ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 390, 2016-12-20 12:00

איתן כבל: ברשותכם, אני מבקש להתחיל את הדיון.

איתן כבל: שלום גברתי מנהלת העבודה, רשם, דובר, חבר הכנסת חיליק בר ואורחים נכבדים.

איתן כבל: אני באמת שמח מכל הלב לארח אתכם כאן בעקבות פנייתו של גדי יברקן, שהוא גם חבר אישי שלי וערן חרמוני, שנכנס לתוך הקהילה בדרך אחרת והוא מכיר את צרכי הקהילה מאד מקורב וקרוב מאד לקהילה.

איתן כבל: ואני יודע ואנחנו מודעים לעובדה שיש שאלות רבות שצריך לתת עליהן מענה.

איתן כבל: לצערי, אני אומר את זה כאן, המשרד לא היה ערוך כדי להגיע לכאן.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, כל תשובה שלא תינתן, השר יזומן לדיון הבא.

איתן כבל: אני אומר את זה.

איתן כבל: אני אעשה דיון.

איתן כבל: אמרתי את זה גם לשר.

איתן כבל: חד משמעית.

איתן כבל: אני לא מתכוון כאן למרוח את התהליך או לגרום לכך שלא תהיינה תשובות חלוטות וברורות, טובות כפחות טובות, אבל אני צריך לדעת את התשובות.

איתן כבל: אני מציע, גדי, ולכן גם התמתנו לך, ברשותך, שאתה תציג.

איתן כבל: אבל יש לי בקשה.

איתן כבל: תיגע בנקודות עצמן, לא את כל העניינים ותשתדל לשים את הנקודות שלשמן גם התכנסנו כאן.

איתן כבל: בבקשה, גדי יברקן.

<דסטה יברקן: תודה רבה לאדוני יושב הראש.

<דסטה יברקן: אני ממש מודה לך מקרב לב.

<דסטה יברקן: אלף בהתראה כל כך קצרה של להערכתי אפילו שבוע ימים - -

<לאה ורון: תוך כדי הדיונים על התקציב החוק היה.

<דסטה יברקן: לגמרי.

<דסטה יברקן: לכן גם ביקשתי ממנו שהדיון הזה חייב להתקיים לפני שתקציב המדינה יעבור, על מנת שאולי נוכל ליצור איזה שהוא שיח בנושא הזה.

<דסטה יברקן: הנושא הזה לצערי הרב הוא לא בסדר עדיפות של הכנסת, של הממשלה, אבל הוא כן בסדר עדיפות של ציבור יוצאי אתיופיה בישראל, שמאחוריהם 2,000 שנות גלות ומאחוריהם אין ספור, מאות אלפים של קייסים, שבזכותם אנחנו שמרנו והגענו לארץ ישראל.

<דסטה יברקן: כהקדמה לדברי אומר שלי באופן אישי זו היא זכות גדולה, באמת זכות גדולה, שיותר מכל מה שעשיתי בחיי ואני אעשה, אין משהו שהוא יותר נעלה וחשוב ממה שאני עושה בעניין הזה; וכאנשים שחוו גלות, אנטישמיות ושמרנו על יהדותנו בקנאות רבה, בזכות אותם אנשים שממשיכים את זה, וצר לי לומר שדווקא במדינת ישראל, דווקא במדינה שבה במגילת העצמאות כתוב בית לאומי לעם היהודי, ביתא ישראל לא מוצאים את עצמם במדינה שלשמה, שלמטרה הזו הוקמה.

<דסטה יברקן: אני רוצה לגעת בכמה דברים.

<דסטה יברקן: ראשית הבעיה של הקליטה שלנו בהכרה.

<דסטה יברקן: לא עניין של הכרה, חיינו כיהודים עוד לפני שאף אחד הכיר בנו, יותר מ-2,000 שנה.

<דסטה יברקן: אבל מאחר שהגענו לפה, לישראל, דור ההורים שלנו, כולל הצעירים שבתוכנו, כולל אותי, עבדכם הנאמן, הולך בדרכם של הקסים האלה.

<דסטה יברקן: כי מי שלא יחזק את מורשת בית אביו ומורשת קהילתו וכל אחד דבק במה שהוא בא, לעולם לא יוכל להתקדם יותר מדור אחד ובסופו להיעלם; ואנחנו לא מתכוונים להיעלם.

<דסטה יברקן: הקסים שנמצאים כאן מחזיקים ציבור.

<דסטה יברקן: יכול להיות שאתם רואים פה עשרות מהם, אבל מאחוריהם יש מאות אלפים.

<דסטה יברקן: סליחה, עשרות אלפים.

<דסטה יברקן: הקהילה מונה כיום קרוב ל-150,000 איש, אבל לא מדובר במספרים, אלא מדובר ברוח ובדת.

<דסטה יברקן: כל מה שקשור בנושא ניהול יומיומי בקהילה בישראל, הם עושים אותו.

<דסטה יברקן: אם זה חתונה ואם זה לוויה ואם זו אישה שילדה ואוטוטו נכנסה הביתה וכל האנשים האלה, שיכלו לבחור.

<דסטה יברקן: כל אחד מהם יכול להיות עורך דין, כלכלן, משפטן, איש תקשורת.

<דסטה יברקן: הם צעירים.

<דסטה יברקן: הם עלו לפה בגיל צעיר, אבל הם בחרו להמשיך מסורת ומורשת של יותר מ-2,000 שנה והם החליטו ללכת בדרך הקשה.

<דסטה יברקן: המדינה לא מכירה במה שהם עושים.

<דסטה יברקן: יוצאי אתיופיה – קח דוגמא את אמא שלי – היא לאל קונה בשר מהסופר.

<דסטה יברקן: אם הם לא שוחטים, כולל התרנגולת לשבת, עוף לשבת.

<דסטה יברקן: אם הקס שיושב פה, השכן שלנו, קס זמנה, הוא יצא.

<דסטה יברקן: הקס זמנה גר ברחובות.

<דסטה יברקן: אם הוא לא שוחט, אמא שלי לא אוכלת בשר.

<דסטה יברקן: חתונה של יוצאי אתיופיה, אחרי האולם, כל הקהילה חוזרת, אוכלים שחיטה של קסים.

<דסטה יברקן: אין בשר שנכנס לבית שלנו ללא השחיטה שלהם.

<דסטה יברקן: למה?

<דסטה יברקן: מבחינת קודם כל - - -

איילת נחמיאס ורבין: רגע, והרבנות מעסיקה שוחטים?

<דסטה יברקן: זה בדיוק העניין.

<דסטה יברקן: לזה אנחנו מגיעים.

<דסטה יברקן: הרבנות לא מכירה בקסים של יוצאי אתיופיה, בקסים שלנו והם מבחינתם - עד לא מזמן נחשפנו למוהל מחדרה שזו רק ההתחלה.

<דסטה יברקן: ולכן אנחנו מבקשים וביקשנו שני דברים.

<דסטה יברקן: בשנת 2010, לאחר מאבק מאד עיקש הייתה החלטת ממשלה שהכירה ב-15 קסים בחצי משרה והם החליטו שזה יהיה האחרון.

<דסטה יברקן: אנחנו לא רוצים שזה יהיה האחרון.

<דסטה יברקן: יש עוד 13 קסים שלא נכנסו לשם.

<דסטה יברקן: אנחנו לא רוצים לדבר בנושא מספרים, כי אפשר לטעות, אבל יש פה תרבות ומורשת שממשיכה ואנחנו רוצים שהממשלה תכיר בה.

<דסטה יברקן: לצורך העניין, אני מניח שמשרד הדתות, משרד האוצר, משרד ראש הממשלה, יכולים לתת דו"חות מפה ועד לשם.

<דסטה יברקן: מספרים, אפשר לדבר עליהם באופן הזה, הממשלה צריכה, אנחנו מבקשים מוועדת הכלכלה, מאדוני יושב הראש, שני דברים עיקריים.

<דסטה יברקן: אחד, תיקון החלטת הממשלה, מה שהיה בשנת 2010.

<דסטה יברקן: תיקון ההחלטה שבאה להגדיל את מספר הקסים ולהשאיר תקנים נוספים להמשך.

<דסטה יברקן: בסך הכל אנחנו מדברים על קרוב ל-28 תקנים שקיימים, לצורך העניין גם שהממשלה, אדוני יושב הראש, אני אספר לוועדה עובדה שהיא מצמררת.

<דסטה יברקן: מצמררת ביותר על אפליה בוטה.

<דסטה יברקן: הקסים קיבלו חצי משרה מרב שכונה.

<דסטה יברקן: רב שכונה שכרו, בהכי נמוך שאפשר - - -

איתן כבל: חכה רגע.

<דסטה יברקן: אדוני יושב הראש, בהחלטת הממשלה הקודמת התקבלה החלטה שמשלמים חצי משרה מרב שכונה.

<דסטה יברקן: לא כך - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: מי האורחים?

<צחי חמדני: אני צחי חמדני, נציג השר לשירותי דת.

<רפאל יוחאי: רפאל יוחאי, הרבנות הראשית לישראל.

איתן כבל: שבו.

איתן כבל: ומי האדון המכובד?

<אדיריה פנחס: אדיריה פנחס מהרבנות הראשית.

<לאה ורון: ברוכים הבאים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברוכים הבאים.

איתן כבל: בבקשה.

<דסטה יברקן: אוקי, אני רוצה להיות תכליתי.

איתן כבל: לא, סליחה.

איתן כבל: הם איחרו ואני רוצה שאדוני יחזור על הנקודות העיקריות.

איתן כבל: לא הכל.

<דסטה יברקן: ברור.

<דסטה יברקן: אנחנו מדברים על הכרה בקסים, הוספת תקנים חדשים, הוספת חצאי משרה למשרה מלאה, שינוי בגישה של הרבנות ואנחנו רוצים שהחלטת הממשלה שהייתה בשנת 2010 ואולי, זה לא אולי, זה בטוח המקום ואני תמיד אומר את זה, שהשר לענייני שירותי הדת הקודם הקודם, השר יעקב מרגי, ייאמר לזכותו – אם הוא לא היה לוקח את זה באופן אישי כדבר חשוב, הדבר הזה גם לא היה מגיע.

<דסטה יברקן: בשנת 2010 התקבלה החלטה להכיר ב-15 קסים, לקבל אותם בחצי משרה, חצי משרה מרב שכונה.

<דסטה יברקן: זאת אומרת אם רב שכונה לצורך העניין – ואני לא בטוח במספרים, אבל זה הגבול פחות או יותר – מקבל בין 8,000 ל-10,000 שקלים בחודש, הקסים אמורים לקבל חצי מהשכר הזה בחודש.

<דסטה יברקן: היום הקסים מקבלים – אני אפילו מתבייש להגיד את הדבר הזה, על האפליה ועל הגזענות הבוטה – חצי משרה מרב שכונה, הקסים מקבלים 2,000 שקלים, 2,300 שקלים.

