני למשל, דאגתי בארגון שניהלתי שכל הנשים יעברו סדנאות לאיך מופיעים בתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: לאט, לאט הן למדו את זה ועובדה שחלק גדול מהן היום מרואיינות ומרואיינות טוב מאד.

עאידה תומא סלימאן: יש כאן שאלה שאנחנו צריכות לשאול את עצמנו, לא רק לתאר את המצב.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לשמוע תיכף גם לרעיונות לפתרונות שצריך לקדם אותם ומה כלי התקשורת, מה האחראים העומדים בראש כלי התקשורת, מוכנים לתכנן, כדי לשנות את התמונה הזו ולא רק לבוא ולהגיד: הנה, זה המצב.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אימאן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעורכת הדין מיכל גרוס, מן הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גבירתי.

<מיכל גרוס: שלום לכולם.

<מיכל גרוס: הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, למי שלא מכיר, היא הגוף הרגולטורי שמבצע את ההסדרה, הפיקוח, מתן הזיכיונות והרישיונות לערוצים המסחריים בארץ, שהם ערוץ 2, ערוץ 10 וכל תחנות הרדיו האזוריות.

<מיכל גרוס: אצלנו ברשות השנייה הבנו מספר דברים.

<מיכל גרוס: הגופים המשדרים המסחריים הם גופים דו מהותיים.

<מיכל גרוס: מכוח היותם גופים דו מהותיים הם מחויבים לחובות מוגברות מכוח המשפט הציבורי.

<מיכל גרוס: השירות שהם נותנים הוא שרות שהוא חיוני לציבור, הם משפיעים על סדר היום הציבורי ומשקפים את דעת הקהל.

<מיכל גרוס: יש להם משמעות רבה ומתוך כך חשבנו שראוי שנשים דגש על החשיבות של ייצוג הולם לתקשורת שהיא מאוזנת מגדרית.

<מיכל גרוס: החובה שלנו היא לדאוג שזה גם יקרה ולנקוט בפעולות להשגת המטרה הזאת.

<מיכל גרוס: בשל כך מועצת הרשות השנייה מצאה לנכון להקים ועדה לנושא.

<מיכל גרוס: הוועדה באה לבחון את מידת נראותן של נשים בתקשורת בערוצים המסחריים בטלוויזיה.

<מיכל גרוס: זה היה המנדט של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: מתי הוקמה הוועדה?

<מיכל גרוס: הוועדה הוקמה לפני כשנה וחצי.

<מיכל גרוס: היו לנו גם חילופי מועצות ועניינים שונים והוועדה לא סיימה עדיין את עבודתה.

<מיכל גרוס: אני אסקור את פעילות הוועדה.

<מיכל גרוס: ראשית, יצאנו בשימוע ציבורי.

<מיכל גרוס: קיבלנו מגוון של דעות מכל מיני אנשים שיש להם נגיעה לתחום וארגונים שיש להם נגיעה לתחום באשר לנראותן של נשים ואני אסקור בקצרה את העמדות שרווחות בציבור.

עאידה תומא סלימאן: אם אני יכולה לשאול, כמה נשים יש לכם במועצה?

<מיכל גרוס: זו מועצה עם רוב נשי.

<ענת סרגוסטי: המועצה היא מאד מגוונת, יש ערבים, זה By the book, זו לא הבעיה.

<מיכל גרוס: כן, המועצה שלנו, לאורך כל הקדנציות שלה היא מועצה מגוונת.

<מיכל גרוס: אגב, לזכותנו ייאמר שגם ברשות השנייה יש רוב נשי וגם במועצת הרשות השנייה, כולל ייצוג מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: בואי נראה איך השפיע.

<מיכל גרוס: תיכף נגיע לזה.

<מיכל גרוס: בוועדה הזו ערכנו שימוע נוסף.

<מיכל גרוס: הזמנו את תא העיתונאיות שהיו אצלנו, הזמנו כל מיני נשים, הזמנו את ורד סוויד, יועצת ראש הממשלה למעמד האישה - - -

עאידה תומא סלימאן: מנהלת הרשות.

<מיכל גרוס: מנהלת הרשות.

<מיכל גרוס: הזמנו את ורד חברתי, הזמנו את ורד ברזילי שעמדה בראש "מדיה נשים" ותרמה לנו רבות.

<מיכל גרוס: תיכף אסביר אך נעזרנו בה לצורך פתרונות אופרטיביים וכך התנהלה הוועדה, עם עבודה יסודית של דיונים ושמיעה של עמדות תוך סקירה של המסגרת הנורמטיבית שבתוכה אנחנו פועלים.

<מיכל גרוס: צריך לזכור שאנחנו לא יכולים לבוא ולהטיל רגולציה כפייתית בעניין הזה, כופה ליתר דיוק, משום שיש סמכויות עריכתיות לעורך הראשי ויש לו מנדט מהבחינה הזו, לפי סעיף 62 לחוק, מנדט גדול מאד אבל מצד שני גם לנו יש את היכולת שלנו מכוח החוק, לדרוש נראות, לדרוש איזון, לדרוש את הערכים שמנויים בתוך החוק שאנחנו אמונים עליהם.

<מיכל גרוס: אנחנו גם ערכנו מחקרים, ערכנו סקרים משלנו.

<מיכל גרוס: הראינו גם את הסקרים של גברת לחובר ויש לי גם כמה ממצאים די מעניינים.

<מיכל גרוס: בין היתר, אמנם חל שיפור, חל שינוי אבל השינוי הוא קטן, אנחנו עוד רחוקים מהיעד.

<מיכל גרוס: עיקר הבעיות הוא ופה ראינו קורלציה בין העמדות שהושמעו על ידי נשים מהברנז'ה הרלבנטית לבין עיקרי הסקר, ראינו קורלציה מוחלטת ועיקר הבעיות הוא בנראותן של נשים פרשניות מומחיות על המסך.

<מיכל גרוס: בסקרים שלנו אנחנו בדקנו בעיקר תכניות של אקטואליה ואת כל מהדורות החדשות לאורך תקופה ארוכה מאד.

<מיכל גרוס: רצינו לראות, כדי שכשאנחנו באים בדרישה למפוקחים שלנו, למורשים לשידורים, שיהיה לנו בסיס אמפירי לדרישות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת רק להעיר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יכולים להתרחב יותר מדי על איך ומה, תני לי תוצאה אחת או שתיים והחלטות, מה אתם הולכים לעשות.

<מיכל גרוס: זה שנשים כמעט אינן מופיעות כפרשניות בתחומי חוץ, בטחון וכלכלה, זה עלה מהמחקרים.

<מיכל גרוס: הופעת נשים בשידור מצטמצמת לנישות מסוימות שנתפסות כנשיות.

<מיכל גרוס: דמויות לא סמכותיות וכו'.

<מיכל גרוס: זה מה שעלה.

<מיכל גרוס: בתוך כך ראינו גם שבעולם לא נהוג לקבוע מכסות עבור מפוקחים לשידורים.

<מיכל גרוס: אם אנחנו רצינו לבוא וכמו שהזכרתי לנקוט באיזושהי רגולציה כופה, אין לנו לכך תקדימים בעולם והמסקנה שלנו הייתה שהדבר הטוב ביותר הוא לקרוא לרגולציה משותפת.

<מיכל גרוס: זימנו לוועדה את ראשי חברות החדשות, הדירקטוריונים וכו'.

<מיכל גרוס: הצגנו בפניהם את ממצאי המחקר שלנו ואת העמדות השונות וכו'.

<מיכל גרוס: לשמחתנו הרבה קיבלנו פידבקים מאד חיוביים והיענות מצד חברות החדשות, הן מהמנכ"לים והן מהדירקטוריונים.

<מיכל גרוס: הצגנו בפניהם את מאגר המידע המאוד עשיר וחשוב שהקימו במרכז "מדיה נשים" שוורד חשפה אותו בפנינו.

<מיכל גרוס: במאגר המידע הזה קיימות המון נשים מומחיות ופרשניות.

<מיכל גרוס: המאגר הזה כיום ינוצל בתוך חברות החדשות כדי לזמן נשים לשידור.

<מיכל גרוס: אני חייבת להעיר במאמר מוסגר, גם על מה שעמיתתי העירה וגם על מה שהדס אמרה, שהוא מאד נכון.

<מיכל גרוס: אי אפשר להטיל את כל האחריות על התקשורת.

<מיכל גרוס: גם נשים שבאו להתראיין אצלנו בשימוע אמרו:

<מיכל גרוס: נכון שלעתים לא מתאים לנשים להגיע לאולפן מטעמים כאלה ואחרים, לא תמיד טעמים שאנחנו כנשים אוהבות לשמוע אבל כל מיני מגבלות שאנחנו מטילות על עצמנו ומונעות מאתנו - - -

עאידה תומא סלימאן: מאד צורם לי לשמוע - - -

<מיכל גרוס: אני דווקא אומרת לך - - -

עאידה תומא סלימאן: שניה, אני אמשיך.

עאידה תומא סלימאן: את השיח הזה, להטיל את האשמה על הנשים.

עאידה תומא סלימאן: הנשים לא יכולות להגיע כי החברה עדיין מטילה עליהן את התפקידים שהגברים לא עושים.

עאידה תומא סלימאן: זה שהיא צריכה להביא את הילדים זה בגלל שהחברה עדיין קיימת בה התפיסה שזה תפקיד האישה ולא תפקידו של הגבר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי אפשר להמשיך את השיח הזה.

עאידה תומא סלימאן: זה קצת מקומם אותי כי אני חושבת שאנחנו מפנימות כבר את השיח הזה ומשתמשות בו.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: זה לא נכון.

<מיכל גרוס: אני מבינה לגמרי למה - - -

עאידה תומא סלימאן: את יודעת מה, יכול להיות שאנחנו לא יודעות לשקר.

עאידה תומא סלימאן: אישה שהיא לא יכולה להגיע לראיון טלוויזיוני בגלל שהיא צריכה להוציא את הילד, היא תגיד את זה ואילו גבר, אם יש לו משהו אחר והוא לא רוצה להגיע יעשה מזה אידיאולוגיה ואז כאילו שאת השיח של הנשים אנחנו מטילות על עצמנו.

עאידה תומא סלימאן: צריך לראות גם את זה.

<מיכל גרוס: אני מסכימה אתך במאת האחוזים.

<מיכל גרוס: אני גם מבינה מה מקומם אותך בשיח הזה אבל אנחנו חייבים להגיד כאן שזה עלה מתוך הנשים עצמן.

<מיכל גרוס: זאת אומרת, זה לא משהו שאנחנו כוועדה הגענו לאיזושהי מסקנה לגביו, אלא זה עוד פרמטר שעלה בשימוע והוא חלק מנראותן או מאי-נראותן של נשים על המסך.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי, כשאמרתי מפנימות את השיח התכוונתי לכולנו, לא התכוונתי רק לאלה שכתבו את הדוח או שמעו או עכשיו מביאות אותו, אלא נשים כאשר הן מסתירות את העמדות שלהן.

<אימאן קאסם סלימאן: צריך שינוי חברתי כדי להתגבר על - - -

עאידה תומא סלימאן: האם את יודעת כמה פעמים ביום אני אומרת את המשפט הזה?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבר כמעט רבע שעה, את חייבת לקצר.

<מיכל גרוס: אחרי הפעולה שלנו אנחנו כאמור הזמנו את כל הנוגעים בדבר.

<מיכל גרוס: הצענו מספר פעולות שלנו נראות נכונות לביצוע, כמו קיום סקרים ומחקרים על בסיס קבוע לצרכי מעקב וניטור.

<מיכל גרוס: אנחנו גם ניצור פרק קבוע בדוח השנתי שמחייב את המפוקחים שלנו להעביר אלינו נתונים שנתיים וכדי שיעבירו נתונים הם יצטרכו מן הסתם לעשות אי אלו פעולות.

<מיכל גרוס: העלאת מודעות לחשיבות הנושא כמו ימי עיון בתקשורת.

<מיכל גרוס: רגולציה עצמית שאנחנו מדברים עליה היא הצגת תכנית קונקרטית על ידם לשאלה מה אתם הולכים לעשות מחר בבוקר?

<מיכל גרוס: איך אתם משלבים יותר נשים על המסך במיוחד בנישות החסרות?

<מיכל גרוס: קיבלנו מהם ואני יכולה לצטט פה ושם כמה שורות שקיבלנו ממכתבים שהגיעו ממש זה עתה, לגבי הפעולות שהם כבר נוקטים בהן כמו במאקרו:

<מיכל גרוס: קביעת מדיניות על ידי הדירקטוריונים השונים לצורך שילוב של יותר נשים על המסך וברמת המיקרו, למשל, אצל אחד מהמפוקחים שלנו פותחים בית ספר לתקשורת ששם כבר ישלבו יותר נשים ויחנכו לנושא.

<מיכל גרוס: יהיה זרקור שמופנה באופן קבוע - - -

עאידה תומא סלימאן: האם אתם סיימתם את העבודה?

<מיכל גרוס: לא, אנחנו ממש לקראת הסוף כי אנחנו עכשיו בתהליך מול המפוקחים לשידורים לבחון את תכנית העבודה שלהם, כיצד הם מבצעים אותה, מה הם בדיוק עושים, אנחנו במן פינג פונג מאד חיובי כדי לעקוב אחר הדברים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה כך.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני חושבת שלא מספיק לקבל דוחות שנתיים כי אז שנה שלמה - - -

<מיכל גרוס: סליחה, לא הבנת אותי.

<מיכל גרוס: הדוח השנתי יהיה שלנו, של הרשות השנייה, בדוח השנתי שהרשות השנייה מחויבת אליו יהיה פרק שיוקדש לזה.

<מיכל גרוס: כדי שבפרק הזה יהיו נתונים מלאים הם יצטרכו לפעול לאורך כל השנה.

<מיכל גרוס: זה מעקב - - -

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה שהביקורת שלכם תהיה רבעונית כדי שיספיקו אחרת נצטרך לחכות עוד שנה ועוד שנתיים.

<מיכל גרוס: בוודאי - - -

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שאני מציעה, שברגע שתסיימו את העבודה של הוועדה ויהיה לכם הדוח הסופי של העבודה שלכם, שאתם תציגו אותו לנו, כדי שנוכל קודם כל לדעת מה הצעדים שאתם מצפים שהם יעשו ונוכל לעקוב אחרי מה שקורה.

<מיכל גרוס: הדבר הראשון שכבר מתקיים הוא שימוש יומיומי של התחקירנים במאגר שהקימה ורד בארגון "מדיה נשים".

עאידה תומא סלימאן: מעניין שלא שמעתי אפילו משפט אחד על נשים ממגוון האוכלוסיות.

<מיכל גרוס: זה עלה.

<מיכל גרוס: זה עלה אצלנו.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי.

<מיכל גרוס: הוועדה קמה לצורך בדיקת נראותן של נשים ללא הבדל של מגזר כזה או אחר.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שלא עושים את הבדיקה הספציפית של קבוצות שונות עושים את הטעות ואז אפשר שיהיו נשים אבל לא נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: צריך לבדוק גם באופן ספציפי מגוון אוכלוסיות שונות גם בתוך הייצוג הזה, אחרת תהיה שוב אותה קבוצה של נשים מאליטה אשכנזית משכילה, חילונית, לבנה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - - -

<הדס שטייף: אני יכולה הערה?

עאידה תומא סלימאן: רק ניתן - - -

<הדס שטייף: משהו שמציק לי כאן.

<הדס שטייף: למה אנחנו לא רואים פה חברות כנסת?

עאידה תומא סלימאן: שאלה מעניינת, כדאי לשאול אותה.

<הדס שטייף: מאד מכעיס אותי, כי באופן קבוע בוועדות שלך, שבעיני הן סופר חשובות ונוכחות של חברות כנסת סופר חשובה והן אינן.

<קריאה: זה לא - - -

עאידה תומא סלימאן: האמת היא, ששמתי לב לנעדרות של חברות הכנסת ביומיים שלושה האחרונים.

עאידה תומא סלימאן: אני עוקבת אחרי זה, כדי שלא תיקחו את זה אישי או מקצועי שהעניין הוא ענין של העיתונות ושל התקשורת, אבל אני נותנת לזה צ'אנס לעוד כמה ישיבות לראות האם זה במקריות או - - -

<הדס שטייף: נכתוב על זה משהו בטוויטר או בפייסבוק ואני חושבת שזה יעשה את שלו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שתקשורת היא דבר חשוב במובן העמוק של המילה.

ג'מאל זחאלקה: עד כדי כך שאני חושב וגם אחרים חושבים שזו אחת ההתפתחויות החשובות ביותר בתולדות האנושות.

ג'מאל זחאלקה: מן האדם המדבר אל האדם המִתקָשר או המתוקשר יותר נכון.

ג'מאל זחאלקה: זה נוגע לכל תחומי החיים ולכן השיקוף של התקשורת הוא חשוב וגם התפקיד שלה הוא ממש מכריע בהרבה תחומים.

ג'מאל זחאלקה: אני שאלתי את עצמי, כששמעתי את הדוחות השונים, האם הבעיה היא בשיקוף המצב או בתפקיד של התקשורת בשינוי או בקיבוע של המצב הנוכחי של נשים?

ג'מאל זחאלקה: הייתה דוגמה מובהקת של נשים בפוליטיקה, של חברות כנסת, שנבדקה ונמצא שהייצוג שלהן בתקשורת הוא הרבה יותר קטן, כמעט 20% ממספרן בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: זו דוגמה שנותנת שיש בעיה בשיקוף וכנראה שזה אחד התחומים שלא שאין מספיק עיתונאיות שהן חוקרות, לא שאין מספיק עניינים שצריך להביא נשים אליהם, אלא שיש חסמים כאן.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה בתקשורת עצמה או במבנה של התקשורת שלא פותח את הדלת ולא נותן לנשים להרגיש מספיק נוח.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה.

ג'מאל זחאלקה: גם ההגמוניה של הערכים הגבריים המדכאים הידועים לנו, גם המאצ'ואיזם הישראלי הידוע לשמצה וגם הסרבנות לאמץ ערכים נשיים מצד הגבר המזויף עם הגבריות הפגומה שיש בארץ ויש במקומות אחרים בעולם.

ג'מאל זחאלקה: אני אופטימי כי אני רואה שיש התפתחויות שיכפו את עצמן על התקשורת.

ג'מאל זחאלקה: התפתחויות בקנה מידה גדול ואני רואה את מבחני המיצ"ב לכיתה ה' שנשים ובנות מצליחות הרבה יותר מבנים.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה את הבגרויות.

ג'מאל זחאלקה: בחברה הערבית נשים מקבלות 15% יותר מגברים.

ג'מאל זחאלקה: 30 לעומת 45, משהו כזה.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה באוניברסיטאות ובחינוך הגבוה ששני שליש הוא נשים אז זה ייתן את אותותיו גם אם הגברים ינסו ויתאמצו במודע או שלא במודע, כי זו תרבות שלטת בסך הכול, אני חושב שזה יכפה את עצמו.

ג'מאל זחאלקה: מה שאנחנו מבקשים מהתקשורת הוא לא את אותה עבודה לפיה יש איזושהי רופאה באיזשהו מקום אז אתה צריך להביא אותה לדבר, כי היום יש.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יש הרבה נשים, כמעט בכול התחומים שאני מכיר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שגברים גם צריכים לדבר, יש מצב שאם חושבים על זה אז זה לא בא באופן ספונטני.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שרציתי להגיד.

ג'מאל זחאלקה: זה לא יעבור כך, צריך לעשות מאמץ מיוחד.

ג'מאל זחאלקה: לעשות מאמץ מיוחד עד כדי כך שברמאללה פתחו ערוץ רדיו מאוד מוצלח "ניסאא FM", "נשים FM", בכדי לעקוף את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: יש ייצוג של נשים, גם ברדיו AGL וגם בטלוויזיה הפלסטינית אבל הייתה איזושהי מודעות שצריך לא רק ייצוג מספרי של נשים אלא גם את ענייני הנשים, הדברים שמדאיגים את הנשים.

ג'מאל זחאלקה: ערוץ ניסאא FM 96.2, אני מקשיב לזה ויש מוזיקה טובה.

ג'מאל זחאלקה: זה רדיו מוצלח מאד ויש לו גם פופולריות גדולה מאד.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהפתרונות הם לא רק טכניים.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה כאן גם של אישה.