<דסטה יברקן: יש מספרים ואפשר לדבר עליהם.

<קריאה: 2,000 שקלים.

<קריאה: תרימו את התלוש.

<דסטה יברקן: שנייה.

<דסטה יברקן: לפני ארבעה חודשים התקבל פסק דין בענייני עבודה, פסק דין מהדהד, תקדימי, שבו בית הדין לעבודה קבע ואמר שהמועצות הדתיות, הרבנות הראשית ומשרד הדתות, באופן מכוון הפלו באפליה בוטה את הקסים לעומת הרבנים.

<דסטה יברקן: בית משפט במדינת ישראל עם פסק דין.

<קריאה: אפליה פסולה על רקע מוצאם.

<דסטה יברקן: בדיוק.

<דסטה יברקן: בית דין במדינת ישראל.

<דסטה יברקן: ואני אומר את זה לאנשים, לנציגים שהגיעו לכאן, אדוני יושב הראש, כדי להבין שהכל פה לא עניין של כסף.

<דסטה יברקן: עובדה שלפני הוועדה התקציב עובר, כל חבר כנסת מהקואליציה מקבל 10 מיליון שקלים, 40 מיליון שקלים לדברים שמקורבים לליבו.

<דסטה יברקן: זה לא דבר שאמור להיות קרוב לליבו של איש.

<דסטה יברקן: זה דבר שאמור להיות קרוב לליבו של העם היהודי באשר הוא, נקודה.

<דסטה יברקן: אם אתם מבזים את האנשים האלה לעיני הציבור, בעוד בית משפט פוסק פסק דין כה ותקופה אחר כך שולחים רב להתלמד על התינוקות שלנו, אין גבול.

איתן כבל: רגע, מה, מה, מה?

<לאה ורון: הוא מדבר על המוהל בחדרה.

<דסטה יברקן: על המוהל.

<דסטה יברקן: שיותר מזה, הרבנות הראשית - - -

איילת נחמיאס ורבין: על המוהל.

איילת נחמיאס ורבין: זו אכזריות.

<דסטה יברקן: הרבנות הראשית לא רק שלא שללה ממנו את הרישיון, היא החזירה אותו לעבוד, רק שלא ילמד.

<דסטה יברקן: זה לא הדיון, אני רק פותח את המטריה - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל אתה צודק שזה לא מנותק.

<דסטה יברקן: נכון, לא מנותק.

<דסטה יברקן: אני פותח את המטריה שהסיפור של הקסים הוא לא כסף.

<דסטה יברקן: הוא לא נושא כלכלי, ואני לא רוצה להביא דוגמאות.

<דסטה יברקן: יש פה בעיה של בורות, ניתוק מוחלט.

<דסטה יברקן: אם אנחנו ניכנס לזה, עליית יהודי אתיופיה היא טעות מבחינת הממסד בישראל.

<דסטה יברקן: היא תקלה לא מוצלחת.

<דסטה יברקן: אם זה גם היה תלוי במדינה הזו, אנחנו לא היינו פה.

<דסטה יברקן: אבל אנחנו תלויים בבורא ישראל.

<דסטה יברקן: כן, תקראו פרוטוקולים, אל תמצמצו.

<דסטה יברקן: תקראו היסטוריה.

<דסטה יברקן: לא סתם מתו 4,000 איש בסודן.

<דסטה יברקן: זה לא הדיון.

<דסטה יברקן: אני פותח את זה כדי שאנשים יבינו שפה לא מדובר רק על נושא תקנים.

איתן כבל: את הקונטקסט של זה.

<דסטה יברקן: לכן יש פה 15 קסים שאמורים לעלות למשרה מלאה.

<דסטה יברקן: יש עוד 13 קסים שאמורים להיכנס למשרה מלאה.

<דסטה יברקן: אנחנו מבקשים שוועדת הכלכלה תיקח את הנושא הזה באופן הכי רציני שיש, כפי שאדוני יושב הראש נתן לזה קדימות וסדר עדיפות למה שקיים כרגע באמצע העבודה שלך.

<דסטה יברקן: באמצע הדיון התקציבי הסוער שמתקיים כרגע.

<דסטה יברקן: כדי להעביר תקציב מחלקים כסף ציבורי לחברי כנסת, כאילו זה סופגנייה בחנוכה.

<דסטה יברקן: אנחנו מדברים פה על ציבור שלם שלא מכיל את זה.

<דסטה יברקן: אני אגיד לך, אדוני יושב הראש, הם לא צריכים את הכסף הזה.

<דסטה יברקן: הציבור מחזיק את הקסים האלה על גבם, גם שהוא מוגדר כקהילה הכי ענייה במדינה לפי דו"ח העוני, והם עדיין מצליחים להחזיק את עצמם.

<דסטה יברקן: יש פה בעיה מסוימת של חוסר הכרה.

<דסטה יברקן: אנחנו מבקשים שני סעיפים: לשנות את החלטת הממשלה, להוסיף את התקנים ושיהיו תקנים קבועים כל שנה, שיוכלו להיכנס קסים חדשים.

<דסטה יברקן: תודה.

איתן כבל: תודה אדוני.

<קריאה: אולי אפשר להוסיף כמה דברים?

איתן כבל: אני תיכף אתן לאדוני.

איתן כבל: אני רוצה לאפשר לחברי הכנסת אם הם רוצים להתייחס.

איתן כבל: בבקשה, חיליק.

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: אני צריך לצאת לעניין שאני שותף פה.

יחיאל חיליק בר: אדוני יושב הראש תראה, גדי בא לכאן באמת עם כבודם של 15 הקסים, הנושא שהוא נראה נקודתי והוא חשוב, ואם יש מישהו שעובד בשירותי דת בישראל ב-2,000 שקלים לחודש זה גם בושה, זה גם ביזיון למערכת ואני לא אשתמש במילים בוטות כמו של גדי, למרות שהייתי רוצה – מאיזה שיקולים הדברים האלה לדעתי נובעים והם לא משיקולים נכונים בוודאי.

יחיאל חיליק בר: אני כן רוצה להצטרף לדברים שגדי אמר ונראים קצת כואבים לאנשים, אבל אם נדבר דווקא אלינו, שלא שייכים לקהילה האתיופית, כדי שנבין גם את האמת וגם איך הקהילה האתיופית מרגישה.

יחיאל חיליק בר: היא מרגישה כנטע זר בארץ הזאת.

יחיאל חיליק בר: כמישהו שנכפה עלינו, שהוא קוץ בתחת בחברה הישראלית ובוודאי ובוודאי על שירותי הדת שלנו ואני יודע – אתה עושה פרצוף, זה בסדר – אני יודע שאין וקשה להבין את זה, קשה להאמין בזה.

יחיאל חיליק בר: קשה להאמין או להבין שאני כחברה, כישראלי, כלבן, מתייחס באופן שהוא שונה וגזעני כלפי אתיופים, כי ברור אני לא גזען.

יחיאל חיליק בר: אף אחד מאיתנו לא גזען, בוודאי.

יחיאל חיליק בר: אבל כשאתה תפרוט את הרגשות ואת ההתייחסויות שלנו כחברה לאנשים האלה, בין אם זה בפרשה המזעזעת של המוהל הזה, שאגב איילת, אני שלחתי מכתב לשר הדתות שהבטיח לי שלא רק ייתן על זה תשובה, אלא גם ישעה אותו מתפקידו.

יחיאל חיליק בר: וזה שאומרים לי פה שהוא חזר לתפקד וחזר לעבוד ואני לא יודע אם זה נכון, זאת בושה גדולה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

יחיאל חיליק בר: אם מוהל בישראל – וזו דוגמא קטנה לדבר הרבה יותר רחב – מרשה לעצמו להתייחס לתינוק, כי הוא שייך לקהילה זו או אחרת או בצבע זה או אחר, כאיזה בשר ניסויים או בשר תותחים ואני אשמח לשמוע תשובות על הדברים האלה - זה אומר על הכל.

יחיאל חיליק בר: זה אומר על אלימות נגדם ואפליה נגדם מתוך המוסדות ואני יודע שקשה לנו להבין את זה, כי הרי כולנו חושבים שאנחנו מושלמים ואנחנו חלילה לא גזענים ואנחנו יודעים לקבל ולהכיל את כולם, אבל אנחנו לא ואני אומר לכם שאנחנו לא.

יחיאל חיליק בר: ולכן, אם אנחנו נמשיך את ההכחשה הפנימית הזאת, כבוד הראש, ולא נבין שיש פה טעות שעשינו, ולא, הטעות הזאת זה לא שהעלינו את אחינו מאתיופיה, זאת זכות.

יחיאל חיליק בר: כי אלה האנשים ששמרו את הדת הישראלית ואת ביתא ישראל - אם מישהו יודע פה מה זה ביתא ישראל - במשך אלפי שנים, שאני לא יודע כמה קהילות עשו את זה בצורה המדוקדקת הזאת.

יחיאל חיליק בר: חגגנו לא מזמן את חג הסיגד, שאם מישהו יודע פה מה זה חג הסיגד, מבין מאיפה ההשארה של החג הזה מגיעה מהמקורות היהודים ואני לא יודע כמה קהילות לבנות שימרו את הדבר החשוב הזה.

יחיאל חיליק בר: אבל זה לא משנה, אני לא בא לפה להטיף מוסר במורשת ומסורת.

יחיאל חיליק בר: אני רק רוצה להגיד שאנחנו קודם כל חייבים להסתכל לעצמנו בעיניים.

יחיאל חיליק בר: לפני שאנחנו מצטדקים ומתנצלים ואומרים להם מה פתאום ועכשיו בשביל עוד תקן אתם בוכים, אנחנו עשינו לכם ככה או להסתכל על איזה דברים נקודתיים שקידמנו, את בת הקהילה האתיופית ההיא לשופטת ואת ההוא לטייס ואת ההוא לסגן אלוף ולהרגיש שאנחנו טופחים לעצמנו על השכם בגלל שעשינו את הדברים הנקודתיים האלה.

יחיאל חיליק בר: להבין שזה לא תיקון.

יחיאל חיליק בר: זה להלבין בעיה הרבה יותר גדולה בכמה דברים נקודתיים שאנחנו באמת עושים לכם טובה שיש לכם שופטת ויש לכם קצין בכיר ויש לכם זה.

יחיאל חיליק בר: באמת.

יחיאל חיליק בר: אז לא, אנחנו לא עושים להם טובה.

יחיאל חיליק בר: יהדות אתיופיה לא פחות יהודית ולא פחות ישראלית מאף יהדות אחרת.

יחיאל חיליק בר: לא יהדות פולין, שיש לי רבע ממנה, לא יהדות מרוקו, שיש לי חצי ממנה ולא יהדות בריטניה, שהרבע האחרון שלי ממנה.

יחיאל חיליק בר: היא בדיוק אותו דבר ואני לא רוצה להגיד בהרבה מקרים אפילו יותר מכל אחד אחר.

יחיאל חיליק בר: ועד שאנחנו לא נסתכל לעצמנו בעיניים ונבין שהקהילה הזאת פועלת – ואני מדבר עם הצעירים שלהם ואני שותף בהרבה מאבקים שלהם – סובלת מאלימות וגזענות ויחס מפלה, משפיל וגזעני יום יומי, אתם יודעים מה הכי גרוע?

יחיאל חיליק בר: כולל מאנשים שחושבים שהם לא כאלה.

יחיאל חיליק בר: כי באמת אף אחד לא אוהב להסתכל בעיניים לעצמו ולהגיד אני נוהג בגזענות.

יחיאל חיליק בר: אני חלילה רואה בו פחות או יותר מאחר בגלל צבע עורו, אבל זה ככה.

יחיאל חיליק בר: והם מרגישים את זה.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר לכם שאם תכנסו לעומק של הקהילה הזאת, לנבכי הנפש שלהם ותבינו לא רק מה הם עברו כדי להגיע לכאן ואף אחד מהקהילות האחרות שלנו לא עברו את המסע שהם עברו כדי להגיע לכאן.

יחיאל חיליק בר: אלא מה הם חשים שהם מימשו את החזון הציוני בפועל, ברגל והגיעו לכאן לארץ המובטחת, כדי לנשק את אדמתה והם מגלים שהאדמה לא מנשקת אותם בחזרה, אלא הרבה פעמים יורקת להם בפרצוף.

יחיאל חיליק בר: עד שאנחנו לא נבין, אז יישבו פה נציגים מהרבנות וממשרדי הממשלה וימשיכו לתת לגדי תירוצים ולהגיד לו אתה לא צודק, אנחנו עשינו ככה ואנחנו טובים בזה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו ניכשל עד שלא נסתכל קודם כל בעצמנו, במראה, לפני שנסתכל להם בלבן של העיניים ובכהה של העור שלהם.

יחיאל חיליק בר: אני קורא לך, אדוני יושב הראש, במשפט סיכום: הוועדה הזאת צריכה לצאת עם החלטות אופרטיביות שיהיו גם נקודתיות לעניין של הקסים ולשכר המעליב והמשפיל שהם מקבלים על עבודתם, עבודה שמישהו אחר עושה בצבע אחר, מקבל עליה כפול; וגם אני חושב לעשות איזו שהיא קריאה לדיון אחר, שמתייחס לכל ההתייחסות שלנו לקהילת אחינו יוצאי אתיופיה, שהיא התייחסות שאני כישראלי אומר לך מכל הלב, פשוט מתבייש בה.

איתן כבל: תודה, תודה חבר הכנסת חיליק בר.

איתן כבל: בבקשה, איילת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חברי איתן כבל וחברי חיליק בר.

איתן כבל: חבר הכנסת אברהם נגוסה ידבר אחרי אילת.

איילת נחמיאס ורבין: אברהם, אנחנו כמובן שותפים להרבה דברים.

אברהם נגוסה: הייתי בבית הנשיא.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: שוב, גם אני מתנצלת כי אנחנו מעניקים היום את פרס יושב ראש הכנסת, אבל אני רוצה להגיד לכם גדי ומכובדי הקסים, ואני רוצה להגיד לך חיליק, אני ועוד איך הולכת להטיף לנו מוסר.

איילת נחמיאס ורבין: ועוד איך.

איילת נחמיאס ורבין: לכולנו וגם לרבנות וגם למשרד לענייני דת ואני רוצה להגיד לך משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הדברים שאסור לנו לעשות, אגב בעיקר בשביל קהילת יוצאי אתיופיה, הדבר הכי חשוב – בואו לא נעשה תחרות איזו קהילה עברה מה בדרך להגיע לארץ המובטחת.

איילת נחמיאס ורבין: אין תחרות.

איילת נחמיאס ורבין: כולם עברו דברים קשים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, זה דווקא הדבר שאנחנו למדנו מכל מה שאנחנו עברנו ביחס לשואה ולפרעות ולפרהוד ולכל זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא עושה תחרות.

איילת נחמיאס ורבין: אתם עברתם דרך קשה.

איילת נחמיאס ורבין: פנינה תמנו שטו חברתנו תמיד אומרת לי.

איילת נחמיאס ורבין: פעם דיברנו על תחבורה ציבורית ואמרתי לה שאני הייתי נוסעת בקו 5, אז היא הייתה אומרת לי אני נסעתי בקו 11.

איילת נחמיאס ורבין: לקח לי זמן עד שהבנתי שהיא מתכוונת לשתי הרגליים, זה הקו שבו היא נסעה כשהיא הגיעה לישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני אומרת בלי תחרות.

איילת נחמיאס ורבין: אתם כולכם אנשים טובים וגם במשרד הדתות אני מניחה יושבים אנשים טובים, אבל הניתוק, הניתוק.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, אגב, גדי, כן, טוב שאתה קישרת את זה לעניין המוהל, כי זאת רשעות ואכזריות לשמה, של בן אדם שלא צריך להיות בתוך המערכת, נקודה.

<צחי חמדני: הוא לא עובד במערכת.

<צחי חמדני: הוא בן אדם פרטי.

<צחי חמדני: מוהלים זה אנשים פרטיים.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, אתם תמצאו את הדרך לטפל בהם ואם לא אנחנו נמצא את הדרך לטפל בהם.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שיש לי להגיד לך.

איילת נחמיאס ורבין: כי אני הלכתי ל - - -

איתן כבל: צחי, תיכף תינתן לכם האפשרות להגיב.

<קריאה: את הרישיון הוא לא מקבל מאדם פרטי.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: היא הנותנת.

איילת נחמיאס ורבין: אני הלכתי לחברי אברהם נגוסה ואמרתי לו אתה יודע מה אברהם, בא נלך למשטרה ונגיש תלונה כנגד האיש הזה על פגיעה בחסר ישע.

איילת נחמיאס ורבין: אם זה מה שנותר לנו לעשות, בואו נעשה את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכנה לעשות את זה ברצון.

איילת נחמיאס ורבין: גם אמרתי לו אתה יודע מה, שיירה של חברי כנסת תלך איתך להגיש את התלונה הזאת במשטרה, אם זה מה שנותר לנו.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לעניינו כאן.

איילת נחמיאס ורבין: יש פה באמת אבסורד ולכן אמרתי כן, אני ועוד איך אטיף לנו מוסר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, אני לא זוכרת, ממש לא מזמן ראיתי שוב את המערכון של לול ואני אמרתי צריך לעשות מערכון לול חדש.

איילת נחמיאס ורבין: כי גם אנחנו צריכים לקבל את אחינו שהגיעו מאתיופיה ולהסתכל ולראות איך אנחנו מתנשאים עליהם.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: די.

איילת נחמיאס ורבין: זה באמת באמת סוג של התנשאות.

איילת נחמיאס ורבין: יושב כאן חבר שלנו, ערן חרמוני, שכמו שאמרת בהתחלה הוא מכיר את ענייני הקהילה מקרוב, אבל זה בכלל לא עניין שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: זה עניין שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: זה עניין שלנו, של כולנו.

איילת נחמיאס ורבין: ומה אנחנו עושים עם זה והאם אנחנו יודעים לספק את שירותי הדת למי שרוצה לקבל אותם בצורה שבה הם זכאים והמדינה במידה מסוימת הרי כבר הכירה בכך, כי היא מעסיקה את הקסים בחלקי משרות.

איילת נחמיאס ורבין: למה אנחנו צריכים להמשיך את ההתנהלות הבלתי מתקבלת על הדעת הזאת?

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, אני מסתכלת, יושבים מולי אנשים מכובדים.

איילת נחמיאס ורבין: אין לי שום השכלה – יש לי כמובן השכלה ייעודית – אבל אין לי השכלה רבנית גם מתוקף זה שכנראה אסור לי להיות רבנית במדינת ישראל ואני גם לא רבה, מה שנקרא, בשום קהילה אחרת בזרמים האחרונים - - -

<קריאה: וגם לא רבה.

איילת נחמיאס ורבין: לא, רבה כן.

איילת נחמיאס ורבין: לא כל הזמן, אבל זה המקצוע שלנו, לא?

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת אומרת, אנחנו לוקחים מהאנשים האלה, גם מהקהילות שלהם וגם מהם, לוקחים מהם את הכבוד שהם לא צריכים להתחנן אליו ולא צריכים לבקש אותו מאיתנו בכלל ואתם יודעים מה?

איילת נחמיאס ורבין: אני מתביישת שהם צריכים לבוא אלינו לבקש סעד.

איילת נחמיאס ורבין: אני ממש מתביישת בזה.

איילת נחמיאס ורבין: מצד שני זוהי עבודתנו ולכן אנחנו כאן.

איילת נחמיאס ורבין: גדי, הקשבנו לך רוב קשב ואני חושבת שפשוט באמת תודה רבה לך על זה שאתה מביא את הנושאים האלה לכאן.

איילת נחמיאס ורבין: גם לך, ערן.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איתן כבל: תודה חברת הכנסת איילת ורבין.

<קריאה: נחמיאס ורבין.

איתן כבל: אמרתי, היא אמרה לי.

איתן כבל: רק יש לנו בעיה, שנינו יותר מדי שנים ביחד.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה נכון, אבל זה קרה לי עם חיים ביבס היום.

איילת נחמיאס ורבין: זה שיש לי שם ארוך זה לא תירוץ.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת אברהם נגוסה.

אברהם נגוסה: תודה אדוני יושב הראש וחברי חברי הכנסת, מכובדי הקסים, נציגי משרד הדתות.

אברהם נגוסה: אני קודם כל מאד מברך על קיום המפגש.

אברהם נגוסה: אני מברך אותך שאתה מקיים את הדיון החשוב הזה.

אברהם נגוסה: לא יכולתי להיות מההתחלה, כי אני וחברת הכנסת נורית קורן חזרנו עכשיו מבית הנשיא.

נורית קורן: עשינו יום היסטורי.

אברהם נגוסה: זה יום גדול והיסטורי גם לקהילה שלנו, קהילת יוצאי אתיופיה בישראל, גם גאווה לקהילה וגם גאווה למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: שתי שופטות הושבעו היום יחד עם השופטים האחרים בבית הנשיא.

איתן כבל: את זה משרד הדתות לא צריך לאשר.

אברהם נגוסה: משם באנו ואני חושב שזו הדלת, זה השער.

אברהם נגוסה: זה נפתח ואני חושב שייכנסו עוד יותר הרבה בדרך הזו.

איתן כבל: בעזרת השם.

איילת נחמיאס ורבין: מרגש, מאד מרגש.