ג'מאל זחאלקה: התקשורת עוסקת יותר באותם תחומים שפחות מעניינים נשים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך להמשיך ללחוץ על הממסד העיתונאי כדי שיהיה ייצוג גדול יותר של נשים.

ג'מאל זחאלקה: גם מבחינת התוכן והמהות שתהיה רגישות יתר, לא רק לאותו מקרה אלא גם לתכנים שמועברים, גם לתכנים שמועברים בשקט, גם לסוג הסדרות.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה דברים ללמוד מה לעשות בהם כדי שנשים יהיו מיוצגות גם כבן אדם שווה וגם במספר שווה.

עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת זכות הדיבור לענת סרגוסטי ותאמינו לי, אתן רשומות ואני אגיע אליכן.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, ברוכה הבאה.

<ענת סרגוסטי: תודה רבה וברוכות הנמצאות.

<ענת סרגוסטי: מתנצלת על שלא יכולתי לבוא קודם, דברים שגוזלים את זמני הם מאד מעצבנים אבל אין מה לעשות, סליחה.

<ענת סרגוסטי: תודה עאידה שאת לא מניחה לנושא הזה.

<ענת סרגוסטי: זו לא פעם ראשונה שישיבה בנושא הזה מתקיימת ושאת מבינה כמונו שמקומן של נשים בתקשורת משליך השלכה הרבה יותר רחבה מאשר מקומן של נשים בתקשורת.

<ענת סרגוסטי: יש לזה השלכה חברתית ענקית.

<ענת סרגוסטי: הדברים של ד"ר לחובר והדברים של "סיכוי" הם באמת מאירי עיניים וחשובים ומשקפים את כל הטענות שיש לנו, שאנחנו טוענות אותם מהבטן אבל ככל שיש לנו יותר נתונים אז קשה להתווכח אתנו.

<ענת סרגוסטי: לפני כמה שנים, כשניהלתי את "אג'נדה" אז יזמתי כמה מחקרים בנושא של ערבים בתקשורת ושאלתי לא רק על המספר אלא גם באיזה הקשר.

<ענת סרגוסטי: זאת אומרת, ניסיתי לבדוק את ההקשר ולצערי רוב המרואיינים הערבים היו בנושאים ביטחוניים.

<ענת סרגוסטי: יש איזו סטריאוטיפיזציה שמתחזקת את עצמה כל הזמן, שערבים מביאים אותם לדבר כדי לחבוט בהם ושישמשו את שק האגרוף של התקשורת בהקשרים ביטחוניים.

<ענת סרגוסטי: אפילו לא פרשנים, אלא בהקשרים ביטחוניים שליליים וזה מביא אותי לאמירה שאנחנו צריכים להסתכל על התמונה הרחבה.

<ענת סרגוסטי: אנחנו חברה מאד מיליטריסטית, השיח הביטחוני הוא מאד מיליטריסטי, הוא מאד מחזק את העובדה שכל מי שיצא מהצבא, ברמות כאלו או אחרות, זה השיח השלם, עם כל ההקשרים שנוגעים למלחמה ושלום, מדיניות חוץ, היחס שלנו לפלסטינים, היחס שלנו לאזרחים הערבים, הכול צבוע בצבעים מאד מיליטריסטים והקרבנות של זה או collateral damage, נזק עקיף, הם כמובן האזרחים הערבים ואנשים ש"אנחנו לא שירתנו בצבא, לא הגענו לתפקידים בכירים ולכן כאילו אין לנו מומחיות בנושאים האלה".

<ענת סרגוסטי: זה משהו שצריך לשים אותו על השולחן, הוא מאוד חשוב ואי אפשר להתחמק מהפיל הזה שנמצא פה בחדר.

<ענת סרגוסטי: זה החסם העיקרי של אזרחים ערבים, של מומחים ערבים ושל נשים, להגיע למקומות ולדבר על העניין הזה.

<ענת סרגוסטי: ולכן, לגבי מה שאמרתָּ, חבר הכנסת זחאלקה בתחילת הדיון "אני לא רוצה להיות חלק מהדיונים האלה" אני חושבת שחשוב להיות חלק מהדיונים כדי להביא את הקול האזרחי.

<ענת סרגוסטי: מכיוון שהאזרחים הם ה- subtext של המציאות הביטחונית הזאת, מי כמו האזרחים יכול להביא את הקול האזרחי.

<ענת סרגוסטי: נשים בוודאי.

<ענת סרגוסטי: בראש ובראשונה.

<ענת סרגוסטי: והאזרחים הערבים מן הסתם גם מכיוון שהם סובלים מהמציאות הביטחונית הזאת הרבה יותר - - -

ג'מאל זחאלקה: התכוונתי להגיד שגנרליות לא עושות עליי יותר רושם.

<ענת סרגוסטי: גם עליי לא.

<ענת סרגוסטי: אני אגיד לך, גם עליי בתור אישה יהודייה פריבילגִית, לא עושה עליי רושם וגם אין כל כך הרבה גנרליות, בוא נשים גם את זה על השולחן.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שאין.

<ענת סרגוסטי: וגם אני לא רוצה לתחזק - - -

ג'מאל זחאלקה: רואים אחת שהיא - - -

<ענת סרגוסטי: את התפיסה הזאת שרק גנראלית יש לה מה להגיד בעניינים ביטחוניים.

<קריאה: ממש לא.

<ענת סרגוסטי: גם לי יש מה להגיד בעניינים ביטחוניים ואני בקושי גמרתי בתור רב"ט את הצבא וזה גם היה לפני יותר משבועיים.

<ענת סרגוסטי: זה דבר שאנחנו צריכים לדעת אותו.

<ענת סרגוסטי: לגבי פתרונות, אני קצת אדבר על פתרונות כי אני חושבת שדי הרבה איתרנו את המצוקות.

<ענת סרגוסטי: אני חושבת שקודם כל צריך להסתכל על גופים שהם מתוקצבים לעומת גופים שאינם מתוקצבים ובעודנו מדברים ישנו המשבר של תאגיד השידור הציבורי.

<ענת סרגוסטי: זה גוף מתוקצב.

<ענת סרגוסטי: לגוף מתוקצב אפשר לדאוג בסיוע תקציבי ועשו את זה בעולם, כדי שיהיה מגוון של עובדים.

<ענת סרגוסטי: זאת אומרת, התקשורת היא לא רק מפיצה תוכן אלא היא גם גופים מעתיקים.

<ענת סרגוסטי: כבר שמענו פה כמה האנשים המועתקים שיושבים בעמדות מפתח משפיעים על התכנים.

<ענת סרגוסטי: זאת אומרת, ככל שיש יותר נשים עורכות ואת זה שמענו מהמחקר שלכם, עידן, ככל שיש יותר נשים עורכות, זה משתנה.

<ענת סרגוסטי: אני יודעת את זה מהניסיון האישי שלי כשהייתי בחדשות בערוץ 2, אני התאמצתי, אז אם האישה הראשונה לא יכולה כי היא לא עשתה פן, סליחה, אז אני מחפשת, אני מתאמצת ומחפשת.

<ענת סרגוסטי: אני לא מוותרת ואומרת: אה, הנשים לא יכולות אז אני אפנה לגבר.

<ענת סרגוסטי: זו לא צריכה להיות ברירת מחדל ולכן מאד חשוב שבגופים מתוקצבים אפשר לייצר את זה בתור תנאי כי זה כסף שלנו.

<ענת סרגוסטי: אנחנו חייבים לייצר איזשהו תנאי שיהיה מִגוון, גם של אזרחים ערבים וגם של נשים ברשות השידור, בגלי צה"ל ובתאגיד החדש שאינשאללה יקום באחרית הימים בעוד מאה שנה כשיהיה שוויון בין כל האזרחים.

עאידה תומא סלימאן: ב-2018.

<ענת סרגוסטי: כמובן.

עאידה תומא סלימאן: לפני שיידחו את זה.

<ענת סרגוסטי: כן, זה מנגנון אחד שאפשר בעזרתו לעשות והכנסת יכולה לפקח על הדבר הזה.

<ענת סרגוסטי: המנגנון השני שהוכיח את עצמו מאד יפה זה מה שעשה תא העיתונאיות ומה שעושים עכשיו "סיכוי".

<ענת סרגוסטי: זאת אומרת, המוניטורינג הזה המאוד מתודולוגי ומאד מדויק, לא להניח ולעשות את השיימינג הזה, סליחה שאני משתמשת במילה, לתכניות שלא מביאות ערבים וזה עובד.

<ענת סרגוסטי: זאת אומרת, מה שתא העיתונאיות עשו בזמנו, ישבנו בבית בכורסה, לא צריך לעשות שום דבר, לא לצאת לרחובות ולא לכתוב שלטים, אני יושבת בבית, מסתכלת על תכנית, מעלה תמונה ואומרת אפס נשים בשידור הזה או אפס נשים בעמודי הדעות או אפס נשים בלא יודעת מה.

<ענת סרגוסטי: זה עולה והסולידריות הזאת שפיתחנו מאפשרת לנו להפיץ את זה והתכניות מגיבות לזה.

<ענת סרגוסטי: עובדה ש"פגוש את העיתונות" היו בה בשבת האחרונה רק נשים ושזה היה מכוון, כמו שאמר חבר הכנסת טיבי, תוצאה של מה שאנחנו עשינו, כי הם התביישו בעובדה שאין להם יותר נשים, כי הם קיבלו על הראש כל פעם שלא הביאו מספיק נשים לתכניות שלהם.

<ענת סרגוסטי: אז זה מנגנון מאד מוצלח שמאפשר להפעיל רשתות חברתיות והדבר האחרון שאני רוצה להגיד זה מופנה לגברים שאינם פה.

<ענת סרגוסטי: למרבה הצער יש מעט, סליחה, יש, אנחנו לא יכולות, זה לא עניין של נשים.

<ענת סרגוסטי: יש נציגות וזה מאד מרשים שחברי כנסת גברים הגיעו לדיון הזה.

<ענת סרגוסטי: והרי זה לא ענין של נשים.

<ענת סרגוסטי: שוויון בין גברים לנשים זה ענין חברתי כולל.

<ענת סרגוסטי: זו לא נישה שלנו שרק אנחנו צריכות להילחם כדי שזה יקרה.

<ענת סרגוסטי: צריך שגברים יהיו אתנו במאבק הזה.

<ענת סרגוסטי: זה מאבק שנוגע לבנות שלכם, לנשים שלכם, לאחיות שלכם, לאימהות שלכם, זה מאבק שלכם כמו שזה מאבק שלנו.

<ענת סרגוסטי: ואם גבר, בפעם הבאה שיזמינו אותו לריאיון בטלוויזיה, אז הוא יגיד: סליחה, מי יושב אתי בפאנל, רק גברים?

<ענת סרגוסטי: אני לא בא.

<ענת סרגוסטי: בוא נראה את ה'גבר גבר' שירים את הדגל הזה ויגיד: אני לא מופיע אם אין לידי אישה ערביה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יוצאות בקריאה ל'גבר גבר' שיעשה את זה.

<עידן רינג: כגבר אני חושב שיש סיכוי.

<עידן רינג: יש גברים שמוכנים לוותר על - - -

<ענת סרגוסטי: בבקשה, בוא נראה אתכם, בוא נראה אתכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ורד כהן ברזילי.

עאידה תומא סלימאן: תא העיתונאיות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גבירתי.

<ורד כהן-ברזילי: אני מייצגת גם את העיתונאיות אבל גם בחודש האחרון שלי כמנהלת מרכז "מדיה נשים", שבעצם היה פרויקט של שלש שנים שהתחיל ב"אג'נדה" כחזון של ענת סרגוסטי והמשיך ב"אנו", שהם בעצם המשיכו והעתיקו את מרכז "מדיה נשים" בעבודה מול אוכלוסייה ערבית.

<ורד כהן-ברזילי: אני רוצה לדבר על שני דברים.

<ורד כהן-ברזילי: האחד הוא הנושא של המענה הכולל.

<ורד כהן-ברזילי: זאת אומרת, דיברנו כאן על הרבה מאד נושאים ואחד הדברים שהבנו או הבנתי מתוך העבודה שלי לקדם נשים בתקשורת ודרך התקשורת, היא שאין מענה אחד.

<ורד כהן-ברזילי: זאת אומרת, זה לא רק מאגר, זה לא רק תא עיתונאיות, זה לא רק הכשרת נשים לעבודה מול מצלמה, זה לא רק פגישות עם מנהלים בכירים בתקשורת, זה בעצם הכול יחד ומוניטורינג.

<ורד כהן-ברזילי: כל הדברים האלה נעשו במקביל על מנת לקבל איזשהו מענה.

<ורד כהן-ברזילי: לא רק זה, גם היה מענה מאוד מאוד ישיר, פניות ישירות שלי לעורכות ברמה האישית.

<ורד כהן-ברזילי: היה גם מענה זמין 24 שעות ביממה גם לנשים שרצו לכתוב מאמרי דעה, שלא ידעו מה לעשות אתם, לאן לפנות.

<ורד כהן-ברזילי: היה גם מענה של עורכות שפנו אלי וביקשו ממני שאני אאתר להן את הנשים המרואיינות.

<ורד כהן-ברזילי: כל הדברים האלה נעשו במקביל.

<ורד כהן-ברזילי: אני רוצה מכאן לעבור לנושא השני וזה נושא התקצוב.

<ורד כהן-ברזילי: אני חושבת שמרכז "מדיה נשים" למעשה נתמך בעיקר על ידי קרן דפנה שהיא קרן פמיניסטית - - -

ג'מאל זחאלקה: לא של ישות מדינתית זרה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

<ורד כהן-ברזילי: לא של ישות זרה.

<ורד כהן-ברזילי: זה מאד חשוב כי אני לא חושבת שנושא כזה צריך להיתמך על ידי קרנות, גם אם הן פמיניסטיות.

<ורד כהן-ברזילי: אני לא חושבת שזה צריך להיות בידיים של עמותות.

<ורד כהן-ברזילי: אנחנו במהלך השלש שנים האלו ניסינו כל הזמן להעביר את השרביט.

<ורד כהן-ברזילי: גם את מאגר המומחיות שכיום מכיל שמונה מאות מומחיות, שהוא צריך תיחזוק ברמה יומיומית, על המאגר הזה נפגשנו גם עם השרה גילה גמליאל, נפגשנו גם עם ורד סוויד בזמנו, היינו בוועדה לפחות מספר פעמים ודיברנו.

<ורד כהן-ברזילי: גם הופענו בוועדה.

<ורד כהן-ברזילי: ניסינו למצוא בית חם למאגר הזה, בית חם לנושא הזה.

<ורד כהן-ברזילי: נפגשנו עם שדולת חברות הכנסת שאז חברת הכנסת מירב מיכאלי הקימה.

<ורד כהן-ברזילי: ניסינו למצוא איזשהו מערך שהוא לא יהיה רק מערך של עיתונאיות אלא שיהיה גם מערך מתוקצב.

<ורד כהן-ברזילי: התקצוב הוא דבר מאד חשוב.

<ורד כהן-ברזילי: צריך לדבר עליו.

<ורד כהן-ברזילי: צריך ברמת התוצאות כן למצוא תיקצובים לזה, כי הנה, היום אני יכולה להגיד שמרכז "מדיה נשים" אינני יודעת מה יעלה בגורלו.

<ורד כהן-ברזילי: לדעתי גורלו תם.

<ורד כהן-ברזילי: אין לו גורל.

<ורד כהן-ברזילי: גורלו תם.

<קריאה: כרגע הוא לא מתוקצב.

<ורד כהן-ברזילי: כרגע הוא לא מתוקצב.

<ורד כהן-ברזילי: אנחנו כן ראינו ברמת ממצאי המוניטורינג שלנו שהייתה עליה של כמעט 50% בערוץ 2 ברמת הנשים הפרשניות, בזמן שאנחנו עבדנו.

<ורד כהן-ברזילי: זאת אומרת, אנחנו כן רואות שיש תוצאות ויש צניחה משמעותית ברגע שמפסיקים ללחוץ.

<ורד כהן-ברזילי: ברגע שמפסיקים להפעיל את כל המערך הזה יש צניחה וחוזרים ולמצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר יפעת בן חי שגב, יו"ר המועצה לשידורי כבלים בלוויין.

<יפעת בן חי שגב: שלום לכולם, בוקר טוב.

<יפעת בן חי שגב: המועצה לשידורי כבלים ולוויין היא הגוף הרגולטורי שאחראי על הסדרת שידורי הטלוויזיה הרב ערוצית וגם על חלקם של הערוצים המסחריים שקרויים ערוצים ייעודיים ובהם ערוץ בשפה הערבית.

<יפעת בן חי שגב: אני פוגשת את הנושא הזה בשני כובעים פה היום.

<יפעת בן חי שגב: בכובע אחד אקדמי כמי שמתמחה בייצוג של מיעוטים במדיה ובכובע השני כרגולטורית.

<יפעת בן חי שגב: השאלה שאנחנו צריכים לשאול היא מה בעצם ניתן לעשות כדי לתקן את המצב, כי נדמה לי שגוף הידע בכול מה שנוגע לייצוג נשים בתקשורת הוא רחב דיו.

<יפעת בן חי שגב: לטעמי, אין צורך עוד במחקרים, בשימועים, בסקירות וכאלה.

<יפעת בן חי שגב: לא שאני מבטלת את הצורך בהם, חלילה וחס, יש להמשיך ולתחזק את זה כדי להשאיר את זה במודעות אבל אני טוענת שנעשה ונצטבר פה די כדי להניע לפעולה.

<יפעת בן חי שגב: על זה אני רוצה לדבר אבל ראשית, אני כן רוצה להצטרף להסתייגות שלך מרוח הדברים שעלתה פה בין הדוברות השונות, שתיארו סימפטומים מאד ידועים ומוכרים לכולנו, כנשים.

<יפעת בן חי שגב: קושי להגיע לראיון, חופש גדול, ילדים, ברור, אלה הסימפטומים אבל הנשים הן לא האשמות.

<יפעת בן חי שגב: הנשים הן במקרה זה קרבן.

<יפעת בן חי שגב: קרבן של חברה שיצרה מבני כוח ומבני מדיה שהביאו לכך שנשים הן אלה שדואגות לילדים בזמן החופש ונשים הן אלה שאוספות אותם מן הגן ונשים הן גם אלה שמוצגות בפרסומות ובתכניות הטלוויזיה ככאלה שעושות וממלאות את התפקידים המסורתיים האלה עדיין.

<יפעת בן חי שגב: לכן בשאלה - - -

מרב מיכאלי: גם כאלו שעושות פן צריכות לעשות פן בשביל לבוא לטלוויזיה.

<יפעת בן חי שגב: ברור וכבר לא עושים פן, מירב, כבר רובן מגהצות כי זה גם לא פוליטיקלי קורקט להסתובב כמוני למשל.

ג'מאל זחאלקה: יש גם ענין של גיל של נשים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, נשים יכולות להיות מגישות עד גיל מסוים, אני רואה גברים מגישים, עברו כבר את גיל הששים - - -

עאידה תומא סלימאן: כי הן לא נמצאות על תקן מקצועי, הן נמצאות על תקן - - -

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לראות את אמצעי התקשורת שיביאו נשים בגיל חמישים וששים.

<יפעת בן חי שגב: ודאי, ברור.

ג'מאל זחאלקה: גם הייצוג שלכן - - -

<יפעת בן חי שגב: לכן אני מבקשת מחברותיי ועמיתותיי, האשמה היא לא פה.

<יפעת בן חי שגב: נכון, האשמה היא לא רק בתקשורת אבל בואו לא נזלזל בכוחה של התקשורת.

<יפעת בן חי שגב: בתקשורת האמריקאית, לפני שנבחר נשיא שחור הוצג רופא שחור והוצג אפילו נשיא שחור.

<יפעת בן חי שגב: בתקשורת.

<יפעת בן חי שגב: בדמיון.

<יפעת בן חי שגב: בסדרה "24".

<יפעת בן חי שגב: לצערי, בתקשורת הישראלית, ההתקדמות היא קיימת, אני לא אבטל אותה כי גם מה שצריך לומר בזכות צריך לומר אבל היא איטית מאוד מאוד והיא בוודאי מפגרת אחרי ההתקדמות במישורים הפוליטיים והחברתיים.

<יפעת בן חי שגב: ולכן, לתקשורת יש עדיין מה לעשות.