איתן כבל: באמת היסטוריה.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: וכמובן בנושא התקנים אני רוצה לעדכן אתכם.

אברהם נגוסה: מאז שנכנסתי הקסים נפגשו איתי.

אברהם נגוסה: נפגשתי גם כמה פעמים עם שר הדתות, בעיקר בעניין השלמת תקנים למשרה מלאה ל-15 קסים.

אברהם נגוסה: אתמול גם הייתה לנו פגישה בנושא הזה, כי אנחנו עובדים על זה מול משרד ראש הממשלה, במסגרת ועדת השרים.

אברהם נגוסה: התקנים ל-15 קסים עומדים על חצי משרה.

אברהם נגוסה: אי אפשר להמשיך בצורה כזאת.

אברהם נגוסה: המשכורת שהקסים מקבלים – כ-2,000 שקלים כפי שתיארו קודם, אני לא יודע אם זה גדל עכשיו, אבל בזמנו זה היה.

איתן כבל: אברהם ידידי, היה כאן היום דיון סוער בעניינים אחרים והיה גם יושב ראש הקואליציה, והוא אמר שאתם קיבלתם, רק סיעת הליכוד, 180 מיליון שקלים לחלק.

נורית קורן: תראה לנו איפה זה.

אברהם נגוסה: טוב, בואו - - -

איתן כבל: היה כתוב שמתוך זה - - -

נורית קורן: היה כתוב.

איילת נחמיאס ורבין: את לא קיבלת?

נורית קורן: אני לא קיבלתי.

איילת נחמיאס ורבין: גם אברהם לא קיבל.

אברהם נגוסה: בואו נעשה סדר.

אברהם נגוסה: אני לא חבר ועדת כספים, אז זה לא הגיע.

איתן כבל: הוא אמר שסיעת הליכוד קיבלה 180 מיליון שקלים, מתוך זה היה כתוב שהוא לבד קיבל 40 מיליון.

איילת נחמיאס ורבין: אברהם, אני רוצה להציע לך שאתה ודודי אמסלם תחזרו לעשות שביתה ואז יכול להיות שתקבלו חלק מהכספים הקואליציוניים האלה.

נורית קורן: כן.

איתן כבל: טוב, אברהם.

אברהם נגוסה: תראו, אני רוצה לעדכן.

אברהם נגוסה: באמת לזכות שר הדתות, הוא איתנו, השר אזולאי.

אברהם נגוסה: הוא איתנו, הוא נלחם איתנו.

איתן כבל: למי צריך ללכת?

אברהם נגוסה: אני אומר.

אברהם נגוסה: להשלים ל-15 קסים את המשכורת למשרה מלאה ולתקנים של - - -

נורית קורן: כמה כסף?

נורית קורן: יש כאן נציג אוצר?

נורית קורן: כמה כסף?

איתן כבל: כמה כסף זה?

אברהם נגוסה: סך הכל אנחנו מדברים על 32 מיליון שקלים ל-4 שנים.

<צחי חמדני: הרבה פחות.

נורית קורן: לא, לשנה.

אברהם נגוסה: לשנה בערך 8 מיליון שקלים.

<צחי חמדני: חצי מזה.

<צחי חמדני: 4 מיליון לשנה עם עוד 3.2 - - -

אברהם נגוסה: בדקתם את זה?

<צחי חמדני: בדקנו את זה.

<צחי חמדני: מהישיבה אתמול – 3.4 מיליון לשכר, השלמה של ה-15 תקנים ל-100% משרה ועוד 21 תקנים חדשים.

נורית קורן: אפשר לקבל את זה בכתב?

<צחי חמדני: השלמה של 15 ועוד 21 תקנים חדשים.

אברהם נגוסה: אז אני אומר אוקיי - - -

<צחי חמדני: ועוד 600,000 שקלים להכשרות שאנחנו מעוניינים לעשות.

איתן כבל: אני אאפשר לך עוד מעט, צחי.

אברהם נגוסה: אני מדבר ברמת המקרו.

אברהם נגוסה: את הפרטים אתם יודעים.

אברהם נגוסה: בזמנו דיברנו גם על עניין קבלת קהל של קסים.

אברהם נגוסה: כי מה קורה?

אברהם נגוסה: הציבור מגיע אליהם, אין להם לתת תה או קפה או משהו ואז אנחנו דיברנו וזה הסכום שדיברנו עליו.

אברהם נגוסה: אם זה מספיק ב-4 מיליון שקלים, זה בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אם זה מספיק.

אברהם נגוסה: אם זה נותן פתרון גם לתקנים החדשים.

<סמאי אליאס: אנחנו בעצם לא יודעים מה זה כולל.

אברהם נגוסה: בסדר.

איתן כבל: חברה, אני אתייחס לזה.

אברהם נגוסה: הוא מתמצה ברמה המקצועית, אז אני מקבל את מה שהוא אומר.

אברהם נגוסה: לכן מה שחשוב, אנחנו רוצים שתהיה החלטה בוועדת השרים.

אברהם נגוסה: די, מספיק שהקסים היום נמצאים במצב קשה.

אברהם נגוסה: הם לא יכולים לשרת את הקהילה כי המשרה לא מלאה והם צריכים לצאת באמצע, להסתובב ולחפש עבודה.

אברהם נגוסה: זה לא לכבודם וזה גם לא שירות לקהילה.

אברהם נגוסה: ולכן יש הסכמה מטעם שר הדתות להשלים את זה במסגרת ועדת השרים.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לקדם את זה ואני מקווה שזה יעלה בישיבה הקרובה.

אברהם נגוסה: אני אשמח לקבל עדכון מאז שאתמול נפגשנו בנושא הזה.

איתן כבל: תודה אדוני.

אברהם נגוסה: זה הנושא.

אברהם נגוסה: לגבי נושא המוהל, אני רוצה להתייחס.

אברהם נגוסה: בנושא המוהל, אנחנו חייבים לעגן את זה בחוק.

אברהם נגוסה: נכון, יש ועדה, אבל לוועדה אין הגנה חוקתית ולכן צריך לעגן בחוק.

אברהם נגוסה: אני יודע שבשבוע שעבר לא הצלחנו להעביר את זה בחוק, כי לא נעשתה עבודה מקדימה.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו שמנו את החוק מחדש, לאחר עבודה, בהסכמת הממשלה - - -

איתן כבל: אוקיי, אני אתייחס לזה.

אברהם נגוסה: להעביר בהסכמת הממשלה.

אברהם נגוסה: אלה הדברים.

איתן כבל: תודה אדוני.

<קריאה: מה עם התקנים החדשים?

איתן כבל: תן לי.

אברהם נגוסה: תקנים חדשים - - -

איתן כבל: אברהם, ברשותך.

אברהם נגוסה: טוב, בסדר.

איתן כבל: חברי, אני אתייחס לכל הדברים.

איתן כבל: אנחנו באנו לפה כדי לנסות להוציא את התוצאה.

איתן כבל: נורית, את רוצה בבקשה להתייחס?

נורית קורן: כן, בטח.

נורית קורן: איך לא?

איתן כבל: אחרי חרמוני.

נורית קורן: היום מבחינתי זה יום היסטורי.

נורית קורן: התחלתי את הבוקר בוועדת חוקה, אישרנו את הסרת החיסיון בנושא פרשת ילדי תימן ולמה אני מתחברת לפה?

נורית קורן: כי באיזה שהוא מקום אתה יודע, לתימנים היו בעיות בעת העלייה ועכשיו לוקחים את זה לעלייה האתיופית.

נורית קורן: אז אני ראיתי את הדבר - - -

אברהם נגוסה: תרשי לי מילה.

אברהם נגוסה: אני אומר לכם יישר כוח על המאמץ של חברת הכנסת נורית קורן להגיע ליום הזה, שיהיו לנו שתי שופטות.

נורית קורן: תודה, תודה.

אברהם נגוסה: ולכן אני רוצה להגיד לך תודה על מה שעשית.

נורית קורן: תודה רבה, תודה חבר הכנסת נגוסה.

נורית קורן: מבחינתי למה זה יום היסטורי, כי באמת המשכתי ואחר כך הייתי פה בכנסת ואחר כך המשכתי למשכן הנשיא, כשבמשכן הנשיא הגיעה לסוף הדרך העבודה המייגעת שלי למצוא מועמדים ממוצא אתיופי, שיבואו לוועדה למינוי שופטים, כי אני יושבת בוועדה וזה הדבר שישר ראיתי.

נורית קורן: אני הייתי בבית משפט, עשיתי התמחות ואני יודעת שאין – לא מתמחה ולא שופט.

נורית קורן: וישר ישבתי, ביקשתי מאברהם נגוסה – תביא לי מועמדים שיבואו ויעברו.

נורית קורן: ותודה לאל, הגיעו שלוש מועמדות והן מקצועיות ביותר.

נורית קורן: אף אחד לא עשה להן הנחה, אדוני יושב הראש.

נורית קורן: אף הנחה.

נורית קורן: חוץ מאשר לקדם אותן בתור, שום הנחה הן לא קיבלו.

נורית קורן: והן עברו בהצלחה יתרה את כל המבחנים.

נורית קורן: אני יודעת.

נורית קורן: אני יודעת.

נורית קורן: והיום, יחד עם הנשיא הצטלמנו איתן וזו היסטוריה.

נורית קורן: פתחנו את תקרת הזכוכית.

איתן כבל: יישר כוח.

נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שעכשיו שאני שומעת אני מזועזעת שהם מקבלים רק 2,000 שקלים, חצי משרה.

נורית קורן: מה זה?

נורית קורן: לא יכול להיות.

נורית קורן: אני מבקשת ממשרד הדתות וגם ממשרד האוצר לבוא, תגישו בפנינו את כל הנתונים שצריך ואנחנו נפעל יחד עם ד"ר נגוסה, יחד עם יושב הראש, אנחנו נפעל.

נורית קורן: אני מבטיחה שאני לא אשב בשקט.

נורית קורן: ואם צריך עוד, את כל החשבון תתנו לנו ואנחנו נלחץ.

נורית קורן: זה הזמן.

נורית קורן: אברהם, זה יהיה השכר שלי ושלך לכספים הקואליציוניים.

נורית קורן: אני רוצה להגיד תודה רבה לגדי יברקן, שהוא דואג לעדה.

נורית קורן: בא ומביא לכאן את הדברים וגם דואג לשאר הדברים האחרים.

נורית קורן: כל הכבוד לך.

נורית קורן: אתה עושה עבודה חברתית מצוינת, עלה והצלח.

<דסטה יברקן: תודה.

איתן כבל: תודה לך נורית.

איתן כבל: באמת תודה לך מעומק הלב.

איתן כבל: זה יום גדול כפול עבורך, גם על עבודתך.