<יפעת בן חי שגב: אבל פה אני רוצה - - -

עאידה תומא סלימאן: הצעות ופתרונות.

<יפעת בן חי שגב: עכשיו לעבור לכובע שלי כרגולטורית, כי אני לא עושה לעצמי הנחות.

<יפעת בן חי שגב: תראו, ברגולציה, מעבר לפן המשפטי שהתייחסו אליו, שהוא לא עיקר בעיניי, ישנה דילמה אמיתית ומכוננת, שנוגעת לערכים מתנגשים של חופש ביטוי אל מול החובה לשוויון, לייצוג בשוויון.

<יפעת בן חי שגב: ואני רוצה לומר שמה שמטריד אתנו הוא לא רק הייצוג אלא גם ההצגה.

<יפעת בן חי שגב: לא רק כמה מיוצגות אלא באיזה אופן מוצגות הנשים.

<יפעת בן חי שגב: זה לא מספיק שרבע מוצגות כי אני אשאל באילו תפקידים הן מוצגות.

<יפעת בן חי שגב: והערכים האלה הם ערכים מתנגשים ואני רוצה לומר שלא תמיד החובה לייצוג שוויוני עולה על החובה של חופש הביטוי - - -

עאידה תומא סלימאן: מאד מעניין למה הזכות לחופש הביטוי או העיקרון של חופש הביטוי לא נזכרים פה בממדים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, רק כשאנחנו מדברים על ייצוג הולם אני שומעת את זה בתקשורת הישראלית, בעניין חופש הביטוי יש השתקה רועמת של הרבה מהחלקים של הציבור.

<יפעת בן חי שגב: תרשי לי לחלוק עליך.

<יפעת בן חי שגב: לפחות בעבודה שלי הייתי בדילמות כאלו לא רק בהקשר של ייצוג.

<יפעת בן חי שגב: חופש הביטוי הוא ערך מאד משמעותי אבל יש ערכים משמעותיים לא פחות.

<יפעת בן חי שגב: לא משנה.

<יפעת בן חי שגב: תראי, אני עדין לא אעשה לעצמי הנחות, אני מבטיחה לך ואני אספר - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אנחנו נצטרך - - -

<ורד כהן-ברזילי: אני אספר מה אנחנו עושים.

<ורד כהן-ברזילי: תראו, אנחנו במועצה אחראים על השלב הקריטי לכינונה של תודעה וזה השלב של תכניות הילדים והנוער.

<ורד כהן-ברזילי: שם הכול מתחיל.

<ורד כהן-ברזילי: שם הכול נזרע.

<ורד כהן-ברזילי: אחר כך זה ניבט וצומח כשגדלים אבל השלבים שבהם מתגבשת זהות, בין אם מגדרית, בין אם פוליטית ובין אם חברתית, הם השלבים הקריטיים האלה ואנחנו במועצה עשינו כמה דברים.

<ורד כהן-ברזילי: אנחנו חשבנו שצריך לטפל גם בצד של התוכן, של המסך אבל לא רק אלא גם בצד של ההפקה, כי אנחנו כן רואים חשיבות במי שנמצא בצדדים שמכוננים ומייצרים בסופו של דבר את תכניות הטלוויזיה והתסריטים וכאלה, לכל אורך פס היצור של תקשורת ועשינו שני דברים - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני מאד מצטערת אבל אם אפשר לעשות את זה יותר בסיכום של נקודות כי אני מצטערת אבל אנחנו גם מוגבלים בזמן.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר קצת יותר - - -

<ורד כהן-ברזילי: בלי ההפרעה הזאת כבר הייתי בסוף דבריי.

עאידה תומא סלימאן: סליחה שהפרעתי לך.

<ורד כהן-ברזילי: לא, זה בסדר.

<ורד כהן-ברזילי: אני אמרתי שאני מגיעה לסוף ואני לא אפטור את עצמי מלומר מה עשינו.

<ורד כהן-ברזילי: עשינו שני דברים חשובים.

<ורד כהן-ברזילי: אחד בצד של ההפקה.

<ורד כהן-ברזילי: המועצה כרגע יצאה לשימוע, לפני שבועיים, שמדבר על כך ש- 5% מהחובה להשקעה בהפקות מקור בטלוויזיה ילכו ליוצרים חדשים שלא הפיקו עד היום בטלוויזיה, מתוך מטרה לרענן ולגוון את שורות המפיקים, התסריטאים, המפתחים, העורכים, הבמאים וכולי, מתוך תפיסה שכרגע אחת הבעיות היא שישנה איזושהי מחלקה סגורה של יצרני טלוויזיה שהיא מאד מאופיינת ואת אפיינת זאת קודם, של גברים, אשכנזים ממרכז הארץ, חילוניים וותיקים.

<ורד כהן-ברזילי: ככל שנצליח לפרוץ את מעגלי המחלקה המאוד מאופיינת הזו, הרי שנביא לגיוון.

<ורד כהן-ברזילי: זו החלטה תקדימית ולגמרי לא מובנת מאליה.

<ורד כהן-ברזילי: יש לקוות שעם יישומה, בחלוף כמה שנים, אנחנו נראה - - -

עאידה תומא סלימאן: בלי להבהיר איזה סוג של הפקות חדשות ובלי להגדיר איזה סוג ריענון אתם רוצים, עם אחוזים ברורים, כמה יהיו מתוכם נשים, כמה יושקע בתכניות שהן לכיוון של בניית תודעה אחרת, זה יכול להתפספס לגמרי וזה יכול להיות More of the same .

<ורד כהן-ברזילי: בעניין זה, שוב, אני ממש מתנצלת שזו הפעם השנייה שאני נאלצת לחלוק עלייך אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: אצלי חופש הביטוי פתוח.

<ורד כהן-ברזילי: אני רוצה לומר שאנחנו דנו בזה בכובד ראש במשך שנתיים ונעזרנו ביועצים מקצועיים ובגופי הידע המעודכנים ביותר בעולם גם ברמה הפרקטית וגם ברמה התיאורטית.

<ורד כהן-ברזילי: והדרך הפרקטית כנראה, ממה שנצטבר, מניסיון גם אקדמי וגם בשטח בעולם, היא דווקא הדרך שאנחנו בחרנו.

<ורד כהן-ברזילי: והדבר השני שעשינו הוא שיצרנו תו תקן לשידורי ילדים ונוער, שיינתן למי שיעמוד באמנה שנכתבה ברוח הדברים שהועלו פה, שבפירוש נותנת מקום לעניין המגדרי אבל לא רק לעניין המגדרי, אלא היא גם מתייחסת לעובדה שיש נפקדות נוכחת של אתיופים ונפקדות נוכחת של ערבים וגם נפקדות נוכחת עד היום, של מזרחים ודתיים ועוד מיעוטים בחברה הישראלית.

<ורד כהן-ברזילי: תכניות - - -

<קריאה: מזרחים הם מיעוטים?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה.

<יפעת בן חי שגב: כן, עדיין.

<קריאה: כמו לשאול על ח"כים אם הם מיעוט בחברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שייך - - -

מרב מיכאלי: כמו לשאול על נשים, האם הן מיעוט בחברה הישראלית.

<ורד כהן-ברזילי: אין שאלה ביחס לדבר הזה בכול מה שנוגע להגדרה סוציולוגית ופוליטית, התשובה היא כן.

<ורד כהן-ברזילי: אני רוצה לסיים ולומר שהרעיון הוא להמריץ ולשתף, לייצר תמריץ למי שעוסקים בייצור התוכן כדי לגוון ולהעשיר יותר את המסך.

<ורד כהן-ברזילי: וכפי שאמרתי, לא רק בהיבט המגדרי אלא גם בהיבטים אחרים - - - לחברה הישראלית.

<ורד כהן-ברזילי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה וברוח חופש הביטוי וחילוקי הדעות - - -

<קריאה: האם השתנה משהו גבירתי, מאז שהייתי לפני שעה?

עאידה תומא סלימאן: שינינו את פני התקשורת לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: זה מבורך לנסות לבנות את התודעה בגיל הרך אבל לדעתי זה לא מספיק.

עאידה תומא סלימאן: תו תקן זה טוב אבל - - -

<ורד כהן-ברזילי: את צודקת, כל אחד - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא לוויכוח.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני מביעה את דעתי.

עאידה תומא סלימאן: בתו תקן אני חושבת שצריך להיות מעורבים גורמים מחוץ לגוף עצמו שניתנות לתכניות שלו תווי תקן.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת ש-5% באופן כללי, למרות כל המחקרים ולמרות כל הידע האקדמי, הידע הפשוט שלי מהשטח, אומר שזה לא מספיק.

עאידה תומא סלימאן: צריכות להיות הגדרות יותר ברורות של הריענון - - -

<ורד כהן-ברזילי: אני חייבת, גבירתי היושבת ראש, כיוון שזה נמצא כעת בשימוע, אני מבקשת שמי שיש לו, סליחה, זה חשוב, למה?

<ורד כהן-ברזילי: אני מבקשת שתובע העמדה באופן רשמי ובכתב.

<ורד כהן-ברזילי: זה פתוח לשימוע ציבורי.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אם זה בשימוע אז אנחנו צריכים לקבל יותר מידע ולבקש - - -

<ורד כהן-ברזילי: בהחלט, אנחנו נקרא ונתחשב בדעות שיוצגו פה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם כוועדה נפנה אליכם.

<ורד כהן-ברזילי: אנחנו נשמח.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה לך עאידה.

מרב מיכאלי: קודם כל אני אשתף אתכן במצוקה המאוד גדולה שלי בעודי יושבת פה והיא לא מהנתונים, שאני מרגישה שכל כך הרבה שנים של לחיות את זה ולהתעסק עם זה, אלא בגלל שאני מפסידה את הישיבה בוועדת החוץ והביטחון על לקחי מלחמת לבנון השנייה, שבהמשך ישיר לשיחה שמתנהלת כאן והדיון שמתנהל כאן זה משמעותי.