איתן כבל: אני כבן העדה התימנית יכול לומר לכם שבאמת יישר כוח גדול.

איתן כבל: הצלחת איפה שרבים וטובים לפנייך לא הצליחו ויישר כוח גדול מגיע לך.

נורית קורן: תודה, תודה.

איתן כבל: וכמובן לעובדה שאת כחברה בוועדה למינוי שופטים, הייתה לך זכות להוביל ולהיות כוח מניע שהיום ברוך השם נבחרו שתי נשים לבית המשפט וזה רגע היסטורי.

נורית קורן: נכון.

איתן כבל: בוודאי בכל הנוגע לדברי ימי העדה כאן בישראל.

איתן כבל: יישר כוח.

נורית קורן: נכון.

נורית קורן: תודה רבה.

איתן כבל: ערן חרמוני, בבקשה.

<דסטה יברקן: רק מילה.

<דסטה יברקן: עורך דין ערן חרמוני מייצג את הקסים בנושא הזה מבחינה משפטית והוא עזר לנו גם לקדם את הדיון הזה בזכות קשריו גם עם יושב ראש הוועדה.

איתן כבל: ערן חרמוני הוא מבני טיפוחי.

<דסטה יברקן: כן.

<ערן חרמוני: מודה באשמה.

<ערן חרמוני: איתן וכל המכובדים צהריים טובים.

<ערן חרמוני: קודם כל אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת אין כבל, יושב ראש הוועדה, שנאותת לקדם ולקיים את הדיון הזה גם בימים הסוערים והעמוסים של טרום התקציב.

<ערן חרמוני: ותודה כמובן - - -

איתן כבל: והפוליטיים.

איתן כבל: את זה אתה יודע.

<ערן חרמוני: והפוליטיים.

נורית קורן: הפוליטיים במפלגה?

איתן כבל: לא, לא, הוא יודע.

<ערן חרמוני: תודה למכובדי, לחברי הכנסת שהגיעו, חיליק בר ואיילת נחמיאס ורבין שהיו, נורית קורן ואברהם נגוסה.

<ערן חרמוני: תודה רבה.

<ערן חרמוני: אני רוצה גם להודות מקרב לב לאמון, לקס סמאי, לקסים, לגדי יברקן חברי.

<ערן חרמוני: בשבילי, אני רוצה שתבין איתן.

<ערן חרמוני: כשמנסים להבין את המשמעות שיש לקסים בקרב יוצאי אתיופיה בישראל, אני אומר לך שאני מתרגש מזה שיש לי את הזכות לבוא ולנסות להביע את קולם.

<ערן חרמוני: עכשיו לגופו של עניין.

<דסטה יברקן: דרך אגב, עורך דין חרמוני עושה את זה בהתנדבות מלאה.

<דסטה יברקן: הוא לא מקבל שכר.

<ערן חרמוני: ברור, אוי ואבוי.

<ערן חרמוני: עכשיו לגופו של עניין.

<ערן חרמוני: איתן, אנחנו הרבה פעמים, כשמנסים לדבר על הנושא של הגזענות והדעות הקדומות כלפי יוצאי אתיופיה בישראל, יש הרבה אנשים שאומרים זה בכלל לא עניין.

<ערן חרמוני: אין פה איזו שהיא אפליה ממסדית.

<ערן חרמוני: זה לא משהו שקבוע בחוק.

<ערן חרמוני: יכול להיות שיש אנשים, יש בכל חברה, יש יותר יותר גזענים, פחות גזענים.

<ערן חרמוני: זה משהו שקורה תוך כדי, משהו טבעי לכאורה.

<ערן חרמוני: אז אני מצטער לנפץ את המיתוס ואני רוצה שתדע שבמדינת ישראל לצערי הרב לאורך השנים יש גזענות ואפליה ממוסדת.

<ערן חרמוני: ואיפה רואים את זה?

<ערן חרמוני: אנחנו רואים את זה באלימות המשטרתית.

<ערן חרמוני: אנחנו רואים את זה לצורך העניין לא מעט פעמים בשירותי הדת.

<ערן חרמוני: אני יכול לספר לך, אלה דברים שלמדתי על בשרי, אחרת אנחנו אולי גם לא היינו יודעים את זה.

<ערן חרמוני: כשאני נישאתי מן הסתם לא יכולתי להירשם במועצה הדתית.

<ערן חרמוני: על מה ולמה?

<ערן חרמוני: אנחנו עד לא מזמן היינו פסולים.

איתן כבל: כשרצית להינשא לרעייתך?

<ערן חרמוני: נכון, נכון.

<ערן חרמוני: אני ורעייתי, רעייתי נולדה באתיופיה, לא יכולנו להירשם במועצה דתית.

<ערן חרמוני: אני אומר את זה.

איתן כבל: איך הוא נהיה מומחה לעניינים מדיניים?

<ערן חרמוני: יש דברים שתוקנו.

אברהם נגוסה: אני חשבתי שגם לאשכנזים יש.

אברהם נגוסה: אז עכשיו אני מבין.

נורית קורן: אבל אנחנו יודעים שיש אפליה בארץ.

נורית קורן: אני מתקנת אותה, לאט לאט.

<ערן חרמוני: זו כדוגמא ואנחנו גם מכירים את הנושא של תרומות הדם, שרק לאחרונה התבשרנו על הנוהל שאנחנו מקווים באמת שיקרום עור וגידים.

<ערן חרמוני: לגבי העניין שלשמו התכנסנו, אני רוצה לעשות קצת סדר בנתונים.

<ערן חרמוני: בשנת 1992 הייתה החלטת ממשלה קודמת, שלמעשה ניתנו שם כ-70 תקנים לקסים, קצת מעבר לזה.

<ערן חרמוני: העניין הוא שההחלטה הזאת, עד כמה שהייתה מבורכת, היה בה גם פגם מסוים.

<ערן חרמוני: התקנים ניתנו כתקנים פרסונאליים.

<ערן חרמוני: מה הכוונה?

<ערן חרמוני: שלצורך העניין זה לא שתקן הולך ותקן בא.

<ערן חרמוני: אם חלילה וחס לא עלינו הגיע קיס ל-120, אז זה לא שבא ונכנס קס אחר בנעליו.

<ערן חרמוני: עכשיו, שתבינו את הפרופורציות.

<ערן חרמוני: בשנת 1992 היו הרבה פחות יוצאי אתיופיה בקרב החברה הישראלית ואנחנו צריכים לזכור שמדובר פה בצרכים שוטפים של הקהילה.

<ערן חרמוני: חמי וחמותי כמו שגדי ציין, לא יאכלו בשר שלא עבר שחיטה של קס.

<ערן חרמוני: כשיש חתונה, כשיש בר מצווה, הקהילה זקוקה לשירות הזה.

<ערן חרמוני: עם השנים באמת באופן טבעי הלך ופחת מספר הקסים, שהם נגזרת של התקנים משנת 1992.

<ערן חרמוני: הם זה התחיל בלמעלה מ-70, היו אנחנו מדברים בערך על כ-30 תקנים היסטוריים.

<ערן חרמוני: בשנת 2006 הייתה החלטת ממשלה שבאמת העניקה עוד תקנים בחצאי משרה.

<ערן חרמוני: הזכירו פה את המספר 15 תקנים, אני חשבתי קצת פחות, 13, אבל לא נלך על זה לרבנות.

<ערן חרמוני: מדובר פה למעשה גם בחצי משרה של תקן ואני יכול להגיד שגם על פי החלטת ממשלה מדובר בחצי תקן של רב שכונה וגם זה לא מיושם.

<ערן חרמוני: הם לא מקבלים את התנאים של רב שכונה.

<ערן חרמוני: בנוסף לזה, חוץ מאותם תקנים שלמעשה חסרים, שאנחנו מבקשים את ההשלמה שלהם, יש גם 12 קסים ללא תקנים בפועל הלכה למעשה.

<ערן חרמוני: היום אנחנו מדברים על כ-140,000 יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

<ערן חרמוני: זה הרבה יותר חתונות, זה הרבה יותר בר מצוות, זה הרבה יותר בת מצוות.

<ערן חרמוני: לפעמים גם יש לא עלינו אבל וגם הדברים האלה דורשים כמובן את ההתייחסות, את הטיפול, את השירותים.

<ערן חרמוני: אנשים לא יכולים לעשות את זה בסוף אם הם לא נמצאים ופנויים לזה.

<ערן חרמוני: מה שאנחנו מבקשים למעשה זה לעשות משהו שמדינת ישראל לא תמיד מתמחה בו וזה אלף לתקן עוול, אבל גם לעשות את זה במקום שצופה פני עתיד.

<ערן חרמוני: אנחנו לא רוצים לקבל את אותה החלטה משנת 1992 ואז בעוד 20 שנה נצטרך לחזור לוועדת הכלכלה.

<ערן חרמוני: אז מה צריך לעשות?

<ערן חרמוני: קודם כל אנחנו מבקשים להשלים את חצאי התקנים לתקנים מלאים.

<ערן חרמוני: אי אפשר בן אדם בחצי עבודה, זה דבר ראשון.

<ערן חרמוני: וליישם את החלטת הממשלה שמשווה את זה לתקן של רב שכונה.

<ערן חרמוני: דבר שני, לקלוט את התקנים.

<ערן חרמוני: זה כ-12 תקנים פחות או יותר שהיום אין לקסים וזה דרוש.

<ערן חרמוני: דבר נוסף, לקבל החלטה צופה פני עתיד, לקחת בחשבון שמן הסתם יש גידול טבעי, יש הכשרה של קסים בעתיד.

<ערן חרמוני: אז אנחנו גם מבינים שיש לזה עלויות תקציביות, אז מגדירים מראש כמה קסים נוספים אפשר לקלוט בכל שנה.

<ערן חרמוני: דרך אגב, דבר דומה עשו בחוק המכינות הקדם צבאיות, שיש תקצוב למכינות קדם צבאיות והן מקבלות תקציב מהמדינה, אז לקחו מראש.

<ערן חרמוני: החוק כבר קובע שבכל שנה יינתנו עוד תקנים.

<ערן חרמוני: אחוז מסוים.

<ערן חרמוני: נגזרת מסוימת.

<ערן חרמוני: אני חושב שזה הדבר הנכון ביותר לעשות.

<ערן חרמוני: איתן, אני אגיד מילה אחרונה.

<ערן חרמוני: אני חושב שלא צריכים חוק בשביל זה.

<ערן חרמוני: מה, רוצים שיעשו חוק בשביל?

<ערן חרמוני: יש דברים שזה בושה אם צריך לחוקק בשבילם.

<ערן חרמוני: זה דברים פשוטים,ם זה דברים טריוויאליים, אלמנטאריים.

<ערן חרמוני: זה לא לכבודה של הכנסת שהיא תצטרך לחוקק את זה.

<ערן חרמוני: צריך פשוט לקבל את ההחלטות הנדרשות.