מרב מיכאלי: לא להיות עכשיו בדיון הזה בהיותי חברה בוועדת החוץ והביטחון ובשתיים מוועדות המשנה היותר משמעותיות, מהיום הראשון שלי בכנסת ולמרות זאת, כמובן, הקושי, לא משנה שעאידה ואני חלוקות בשאלה של האם בכולל נשים צריכות, בדיוק מה שאמרת מקודם, ענת, אמרת לגבי הדברים של חבר הכנסת זחאלקה, שהוא אומר "אני מעדיף לא להיות בדיונים האלה" ואת אומרת "לא, צריך להיות", אני אומרת לעאידה שאנחנו צריכות להיות נוכחות בזירה הזאת ועאידה אומרת לי "הפמיניזם האמיתי הוא מחוץ לזירות האלו" ולהיפך- - -

עאידה תומא סלימאן: יש הבדל בין לשבת כוועדה לבין להיות חלק מהמנגנון.

מרב מיכאלי: לא התכוונתי להיות חלק מהמנגנון.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי.

מרב מיכאלי: זו שאלה, זאת גם שאלה, אגב.

מרב מיכאלי: אני אגיד אחרת.

מרב מיכאלי: יש שאלה אם את באופן אישי רוצה או חושבת שצריך להיות חלק מהמנגנון ושאלה נפרדת היא האם לא חובתנו להיאבק על זה שלא יהיה איסור לנשים להיות חלק מהמנגנון.

מרב מיכאלי: כאן אני חושבת שלא צריך להיות בינינו שום רווח בעניין הזה אבל בכול אופן, אני יכולה להעיד ממקור ראשון על זה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לדיון שהיה בינינו בריאיון.

מרב מיכאלי: בריאיון ההוא, כן.

מרב מיכאלי: אני יכולה להעיד ממקום ראשון שהעובדה שאני חברה בוועדת החוץ והביטחון ואחת החברות היותר מתמידות גם בין הגברים בוועדה, כמעט לא מקנה לי אמינות, credibility, כרטיס כניסה לדיונים האלה בתקשורת.

מרב מיכאלי: ממש.

<יפעת בן חי שגב: זו פעם ראשונה שאני שומעת שאת חברה בוועדה.

מרב מיכאלי: ולא בכדי, כי אין - - -

עאידה תומא סלימאן: למרות שאת יושבת ראש הסיעה שלך.

מרב מיכאלי: למרות שאני יושבת ראש.

עאידה תומא סלימאן: שני תפקידים שלהחזיק אותם ביחד אמור לפתוח את כל התקשורת בפנייך.

מרב מיכאלי: זה ממש כמעט בלתי אפשרי.

מרב מיכאלי: אני לא מדברת כבר שכשיש אירוע ביטחוני אז ממש אין על מה לדבר.

ג'מאל זחאלקה: את זה הצגנו פה קודם.

מרב מיכאלי: ממש אין על מה לדבר.

מרב מיכאלי: זה לא משנה שום דבר.

מרב מיכאלי: באמת.

מרב מיכאלי: אבל גם בימי שלום או לפחות שקט בטחוני, כשעולה סוגיה - - -

מסעוד גנאים: את חושבת על שלום נשי והעצמה גברית יותר?

מרב מיכאלי: לא, מה שאני אומרת זה שכשעוסקות בנושאים שמדיניים ביטחוניים, גם ראינו את זה בנתונים ואני אומרת לכם ומספרת לכם חוויה שלי, אני התעסקתי בנושאים מדיניים בטחונים הרבה לפני שבאתי לכנסת אבל מאז שבאתי לכנסת כאילו יש לי כותרת וזה ממש לא משנה שום דבר.

מרב מיכאלי: זה מדהים באיזו אבן קשה צריך לחצוב בעניין הזה.

<עידן רינג: יש דוגמאות גבריות שזה כן שינה להן, אגב.

<עידן רינג: ח"כים שלא באו מרקע בטחוני ובגלל שהיו חברים בוועדת חוץ וביטחון, אני חושב שצחי הנגבי הוא כזה דבר - - -

מרב מיכאלי: נכון.

<הדס שטייף: למה את לא נלחמת על זה?

<הדס שטייף: יכולת להגיד את האמירה שלך ולדעתי - - -

ג'מאל זחאלקה: חוץ מהתקפת הסטודנטים הערביים עם שרשראות.

מרב מיכאלי: איך את מציעה להילחם בזה?

<הדס שטייף: להרים טלפון לחברייך ולהגיד להם: רבותי, בבקשה, ולדעתי הם יעשו את זה בשמחה אם לא בחיל ורעדה.

מרב מיכאלי: לא, אז זהו, שהם - - -

עאידה תומא סלימאן: כנראה עברה את השלב הזה.

מרב מיכאלי: ענת סרגוסטי הייתה שם, היא יכולה להעיד כמקור ראשון על היכולת לעשות את הדבר הזה.

<הדס שטייף: עצוב.

מרב מיכאלי: אבל לא באתי לקטר.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד כך.

מרב מיכאלי: קודם כל אני רוצה לדבר על מפגש שהיה, כמו שציינת, ורד, של שדולת הח"כיות בכנסת הקודמת, שקיימה יחד עם תא העיתונאיות.

מרב מיכאלי: גם הדס הייתה כמובן.

מרב מיכאלי: זו הייתה פגישה נהדרת שבעקבותיה אני הגשתי בקשה למרכז המחקר והמידע של הכנסת, בקשה למחקר מאד רציני כמיטב יכולתם, על ייצוג נשים בתקשורת.

מרב מיכאלי: כמה זמן עבר?

מרב מיכאלי: הוא לא התקבל.

מרב מיכאלי: את יודעת למה הוא לא התקבל?

מרב מיכאלי: מרכז המחקר והמידע הם גם לא בסדר בזכות עצמם אבל אחת הסיבות שהוא לא התקבל היא בגלל שהם פנו לכל מוסד תקשורת, ביקשו נתונים ולא קיבלו.

מרב מיכאלי: גם לא קיבלו תשובה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, לא - - -

<שלי מזרחי סימון: אני אחדש לך יותר מזה, חברת הכנסת מיכאלי, אני אישית פניתי - - -

<מיכל גרוס: ספרי לי למי.

<שלי מזרחי סימון: אנשי הקשר רשומים אצלי במשרד.

<קריאה: לרשות השנייה?

<שלי מזרחי סימון: כן.

<שלי מזרחי סימון: הייתי בקשר עד לפני שבועיים עם נציגה מהרשות השנייה, אני גם לא אנקוב את שמה כאן.

<מיכל גרוס: לא כאן, חשוב לי לדעת.

עאידה תומא סלימאן: היא תעביר לך את השם אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, שניה, אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל לא מעלים אפילו שאלה על המידע שמביאים מהממ"מ.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בטוחים שהם עשו את הקשר, היא יכולה להעביר לך את השם אחר כך, היא תעביר לך את השם, היא תעביר לכל מי שירצה לדעת עם מי היו בקשר ולא קיבלו שום תשובה.

<שלי מזרחי סימון: אני שלי, חוקרת של הוועדה ועובדת בממ"מ.

<שלי מזרחי סימון: הבקשה של חברת הכנסת מרב מיכאלי אכן הגיעה אלינו, אנחנו פנינו לכלל ערוצי התקשורת מתוך מטרה לעשות מחקר מקיף.

<שלי מזרחי סימון: לבחון, כמו שנאמר, גם כמותית וגם איכותית, כמה נשים מועסקות, באילו תפקידים ובהמשך אחר כך לבחון קריטריונים לפיהם בוחרים מרואיינות או מרואיינים.

<שלי מזרחי סימון: לא קיבלנו תשובות.

<שלי מזרחי סימון: פנינו לכלל גופי התקשורת שנבחרו בשיתוף עם חברת הכנסת.

<שלי מזרחי סימון: פנינו גם ללשכה המשפטית כדי לדעת מה לעשות כי בדרך כלל גופים מחויבים לענות לנו.

עאידה תומא סלימאן: צריכים לתת את המידע הזה.

<שלי מזרחי סימון: נכון.

<שלי מזרחי סימון: נמסר לנו שהגופים אליהם פנינו לא מחוייבים, בגלל שהם לא כפופים למבקר אבל הרשות השנייה כן.

<שלי מזרחי סימון: פנינו לרשות השנייה.

<שלי מזרחי סימון: לרשות השנייה לא היו בזמנו את הנתונים אודות נשים המועסקות בקרב הזכייניות.

<מיכל גרוס: מתי זה היה?

<שלי מזרחי סימון: לפני כשנה, נאמר לנו שמתבצע מחקר גדול ומקיף.

<קריאה: מועסקות או בנראות התקשורתית?

<שלי מזרחי סימון: בנראות.

<שלי מזרחי סימון: המחקר עצמו על הנראות.

<שלי מזרחי סימון: אודות המועסקות לא היו נתונים.

<שלי מזרחי סימון: בנוגע למחקר המקיף נמסר לנו שזה הוצג לזכייניות וצריך אישור מלמעלה כדי לעבור אלינו לכנסת.

<שלי מזרחי סימון: זה מה שנמסר לי לפני שלושה שבועות.

<מיכל גרוס: אתן לך את כרטיס הביקור שלי ואנחנו נתקשר בינינו.

<מיכל גרוס: זה בייבי שלנו, מאד מטופח, אנחנו מאד גאות בזה וזה מאד עקרוני.

מרב מיכאלי: צריך להגיד על הרשות השנייה שהיא הראשונה שעשתה את המחקר של מי ומי על המרקע, שענת הובילה עוד לפני הרבה מאד שנים.

<קריאה: גם - - -

מרב מיכאלי: לא, אבל מה שמגיע מגיע.

<שלי מזרחי סימון: אבל אנחנו לא הצלחנו לקבל.

<שלי מזרחי סימון: למה את צוחקת?

עאידה תומא סלימאן: אסור לחייך, מה קרה?

<קריאה: הזוי.

<קריאה: זהו נושא קצת עצוב, זהו.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד עוד דבר לעניין הזה.

מרב מיכאלי: מה שאת מתארת, יפעת, לגבי ה-5%, אין ספק ואני לא חולקת על הידע שיש בידייך אבל אין ספק שזה מעט.

מרב מיכאלי: ואני אגיד יותר מזה, עכשיו אנחנו כולנו בסערת ביטול התאגיד הציבורי, אני מודה שזה במסגרת האנשים שבחשו בחקיקת התאגיד הציבורי, מה גם שלידתו בחטא מלכתחילה.