<ערן חרמוני: אז אני מודה לך על קיום הדיון ותודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו נקשיב.

איתן כבל: אני קודם כל מציע ששניים שלושה מהקסים יתנו התייחסות ואחר כך אנחנו נעבור לראות אם אנחנו מסוגלים לקבל תשובות שיכולות לקבל אותנו.

איתן כבל: בבקשה.

נורית קורן: אני מתנצלת שאני יוצאת.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: תודה לך נורית.

איתן כבל: כן אדוני.

איתן כבל: רק שם ותפקיד בבקשה.

<סמאי אליאס: לי קוראים קס סמאי אליאס.

<סמאי אליאס: אני יושב ראש המועצה הרוחנית של כוהני הדת יוצאי אתיופיה ואני מברך על היום הזה ברשות יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת איתן כבל, כבוד חברי הכנסת האחרים, אברהם נגוסה, כמובן גדי, חברינו היקר שמלווה אותה מלכתחילה ועורך הדין ערן, שלא מזמן הכרנו אותו, אבל הוא מאד מאד לבבי ועם רצון רב ואני מקווה שבעצם זו הדרך להושיע את הבעיה האקוטית הזו.

<סמאי אליאס: לפעמים אני מתבייש לומר, איך אנחנו צריכים להילחם על הדבר הזה?

<סמאי אליאס: באמת, כמדינת ישראל, כיהודים לכל דבר וכנותנים שירות, אנחנו צריכים להיאבק על הדבר הזה?

<סמאי אליאס: לפעמים קשה לי מאד אפילו לומר את הדברים האלה.

<סמאי אליאס: ובכל זאת אנחנו במצב הזה.

<סמאי אליאס: אני בעניין הזה כבר 15 שנה כמנהל המכהן בתפקיד קס ומאז שאני מכיר בעצם אנחנו במאבק הזה.

<סמאי אליאס: מאבק על מה?

<סמאי אליאס: על הלחם, על האוכל.

<סמאי אליאס: על זה.

<סמאי אליאס: לא על הדברים המהותיים לצערי הרב.

<סמאי אליאס: ברשותכם, אני אקריא כלשונה את בסיס ההחלטה שהייתה ב-28 במרס 2010 לגבי תוספת תקנים של 15 קסים.

<סמאי אליאס: אז ההחלטה הייתה כתובה ככה: בעקבות הגידול באוכלוסיית האתיופים בישראל ולאור העובדה שהעלייה מאתיופיה נמשכת גם בימים אלה, גבר הצורך בהכוונה רוחנית דתית על ידי ההקסים במתן שירותי דת ברוח המסורת שנהוגה באתיופיה, בנוסף לשירותי הדת הניתנים על ידי רבנים מטעם הקהילה.

<סמאי אליאס: נמצא כי הצורך בשירותים רוחניים ודתיים הנטועים במסורת הקהילה האתיופית ומסופקים על ידי הקסים, ממשיך להתקיים בעיקר בקרב האוכלוסייה המבוגרת יותר.

<סמאי אליאס: הקסים החדשים יועסקו בתנאי רבני שכונות, לרבות גיל הפרישה לגמלאות במקום מגוריהם והעתקת מקום מגוריהם לגבולות בדבר קרבת משפחה ועל פי כללים שיקוימו על ידי המשרד לשירותי דת.

<סמאי אליאס: עוד נמצא שככל שנדרשת תוספת תקציב לאיוש התקנים, אגף התקציבים יקצה למשרד לשירותי דת את התוספת הדרושה.

<סמאי אליאס: זה בעצם סיכום ההחלטה שהייתה, אבל לצערי הרב מאז בעצם, כפי שראיתם, השכר של חצי משרה זה 2,000 שקלים.

<סמאי אליאס: זה לא חצי משרה.

<סמאי אליאס: רבני שכונות בחצי משרה מקבלים 2,000 שקלים?

<סמאי אליאס: אני מסופק בעניין הזה ואני יודע שזה לא.

<סמאי אליאס: דבר נוסף.

<סמאי אליאס: התנאים הנלווים לכך, אין תקציב.

<סמאי אליאס: כלומר פעילות כמו שציין את זה חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, אין תקציב לפעילות רוחנית של לתת שירות לקהילה כמו אירועי חגים, תשלום עבור מרצים בקהילה.

<סמאי אליאס: אין חדר לקסים לתת שירות - לא לכולם - אולי לבודדים - חדר לקבלת קהל.

<סמאי אליאס: הם נאלצים לקבל את האנשים שלהם בבתי כנסת, בבית הפרטי שלנו וככה אין עם מי לדבר גם בעניין הזה.

<סמאי אליאס: ממש כנטע זר.

<סמאי אליאס: במשרד המועצות הדתיות כשאנחנו שואלים, בדרך כלל אומרים אתם לא עובדים שלנו.

<סמאי אליאס: לכו למשרד הדתות.

<סמאי אליאס: אלה בעצם התשובות שאנחנו מקבלים.

<סמאי אליאס: בעצם המצב הוא קשה.

<סמאי אליאס: אז מה אנחנו ביקשנו, כפי שכולם ציינו, קודם כל השלמת השכר ל-100% משרה.

<סמאי אליאס: תוספת של 13 קסים שמשרתים ופועלים.

<סמאי אליאס: כל אחד כבר למעלה מ-3-4-5 משרתים בפועל.

<סמאי אליאס: וכמובן התנאים הסוציאליים.

<סמאי אליאס: אלה בעצם הדרישות.

<סמאי אליאס: אני מודה על ההזדמנות שניתנה לנו ואני מברך את כל מי שנתן את התמיכה שלו.

<סמאי אליאס: תודה.

איתן כבל: תודה כבודו.

איתן כבל: כן, ברשותכם, מי מכם ייתן התייחסות?

איתן כבל: צחי, אתה ראשון?

<צחי חמדני: כן.

איתן כבל: רק שם ותפקיד ברשותך.

<צחי חמדני: צחי חמדני, יועץ מקצועי לשר לשירותי דת.

<צחי חמדני: קודם כל אני חייב לציין שבזימון לוועדה אמרו לנו שאנחנו מוזמנים לנושא הכשרות ופה עלו נושאים אחרים.

<צחי חמדני: אני גם מצטער על האיחור שנגרם בגלל עיקוב בכניסה לפה.

<צחי חמדני: אז לא שמעתי את כל מה שאמר גדי, אבל אני אתייחס למה שכן שמעתי, עד כמה שאני יכול.

<צחי חמדני: ראשית, אני רואה חשבון במקצועי.

<צחי חמדני: כאשר אני מקבל רישיון זה ממשרד המשפטים, מועצת רואי החשבון.

<צחי חמדני: אם אני עשיתי תקלה בענייני, לא באים למועצת רואי החשבון וטוענים שמועצת רואי החשבון לא בסדר.

<צחי חמדני: אני אדם פרטי וככל שאני אדם פרטי, בוא נניח שאני רואה חשבון פרטי, ככל שעשיתי משהו לא בסדר, טוענים כלפי צחי כרואה חשבון, לא כלפי מועצת רואי החשבון ולא כלפי משרד המשפטים.

<צחי חמדני: לכן לבוא - - -

<ירון יחיאס: בוודאי שכן.

<ירון יחיאס: יש חוק רישוי.

<ירון יחיאס: זה לא נכון מה שאתה אומר עובדתית, מבחינה משפטית.

<צחי חמדני: לא.

<צחי חמדני: אני יכול לתת לך עשרות דוגמאות של עורכי דין ושל - --

איתן כבל: מה שמך רק לפרוטוקול.

<ירון יחיאס: ירון מארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה ישראל.

איתן כבל: תודה.

<צחי חמדני: אני יכול לתת לך עשרות דוגמאות.

<צחי חמדני: לא שאני טוען שאין מה לדבר עם המשרד לשירותי דת.

<צחי חמדני: אני לא טוען את זה.

<דסטה יברקן: אתה מדבר על המוהל?

<צחי חמדני: אני מדבר כרגע על מוהלים.

<צחי חמדני: אז צריך לזכור שדרך אגב גם לא המשרד נותן רישיון למוהלים.

<צחי חמדני: המשרד לשירותי דת לא נותן רישיון.

<ירון יחיאס: ועדה בין משרדית.

<צחי חמדני: ועדה בין משרדית של הרבנות ומשרד הבריאות.

<צחי חמדני: כלומר צריך לדון עם שני הגופים האלה בזה.

<צחי חמדני: למשרד לשירותי דת אין מחלקה שבכלל דנה במוהלים, עוסקים במוהלים, לא כלום, רק לרבנות.

<צחי חמדני: הרי יש ועדה בין משרדית של הרבנות הראשית ומשרד הבריאות שדנה.

<צחי חמדני: גם הם, שוב, הם לא גוף, צריך לזכור שמוהלים הם אנשים פרטיים, שסך הכל קיבלו איזה שהוא סמי רישיון.

<צחי חמדני: זה אפילו לא רישיון כמו רואי חשבון או עורך דין.

<צחי חמדני: זו ועדה בין משרדית.

איתן כבל: בוא נתייחס לזה ברשותך.

איתן כבל: חברים, אני אתייחס לזה.

<צחי חמדני: לעניין הקסים.

<צחי חמדני: קודם כל בעניין רבני שכונות.

<צחי חמדני: כבר משנת 2004 האוצר לא מתקצב ולא מאשר רבני שכונות.

<צחי חמדני: היחידים שנכנסו למערכת מאז אותה שנה זה קסים.

<צחי חמדני: חבר הכנסת נגוסה יודע כמה השר רוצה ומעוניין, אפילו יותר מהקסים.

<צחי חמדני: הוא רוצה שיהיו הכשרות, שקסים יהפכו לרבנים.

<צחי חמדני: הוא רוצה שיהיה עתיד לקהילה האתיופית בדמות הכשרות רציניות שבעתיד הם יוכלו להתמודד על רבני עיר, רבני שכונות ולא רק מעמד של קסים.

<צחי חמדני: כי אם היום יש ועדת איתור לרב עיר, קס לא יכול להתמודד.

<צחי חמדני: קס לא יכול להתמודד כי אין לו שום הכשרה, לא יורה-יורה ולא של רב עיר.

<צחי חמדני: חבר הכנסת נגוסה מכיר ויודע, השר במסגרת ועדת שרים - שהחליטה לתקצב כסף לעדה האתיופית - מעוניין שיהיה כסף גם להגדיל את המשרה של ה-15 קסים מ-50% משרה ל-100% משרה.

<צחי חמדני: הוא רוצה שיהיו עוד 21 רבנים.

<צחי חמדני: הוא רוצה שתהיה שם הכשרה לרבנים האלה, שיתמודדו - - -

איתן כבל: דרך אגב, סתם אני רוצה לשאול שאלה לידע אישי.