מרב מיכאלי: גם התאגיד הראשון לידתו בחטא נוראי, כי הביטול של רשת השידור, סגירת רשות השידור לא הייתה צריכה להתקיים, היא לא הייתה צריכה לקרות.

מרב מיכאלי: הייתה שם רפורמה חתומה.

מרב מיכאלי: היה צריך לעשות שם את השינויים שהיה צריך לעשות שם.

מרב מיכאלי: לשמור את רשות השידור אבל אני לא בטוחה שהתאגיד החדש, שבחוק שלו יש איזשהם קריטריונים לייצוג.

<גנית לב-ארי: לצערי חוץ מההצלחה של שש נשים, מחצית מהמועצה, על היתר - - - ואני תיכף אתייחס לכל הדברים האלה - - -

מרב מיכאלי: זה תאגיד ציבורי.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק התור שלך אז בואי ניתן לחברת הכנסת לסיים ואז אני אתן לך לענות.

מרב מיכאלי: זה תאגיד השידור הציבורי שאמור עכשיו, כל הבלגן הוא - - -

<קריאה: זו הרשות.

<קריאה: זה התקציב שלכם, שלנו.

מרב מיכאלי: אני רוצה לחלוק על ההשוואה שעשית בתחרות או במה שהמשפטנים עושים, איזו זכות גוברת, הזכות לחופש הביטוי או הזכות לייצוג שוויוני, כי כשאנחנו מדברות על חופש, אנחנו מדברות על החופש של מי בדיוק?

מרב מיכאלי: יש פה מצב מובהק שהחופש מצוי בידיים מאד מסוימות ומאד מעטות והוא רומס את החופש של אחרות ואחרים, כך שאין פה באמת את האיזון.

מרב מיכאלי: הזכות לייצוג היא פה זכות על חופש הביטוי של כל הנעדרות והנעדרים באופן כל כך אקטיבי מהייצוג בכול תחומי התקשורת, אז המאבק הוא לגמרי מאבק על חופש הביטוי.

מרב מיכאלי: הוא רק נמצא באותו צד של מאבק על הזכות לייצוג ולכן אנחנו צריכות להשתכלל במאבק שלנו על השגת הזכות לשוויון וגם הזכות לחופש הביטוי.

<גנית לב-ארי: גנית לב ארי, ממונה על מעמד האישה, רשות השידור.

מרב מיכאלי: עכשיו אני כבר לא אספיק לחוץ ובטחון אבל לחדלות פירעון אני ממש חייבת ללכת.

<גנית לב-ארי: חבל, אבל אני אתייחס לדברים.

<גנית לב-ארי: קודם כל אני אפתח עם הדברים שאת פתחת אתם את הדיון.

<גנית לב-ארי: לעניין של הדרה, הדרה קיימת כעובדה.

<גנית לב-ארי: אני לא חושבת שהיא מכוונת אבל היא קיימת.

<גנית לב-ארי: אני כן אתייחס פה בהיבט הצר של מה שאני מייצגת פה וזה את השידור הציבורי.

<גנית לב-ארי: מה לעשות, השידור הציבורי מתוקצב על ידי הכספים שלנו, המסים של כולנו וזה המקום בעיניי להוביל ולהוביל שינוי.

<גנית לב-ארי: זה משהו שניסיתי לעשות אותו מן הכניסה לתפקיד שלי שזה היה קצת לפני ההחלטה על הפירוק של רשות השידור.

<גנית לב-ארי: ניסיתי לעשות אותו במהלך הליך חקיקת החוק, להכניס כמה שיותר קריטריונים למגוון.

<גנית לב-ארי: לצערי, ההישג היחיד שהוא חשוב הוא שש נשים במועצה ושהן יהיו מגוונות ושהן יהיו בתחום של תיקים כלכליים ולא דווקא ישימו אותן על חינוך או דת.

<גנית לב-ארי: את זה הצלחנו ואת כל היתר לצערי לא הצלחנו.

<גנית לב-ארי: ההצעה האופרטיבית וכאן אני אשמח אם הוועדה תיכנס, וזה לא שייך, אנחנו ביום דרמטי, אני לא יודעת מה קורה, מה יקרה, מה גורלו של התאגיד או של הרשות, עדיין אני חושבת שצריך להקים יחידה למגוון.

<גנית לב-ארי: אם מסתכלים על השידור הציבורי בשבדיה זה משהו שנעשה.

<גנית לב-ארי: נכון שיש הבדלים מהותיים בין החברה שלנו לחברה בשבדיה אבל אלה דברים שנעשים - - -

עאידה תומא סלימאן: יחידה למה?

<גנית לב-ארי: יחידה לשוויון חברתי, יחידה למגוון, שהיא כוללת גם את ענין החדשות, גם את העניין הסדרות, גם את ענין המומחים והמומחיות ולראות שבאמת יש מגוון.

<גנית לב-ארי: זה לא יקרה מעצמו.

<גנית לב-ארי: יש גם דוח שנכתב לתא העיתונאיות, שעשה עבודה בעיניי מופלאה, זה שינוי מדהים, של ד"ר יוסי תירוש, שמדבר על ההקשר המוסדי.

<גנית לב-ארי: השידור הציבורי הוא חלק מהאיחוד האירופאי, אנחנו מחויבים לאמנות של האו"ם.

<גנית לב-ארי: האמנות של האו"ם מחייבות אותנו לזה.

<גנית לב-ארי: אל תעשו חיים קלים.

<גנית לב-ארי: גם ספורט נשים.

<גנית לב-ארי: ספורט נשים לא משודר.

<גנית לב-ארי: איך אישה תרצה לשחק כדורסל אם היא לא רואה את זה על המסך?

<גנית לב-ארי: רבותי, זה לא יקרה מעצמו אלא אם כן אנחנו נכניס פה קריטריונים מאוד מאוד ברורים ונקים יחידה כזו.

<גנית לב-ארי: יש הצעה כזו שהגשתי אותה.

<גנית לב-ארי: כמעט בכול פורום שאני נמצאת בו ולא נמצאת בו, הצעתי אותה.

עאידה תומא סלימאן: האם את מוכנה להעביר לנו?

<גנית לב-ארי: אני אעביר גם אליכם.

<גנית לב-ארי: יש דגמים.

<גנית לב-ארי: נכון שהחברה השבדית לא דומה לחברה הישראלית.

<גנית לב-ארי: אפשר לעשות התאמות אבל אפשר לעשות את זה.

<גנית לב-ארי: ואני כן אתייחס.

<גנית לב-ארי: אני עיתונאית עשרים שנה במגוון של תפקידים.

<גנית לב-ארי: אין סתירה בין חופש הביטוי לבין שוויון.

<גנית לב-ארי: נהפוך הוא.

<גנית לב-ארי: חופש הביטוי ושוויון ומגוון הולכים בעיניי ביחד.

<גנית לב-ארי: ומי שלא מבין את זה, בעיניי - - -

<יפעת בן חי שגב: סליחה, לא דובר - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, סליחה, זה לא מתקיים בצורה של דיונים צדדיים.

עאידה תומא סלימאן: תמשיכי את הדברים שלך.

<יפעת בן חי שגב: להגיד שזה לא - - -

<גנית לב-ארי: בעיניי, זו תפיסת עולמי.

<גנית לב-ארי: זו אחת הסיבות שאני נמצאת במקום ציבורי, בשידור ציבורי.

<גנית לב-ארי: אני יכולתי לעשות עוד דברים בחיים מתוך האמונה הזאת ואני מאמינה שזה התפקיד של שידור ציבורי.

<גנית לב-ארי: ואל נשכח שרשתות הרדיו, גלי צה"ל ואנחנו, מובילים, מובילים דעת קהל.

<גנית לב-ארי: נכון שהטלוויזיה, לצערי הערוץ הראשון התרסק אבל כאן המקום ואני תמיד נותנת כשם קוד, "פאודה", "כפולים", "סרוגים", "פלפלים צהובים", זה המקום שלנו כחברה לייצר מגוון ולייצר שיח אחר.

<גנית לב-ארי: כשנייצר את השיח האחר הזה אנחנו נמצא גם נשים על המסך מכל המגוון.

<גנית לב-ארי: לא נשנה את השיח הזה – אנחנו לא נמצא.

<גנית לב-ארי: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה אחת.

<גנית לב-ארי: עוד הערה מאד חשובה.

<גנית לב-ארי: גם העניין של כמה ערבות צריך לשים כדי להיות יפות ואני לא יודעת אבל אני בטח יכולה להעיד על התאגיד החדש, שהסכום לא מאפשר לנשים מכל המגוון, בטח לא לנשים ערביות, להציג.

<גנית לב-ארי: הן לא יכולות.

<גנית לב-ארי: יש מבנה חברתי.

<גנית לב-ארי: צריך להתייחס לזה.

<גנית לב-ארי: אני אתייחס גם לנקודה קטנה.

<גנית לב-ארי: כן, נשים צריכות פן.

<גנית לב-ארי: כמו שאנחנו דואגים להן לאיפור, בואי נדאג להן לפן.

<גנית לב-ארי: זה ענין של לדאוג למגוון ולראות את הצרכים השונים.

<גנית לב-ארי: זה התפקיד שלנו כשידור ציבורי.

<גנית לב-ארי: אני לא מתייחסת, זה תפקיד שלי.

<גנית לב-ארי: אני דואגת לאישה לאיפור, אני דואגת לגבר לז'קט ולעניבה, בואו נדאג גם לפֶנים, אנחנו יודעות שזה מה שצריך.

<גנית לב-ארי: רק אמירה קטנה, בעיניי שולית - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

<גנית לב-ארי: לאמירה של דפנה על המימיקות שבפנים.

עאידה תומא סלימאן: בואו לא נכפה גם את הפן.

<גנית לב-ארי: לא נכפה אבל זה מחסום.

<גנית לב-ארי: אם זה המחסום אז יש לזה פתרון.

<גנית לב-ארי: בערוץ הראשון לפני ארבעים שנה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, יש לי בעיה - - -

<גנית לב-ארי: זה משהו שעשו אותו.

עאידה תומא סלימאן: יש לי בעיה עם התדמית שיוצרת הטלוויזיה, שכולנו צריכות להיכנס לתוכה.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת כמה שאלו אותי מאז שאני נבחרתי להיות חברת כנסת: למה את לא צובעת ולמה את לא עושה פן?