איתן כבל: האם יש יוצאי אתיופיה, החברה שהגיעו מאתיופיה או נולדו כבר בארץ, שכבר לומדים במסגרות ישיבות רגילות?

<צחי חמדני: ודאי שיש.

<צחי חמדני: ודאי.

<צחי חמדני: יש גם במכינות הקדם צבאיות, יש בישיבות, יש בהכל.

אברהם נגוסה: יש בערך 40 רבנים שלמדו בישיבה וקיבלו הסמכה, מתוכם 22 עובדים במשרה מלאה.

<דסטה יברקן: אדוני יושב הראש, במקרה בכובע האחר שלי אני ראש מכינה קדם צבאית למנהיגות.

<צחי חמדני: כן, אבל לכולם נתתם לדבר.

<צחי חמדני: אז תנו לי להגיב.

איתן כבל: אל תדאג.

איתן כבל: אתה ממהר?

<דסטה יברקן: אז אל תיתן דוגמאות שאין בהן - - -

איתן כבל: צחי - - -

<דסטה יברקן: דוגמאות של מה?

<דסטה יברקן: אין תלמידים שיושבים בכולל ולומדים - - -

<צחי חמדני: אני לא נתתי דוגמאות.

<צחי חמדני: יושב הראש שאל, אני עניתי לשאלה שלו.

איתן כבל: גדי, שאלתי שאלה אחרת.

<דסטה יברקן: אבל לא לדבר על משהו שהוא - - -

<צחי חמדני: אני לא הבאתי את זה כדוגמא.

<צחי חמדני: זה לא תשובה.

<דסטה יברקן: לגבי השר שלך.

<דסטה יברקן: שלי.

<דסטה יברקן: שר הדתות שלנו.

<דסטה יברקן: אני ימנה לך את השמות של האנשים שעמדו במשרד הזה וליוויתי את הנושא הזה ואתה כבר תבין שאני מכיר את הנושא הזה, סליחה, טיפה, יום אחד יותר ממך.

<דסטה יברקן: מעורך דין שפיגלר בתקופתו של ראש הממשלה שרון.

<דסטה יברקן: אחר כך - - -

<צחי חמדני: אני לא חולק עליך, אבל תן לי לענות.

<דסטה יברקן: שנייה.

<דסטה יברקן: תן לי להסביר לך.

<דסטה יברקן: אתה מדבר - - -

<צחי חמדני: אבל אתה סטית לנושא - - -

<דסטה יברקן: שר הדתות לא בעד הקסים, נקודה.

<דסטה יברקן: הוא לא תומך.

<דסטה יברקן: אני ישבתי איתו שש פעמים.

<דסטה יברקן: תוציא את הפרוטוקול שלך.

<דסטה יברקן: אני יזמתי איתו פגישה לפני חצי שנה.

<דסטה יברקן: ישבתי איתו, הוא אמר שייתן לי פרוטוקול של הישיבה, את הסיכום שלה תוך שבוע.

<דסטה יברקן: אני לא ראיתי שום פרוטוקול.

<דסטה יברקן: אתה חדש כנראה.

<דסטה יברקן: אותך לא ראיתי.

<דסטה יברקן: היועץ שלו כבר הפך לחבר כנסת ואל תמרח אותנו.

<דסטה יברקן: תן תשובה.

<צחי חמדני: אני לא מורח אותך, אני אומר חד וחלק - - -

אברהם נגוסה: גדי במה?

אברהם נגוסה: בהשלמת 15 קסים או בתחום אחר?

<דסטה יברקן: כולל.

<דסטה יברקן: גם בהשלמה של 15 קסים.

<דסטה יברקן: חבר הכנסת נגוסה יזם את הדיון לפני שלושה חודשים אצלך.

<דסטה יברקן: אמרו תוך 30 יום נותנים תשובה.

<דסטה יברקן: אפילו לא החזירו תשובה.

<צחי חמדני: גדי, שאלת שאלה - - -

<דסטה יברקן: סליחה - - -

<צחי חמדני: גדי, אני יועץ מקצועי, אני לא איש פוליטי.

<צחי חמדני: אני לא מדבר פוליטית ואני גם לא אדבר פוליטית.

<צחי חמדני: אני אדם מקצועי ואם אתה רוצה לשמוע ממני מקצועית ותשובות ענייניות ואתה רוצה להיות אופרטיבי, אני אהיה אופרטיבי ואני אענה לך.

<צחי חמדני: אם אתה רוצה להתנגח פוליטית, זה לא איתי.

<צחי חמדני: אתה לא תקבל את זה.

איתן כבל: בבקשה, בבקשה.

<צחי חמדני: אני עונה לך מה השר רוצה והשר אומר חד משמעית וחבר הכנסת נגוסה מכיר את זה.

<צחי חמדני: בקשר ל-15 קסים, המטרה זה להעלות להם מ-50% ל-100% חד וחלק.

<צחי חמדני: בקשר למעבר לזה, השר אומר חד משמעית והוא ימשיך להגיד – הוא נגד המשך של קסים.

<צחי חמדני: הוא רוצה - - -

<דסטה יברקן: אני יודע.

<צחי חמדני: ואני אומר לך גם למה.

<צחי חמדני: כי לקסים אין השכלה רלבנטית.

<צחי חמדני: זה כמו שתגיד לי אני ממשיך להכשיר מנהלי חשבונות ויועצי מס ולא רואה חשבון.

<צחי חמדני: לא.

<צחי חמדני: להיפך.

<צחי חמדני: הוא אומר אני רוצה אותם בחוד החנית.

<צחי חמדני: אני רוצה אותם בהכשרה לרבני עיר, בהכשרה ליורה יורה.

<צחי חמדני: אני רוצה שיוכשרו.

<צחי חמדני: והוא מדבר על לעשות 21 תקנים לרבנים, לא לקסים.

<צחי חמדני: לרבנים יוצאי העדה האתיופית.

<קריאה: מי צריך רב?

<צחי חמדני: סליחה - - -

<קריאה: זה תהליך שלדעתי - - -

<צחי חמדני: קסים זה דבר שאתה ממשיך להנציח, מבחינת השר, בעיה.

איתן כבל: אני אתייחס לזה.

<צחי חמדני: כי אחרי זה אתה תבוא ותגיד למה הקס לא מסוגל להתמודד, למה אין מקרב הקהילה היהודית האתיופית רב עיר.

<צחי חמדני: נכון?

<קריאה: לא רוצים.

<צחי חמדני: אז אתם רוצים?

<צחי חמדני: אין לא רוצה, אבל השר - - -

<ערן חרמוני: אתם רוצים להכחיד את המוסד הזה.

<ערן חרמוני: זה מוסד שקיים 2,500 שנה, אתם רוצים להכחיד אותו?

<צחי חמדני: אנחנו לא רוצים להכחיד.

<דסטה יברקן: אל תדבר פוליטית.

<דסטה יברקן: אתה עכשיו מדבר פוליטית.

<דסטה יברקן: אתה מציג את עצמך כאיש מקצוע - - -

<צחי חמדני: אני לא מדבר פוליטית.

<צחי חמדני: אני אומר לך מה הגישה של השר ו - - -

<דסטה יברקן: אתה מדבר, תקשיב לי, סליחה, תסלח לי - - -

<צחי חמדני: הרב הראשי ליהדות אתיופיה כרגע - - -

<דסטה יברקן: אתה - - -

<צחי חמדני: שנייה, תן לי לדבר.

<צחי חמדני: הרב הראשי ליהדות אתיופיה - - -

<דסטה יברקן: לא.

<דסטה יברקן: אז אל תדבר פוליטיקה.

<צחי חמדני: שנייה, אני אומר לך את המצב כמו שאני מכיר אותו - - -

איתן כבל: גדי די, אני לא מרשה לך יותר לדבר.

איתן כבל: הוא יסיים, אני אתייחס.

איתן כבל: אני גם יודע להתייחס.

<דסטה יברקן: סליחה.

<צחי חמדני: הרב הראשי ליהדות אתיופיה, שלצערי הרב היום הוא חולה ונבצר ממנו להגיע, הרב הדנה, מכיר - - -

<פנטהון אספה-דויט: סליחה, ההגדרה הזאת לא מתאימה, אדוני.

<פנטהון אספה-דויט: ההגדרה הזאת לא מתאימה כי הוא פקיד והוא לא רב ראשי.

<פנטהון אספה-דויט: אין לו סמכויות.

איתן כבל: סליחה, מה שמך?

<פנטהון אספה-דויט: פנטהון אספה דויט מנכ"ל עמותת טבקה.

<פנטהון אספה-דויט: אין לו סמכויות, אין לו שום דבר.

<פנטהון אספה-דויט: הוא פקיד במשרד, אדוני.

<פנטהון אספה-דויט: אין לו שום - - -

<צחי חמדני: בסדר.

<צחי חמדני: אוקיי, אז הרב הדנה - - -

<פנטהון אספה-דויט: לא, אז לדייק בדברים בבקשה.

איתן כבל: תודה, תודה.

איתן כבל: הדברים נכתבו גם בפרוטוקול, תודה.

<צחי חמדני: הרב הדנה וחבר הכנסת נגוסה מכירים את הנושא.

<צחי חמדני: הם יודעים שהמטרה היא להכשיר, שוב, אני אומר, לפתוח עוד 21 תקנים של רבנים מהקהילה האתיופית, לקחת את ה-15 קסים ולהעלות אותם ל-100% משרה.

<צחי חמדני: יצוין בקשר לשכרם.

<צחי חמדני: המשרד לא קובע את שכרם.

<צחי חמדני: בעניין התקצוב, מי שצריך להביא את זה זה ידידי היקר פה ממשרד האוצר, מאגף התקציבים, יובל והממונה על השכר צריך לאשר את זה.

<צחי חמדני: כרגע המשרד מעביר את מה שהוא מקבל עבור הקסים.

<צחי חמדני: המשרד יותר מישמח שתנאי שכרם יושוו.

<צחי חמדני: ברגע שיתקבל תקציב מהאוצר, ברגע שהממונה על השכר יאשר לשלם להם את מה שמגיע להם.

<צחי חמדני: אני אומר את זה, גם השר חושב שזה ביזיון השכר ששולם להם היום.

<צחי חמדני: גם השר חושב שזה לא בסדר.

<סמאי אליאס: אבל הוא לא מבקש.

<סמאי אליאס: איך זה הגיוני שלא.

<סמאי אליאס: הוא הרי לא מבקש.

<סמאי אליאס: ב-18 ביולי, כאשר אברהם נגוסה בוועדת העלייה והקליטה שאל למה המשרד לא מגיש את הבקשה למשרד ראש הממשלה, לא הייתה להם תשובה.

<סמאי אליאס: לא הייתה להם תשובה.