עאידה תומא סלימאן: היית נראית יותר טוב בטלוויזיה אם היית עושה את זה.

<גנית לב-ארי: לחלוטין.

<גנית לב-ארי: אני רק אומרת שאם - - -

עאידה תומא סלימאן: את יודעת איזו מלחמה עם המאפרות אני צריכה לנהל לפני שאני נכנסת לכל ריאיון שאני לא רוצה להתאפר?

<גנית לב-ארי: גבירתי היושבת ראש, אני בהחלט מסכימה אתך, אני רק אומרת שאם אומרים שזה החסם וזה מה שמונע מנשים אז בואו נפתור את זה.

<גנית לב-ארי: זה פתיר.

<גנית לב-ארי: זה כסף זניח, בטח בשידור ציבורי.

<קריאה: שימי לב איך נראות כל המגישות.

<קריאה: שער חלק, בלונד.

<קריאה: לא כולן.

<קריאה: לא מספיק פן, צריך גם ספרית עם צבע.

<גנית לב-ארי: רק עוד הערה אחת בבקשה, גבירתי היושבת ראש.

<גנית לב-ארי: המחקר של "סיכוי" וגם של ד"ר עינת לחובר הם מחקרים חשובים, יש לי רק הערה בהיבט של המגישות.

<גנית לב-ארי: אני חושבת שכן מאד חשוב שיש מגישות.

<גנית לב-ארי: מה שקרן נויבך עושה, אם היא לא הייתה מגישה שם זה לא היה קורה.

עאידה תומא סלימאן: יש הבדל בין מגישה לבין עיתונאית.

<גנית לב-ארי: נכון אבל גם, אני אומרת לך - - -

עאידה תומא סלימאן: יש חלק שהן מגישות ויש חלק שהן עיתונאיות.

<גנית לב-ארי: נכון, אבל זה שיש נשים על המסך גם כמגישות, נכון שעושים להן עם זה איזושהי החפצה, עדיין זה משהו שהוא חשוב ואני מעדיפה שתשב שם אישה מאשר שיישב שם גבר - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא בטוחה.

עאידה תומא סלימאן: היו לי כמה ניסיונות, התנסויות עם נשים ששיחקו את התפקיד של הגבר בצורה גרועה.

<גנית לב-ארי: זה קיים בכול מקום, לצערנו.

עאידה תומא סלימאן: נשארו שתיים שביקשו זכות דיבור ואני עומדת על זה, לתת להן, למרות שעברנו כבר שעתיים ויש תמיד ביקורת על הוועדה הזו שהדיונים שלנו ארוכים, אבל אני טוענת שהם גם מאד עמוקים אז אני אתן אבל אני מבקשת, בקצרה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין בֹּוסַנָה.

<בוסנה סנדקה יוסף: אני מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<בוסנה סנדקה יוסף: אני רק רוצה לחזק בקצרה את מה שנאמר פה.

<בוסנה סנדקה יוסף: אנחנו רואים את עולם התקשורת כמקום עבודה שיש לו חשיבות כפולה.

<בוסנה סנדקה יוסף: האחת היא באמת לשלב נשים בתקשורת בכול התחומים הקיימים ולא רק בנושאים הספציפיים שדיברנו עליהם.

<בוסנה סנדקה יוסף: השנייה והחשובה ביותר לדעתנו היא שלתקשורת יש כוח עצום כמובילה וכקובעת דעה.

<בוסנה סנדקה יוסף: אם יש שילוב ראוי יותר של נשים בכול התחומים הקיימים, הרי שזה מעביר מסר גדל שנשים שוות ערך לגברים וזו התוצאה שאנחנו צריכים לשאוף אליה.

<בוסנה סנדקה יוסף: ככל שיהיו פניות של נשים אלינו, לנציבות, על אפליה במקום עבודה, בתנאי שכר או בקידום, אנחנו נשמח לטפל בזה.

<בוסנה סנדקה יוסף: תודה.

עאידה תומא סלימאן: העיתונאית איטה פרינץ גיבסון, בבקשה גבירתי.

<איטה פרינץ-גיבסון: תודה ואני אדבר כמה שיותר קצר.

<איטה פרינץ-גיבסון: דבר ראשון שאני רוצה להעלות ואני מדברת כרגע גם כעורכת וגם כעיתונאית הוא שלכאורה יש סתירה בין תפקיד של קידום שוויון לבין האחריות כעיתונאית או להביא את הסיפור בצורה הטובה ביותר.

<איטה פרינץ-גיבסון: מה שחשוב להנחיל גם בבתי הספר וגם בכלל הוא שהכתבה יותר טובה כשיש בה גיוון.

<איטה פרינץ-גיבסון: וככל שאני כעיתונאית ממלאה את התפקיד שלי בצורה יותר טובה אני לא רק מקדמת את העיתונאות כמקצוע וגם ממלאת את התפקיד הפוליטי שלי ולא רק חוטאת, אלא מחזקת אותם.

<איטה פרינץ-גיבסון: וזה מתקשר לסיפור שאני אגיד בקצרה על הפן אבל אני רוצה להרחיב מעבר לזה.

<איטה פרינץ-גיבסון: אם אני מאמינה שחשוב לראיין - - -

עאידה תומא סלימאן: לא יותר מדי להרחיב.

<איטה פרינץ-גיבסון: לא.

<איטה פרינץ-גיבסון: אם אני חושבת שהאדם הזה יוסיף לכתבה אני אעשה כמיטב יכולתי לראיין את האדם הזה גם אם זה אומר לנסוע לשם.

<איטה פרינץ-גיבסון: למה אני נוסעת לכל מיני מקומות מכל מיני סיבות?

<איטה פרינץ-גיבסון: כי אני מאמינה ששם מתקיימת הכתבה.

<איטה פרינץ-גיבסון: הדיון הוא לא בשאלה אם האישה מסתייגת, הדיון הוא אם אני כעיתונאית מאמינה שחשוב לי להביא את הקול הזה.

<איטה פרינץ-גיבסון: אם חשוב לי אני גם אלך לשם.

<איטה פרינץ-גיבסון: דבר נוסף והערה אחרונה, לא דובר פה על שפות זרות וחשוב לשים לב כמה אנשים קוראים עיתונאות באנגלית, ברוסית במיוחד, ערבית דיברנו והיא לא שפה זרה אבל באנגלית וברוסית המצב הוא קשה וחובה להסתכל על זה.

<איטה פרינץ-גיבסון: זהו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אני חושבת שרבים משתמשים בשם התקשורת ככלב השמירה באיזשהו מקום.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכלב השמירה מחייב שמירה עכשיו, שמישהו ישמור עליו.

עאידה תומא סלימאן: לפי התמונה שנפרסה בפנינו היום ברור שמישהו צריך לפקוח עין ואני, כפי שכבר עשיתי בעבודה של הוועדה, אנחנו נמשיך לפקוח עין על מה שקורה מבחינת התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: שני המחקרים וגם העדויות שעלו והדברים שעלו מכל המתדיינים הם כתב אישום חמור, בעיניי, לתקשורת מבחינת הייצוג ההולם, גם של נשים וגם של מיעוטים, גם של נשים ששייכות למיעוטים.

עאידה תומא סלימאן: זה כתב אישום חמור שהתקשורת חייבת לתת לו מענה ולנסות לתקן את המצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: ברור שיש חסמים מבניים באיך התקשורת נבנית ומבני הכוח בתוך התקשורת הישראלית, אם זה בעברית או זה בערבית.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב יש הרבה העתקות קיימות במערכת התקשורת בערבית, מה גם שחלק ממנה הוא ממסדי או סמי-ממסדי בשפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: בנוסף לחסמים המבניים כמובן יש גם את החסמים שהם מאופיינים למגדר, שהם קשורים בנו ובתפקידים שאנחנו נמצאות בהם אבל לכל זה חייבים לתת תשובות ברורות ותשובות מבניות.

עאידה תומא סלימאן: לא סתם הצהרות אלא ממש דרך מאד ברורה, עם סימנים בדרך הזו, לאן נרצה להגיע כל פעם ואיך נמדוד את הצעדים שלנו, אם התקדמנו או לא התקדמנו - - -

<קריאה: ותקציבים.

עאידה תומא סלימאן: ותקציבים כמובן.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל לא התייחסנו מספיק בדיון הזה לנושא של נשים בפרסומות, שזה בעיניי עולם אחר לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אם עדיין בשידורים ובסדרות וכו' יש קצת שליטה על המצב, אז שם השוק הוא חופשי ומשתוללים בַּיחס לנשים.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי באיזשהו שלב לקיים דיון על הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לקבל את ההצעה בעניין של היחידה לשוויון חברתי במועצה - - -

<מיכל גרוס: היום אומרים diversity בעולם.

<מיכל גרוס: המונח בעברית הוא קצת פחות - - -

<עידן רינג: מגוון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמשרד לשוויון חברתי והרשות לקידום מעמד האישה כשתתחיל לפעול כמו שאמורה לפעול - - -

<גנית לב-ארי: זה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אתם צריכים לחזור להיות רשות, קודם כל.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך כחלק מהמשרד ואני אפנה לשרה גילה גמליאל, גם בעניין המאגר וגם בעניין הרעיון של היחידה שיהיה קיים, כדי למנף את הנושא הזה באופן הכי ברור בעניין ייצוג נשים בתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל אחר כך, כשתסיימו את העובדה שלכם, לוועדה, את הדוח המלא, כולל תכניות עבודה כדי שנוכל לעקוב אחרי כך על היישום אם נהיה פה.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא אז מי שתהיה תיקח את זה על עצמה.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח גם לדעת בעניין השימוע - - -

<יפעת בן חי שגב: זה כבר בדרך אלייך ואל כל חברות הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: מצוין, אז אנחנו גם אולי נרצה שתהיה לנו אמירה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שלא פספסתי משהו בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לברך את החוקרים, גם את הארגון כארגון וגם אתכם באופן אישי על ההצגה המעניינת.

עאידה תומא סלימאן: תמשיכו לעבוד, אולי אתם תצטרכו להיות השומרים האלה, שמעירים כל פעם על תפקוד התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני גם מודה לכל אלה שהגיעו כנציגים של התקשורת ושל תא העיתונאיות ואנחנו נמשיך את הקשר.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם, הישיבה נעולה.