<סמאי אליאס: נציגת ראש הממשלה הייתה בישיבה ואמרה שמשרד הדתות לא הגיש ולא ביקש.

<צחי חמדני: אתה בטוח שזה היה במאה אחוז?

<סמאי אליאס: כן, כן, זה היה.

<צחי חמדני: אתה מערבב נושאים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני אתייחס, ברשותכם.

איתן כבל: תרשו לי.

איתן כבל: אני נותן לכם, לא מפריע לכם.

איתן כבל: בדרך כלל אצלי אף אחד לא מדבר ואני נותן לכם ככה.

איתן כבל: בבקשה.

<צחי חמדני: בקיצור, המשרד בעד הצעת מחליטים שאנחנו - - -

איתן כבל: אוקיי, הבנתי, הבנתי.

איתן כבל: לאדוני יש עוד משהו להבהיר?

איתן כבל: אוקיי, תודה.

אברהם נגוסה: מתי תהיה הצעת המחליטים?

איתן כבל: תיכף אני אשאל, אברהם נגוסה.

איתן כבל: אני אתייחס להכל.

איתן כבל: נציג האוצר, אתה רוצה להתייחס ברשותך?

<יובל טלר: זה נושא שיותר רלבנטי למשרד ה - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני ברשותכם רוצה להתייחס.

איתן כבל: נציג הרבנות הראשית, אתה רוצה להתייחס?

איתן כבל: אתה לא חייב.

איתן כבל: אם אין לך מה להגיד עדיף שלא תגיד.

איתן כבל: אני אומר את זה לא חס וחלילה ב - - -

<רפאל יוחאי: אז אני רוצה.

איתן כבל: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<רפאל יוחאי: שמי רפאל יוחאי, מנהל תחום אכיפת חוק איסור הונאה וכשרות ברבנות הראשית לישראל.

<רפאל יוחאי: אני לא אתייחס לצד הפרקטי, שזה למעשה מה שמבוקש פה, לביטוי לכבוד שניתן למה שמכונה העדה האתיופית.

<קריאה: למה מכונה?

<רפאל יוחאי: לא, זאת אומרת זה לעניין ההגדרתי.

<רפאל יוחאי: חלילה, חלילה.

<ירון יחיאס: זה בתפיסה.

איתן כבל: עזוב עכשיו, נשמה.

איתן כבל: אנחנו לא נפתור פה עכשיו את כל הבעיות.

איתן כבל: תנו לנו לפתור את מה שסיכמנו שאנחנו רוצים לפתור.

<רפאל יוחאי: פשוט לעניין המהותי.

<רפאל יוחאי: אחד מהיסודות של היהדות זה ואהבת לרעך כמוך ואכן כתושב עפרה, אצלנו ביישוב אנחנו מחבקים את כל העדה.

<רפאל יוחאי: כשיש את הסיגד אנשים משתפפים בו והעסק הזה לחלוטין בגובה העיניים.

<רפאל יוחאי: זה חלק מיסודות התורה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אברהם נגוסה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול שאלה, כי האוצר נמצא פה וגם יועץ השר.

איתן כבל: אני מעדיף ש - - -

אברהם נגוסה: לא, אני אגיד לך למה, כי הנושא הזה תקוע.

איתן כבל: ברשותך, תן לי.

איתן כבל: אברהם, אתה לא הבנת - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול את האוצר שאלה.

אברהם נגוסה: היום יש הסכמה אצל השר להשלים ל-15 קסים ול-21 רבנים תקנים חדשים.

אברהם נגוסה: הבעיה זה האוצר.

אברהם נגוסה: כנראה במסגרת ועדת השרים משרד ראש הממשלה מוכנים להשלמה, אבל יש בעיה של כסף בעניין תקנים חדשים.

אברהם נגוסה: האם האוצר יכול לבוא לקראת זה, כי בסך הכל מדובר פה ב-16 מיליון שקלים לארבע שנים.

אברהם נגוסה: בואו נתמקד בזה.

<יובל טלר: דובר על הגבלה ל-4 שנים?

<קריאה: לא, לא, לא.

אברהם נגוסה: לא, אני אומר במסגרת ועדת שרים, אבל כמובן אחרי 4 שנים צריך שוב.

אברהם נגוסה: הכסף שדרוש עכשיו הוא 4 מיליון שקלים בשנה.

<צחי חמדני: מה שמתכוון חבר הכנסת נגוסה, שכרגע, לארבע השנים הקרובות הכסף יבוא מוועדת שרים.

<צחי חמדני: אחרי זה האוצר צריך לתקצב.

איתן כבל: אוקיי, הבנתי.

איתן כבל: תודה, תודה.

איתן כבל: כן, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<יובל טלר: לשאלת חבר הכנסת נגוסה.

<יובל טלר: שמי יובל טלר-חסון, רפרנט דתות באגף תקציבים.

<יובל טלר: ראשית אני אגיד שנושא טיוטת החלטה, למיטב ידיעתי לא קיימת עדיין.

<יובל טלר: לא הגיעה אלינו שם טיוטת החלטה כזאת.

<יובל טלר: מה גם שלא היה דיון תקציבי בנושא הזה.

<יובל טלר: אני כן אגיד בנוסף שבמסגרת דיוני התקציב סוכם עם המשרד לשירותי דת מינוי 46 רבנים בשנים 2017-2018.

<יובל טלר: מינוי רבנים בכלל.

<יובל טלר: ככל שהמשרד - - -

<דסטה יברקן: במקום קסים מכניסים רבנים.

<יובל טלר: שנייה, שנייה.

<יובל טלר: ככל שהמשרד יחליט - - -

אברהם נגוסה: זה לא נכנס - - -

איתן כבל: אברהם אני אסביר.

איתן כבל: אני כבר הבנתי יותר טוב מכם.

איתן כבל: תנו לי להסביר.

אברהם נגוסה: לא, אבל אני לא רוצה לחזור אחורה.

אברהם נגוסה: יש כבר הסכמה ל-15 קסים.

אברהם נגוסה: אל תכניס דברים - - -

איתן כבל: אברהם, אברהם.

<קריאה: אבל יש יותר מ-15.

<יובל טלר: אוקיי, ככל שהמשרד יחליט במסגרת התקנים האלה, להקצות אותם למינוי של קסים חדשים או להשלמת תקינה של קסים קיימים, באגף התקציבים לא תהיה שום התנגדות לנושא.

איתן כבל: אוקי, הבנתי.

איתן כבל: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<פנטהון אספה-דויט: תודה אדוני יושב הראש.

<פנטהון אספה-דויט: פנטאון אספה דויט, מנכ"ל עמותת טבקה, צדק ושוויון ליוצאי אתיופיה.

<פנטהון אספה-דויט: אדוני, אני מברך אותך על קיום הדיון.

<פנטהון אספה-דויט: גם אותך, חברי, גדי, על היוזמה.

<פנטהון אספה-דויט: כפי שצוין, אני רואה ביום הזה יום מאד חשוב משתי סיבות.

<פנטהון אספה-דויט: אחת, עצם קיום הדיון היום פה; והשנייה, מה שקרה היום בבוקר בהשבעה של השופטות.

<פנטהון אספה-דויט: אני חושב שזה חג, יום היסטורי לעם ישראל כולו.

<פנטהון אספה-דויט: כעת לדיון עצמו.

<פנטהון אספה-דויט: אני אומר, מנהגים רוחניים הם אבן היסוד של המשך קיומה של יהדות מפוארת של יהדות אתיופיה.

<פנטהון אספה-דויט: לכל הדעות, אדוני, יהדות אתיופיה נמנית כבעלת מרכיבים מאד מאד חזקים ומשמעותיים בתקופה של הבית הראשון ואין עוררין על כך.

<פנטהון אספה-דויט: יש הרבה מאד מחקרים שמראים את העניין הזה ויש כאן תופעה, הייתי אומר זלזול וקיפוח כלפי המנהיגים הרוחניים של יוצאי אתיופיה, אפליה ואי צדק מצד הממסד הרבני, שמטרתם בעיני לחסל, למחוק היסטוריה מפוארת של יהדות של אלפי שנים.

<פנטהון אספה-דויט: זאת המטרה בעיני וזאת הסיבה להתנהלות פה וההוכחות הן רבות.

<פנטהון אספה-דויט: אני יכול למנות היסטורית: הגיור לחומרה, הקזת הדם שקרתה בתחילת העלייה.

<פנטהון אספה-דויט: הרבה מאד יהודי אתיופיה שעברו על בשרם הקזת דם ללא יודעין והם נלקחו שבי ושולל על משהו שהם לא ידעו וגיירו אותם ללא הרצון שלהם.

<פנטהון אספה-דויט: ממשיכים עד רישום נישואין, פתיחת תיקים.

<פנטהון אספה-דויט: בהרבה מאד משרדי רבנים לא מוכנים לפתוח תיקים לזוגות שעומדים להינשא בטענה שהם לא מספיק יהודים.

<פנטהון אספה-דויט: אתה יודע מה?

<פנטהון אספה-דויט: זה אפילו לא קשור ליהדות, זה קשור לגזענות, אדוני יושב הראש.

<פנטהון אספה-דויט: ולמה אני אומר את זה?

<פנטהון אספה-דויט: גם אותם אלה שעברו גיור לחומרה, אותם אלה, דרך הרבנות, לא רוצים לפתוח להם תיקי נישואין ברשויות מסוימות ובמשרדים מסוימים.

<פנטהון אספה-דויט: לתופעת האפליה הממוסדת ושלילת סמכויות של הקסים השפעה רבה מאד, אדוני יושב הראש, גם על הדור הצעיר.

<פנטהון אספה-דויט: הדור הצעיר שאין לו על מה להישען.

<פנטהון אספה-דויט: יהדות אתיופיה ידועה, גם המנהיגים הרוחניים הם אלה המשענת של הקהילה להוביל ולהיות מקום שיכולים להישען עליו ולדור הצעיר יש עכשיו בעיה, משבר זהות, חיכוך עם ההורים שלו ולעתים אני מרגיש – זו שטיפת מוח של הממסד הרבני.

<פנטהון אספה-דויט: אני חוזר ואומר, כל זה כדי לחסל את המנהיגות הרוחנית שאנחנו נהגנו בה.

<פנטהון אספה-דויט: הנה, עכשיו שר הדתות אומר שהוא לא רוצה בהמשכיות של הקסים.

<פנטהון אספה-דויט: למה הוא צריך להחליט שלא תהיה המשכיות של זה.

<פנטהון אספה-דויט: מי הוא?

<פנטהון אספה-דויט: אני שואל את השאלה הזאת.

איתן כבל: אוקיי, משפט אחרון.

<פנטהון אספה-דויט: הדור הוותיק כרגע לא מקיים פולחן כראוי.

<פנטהון אספה-דויט: זו מדינה דמוקרטית, חופשית.

<פנטהון אספה-דויט: למה כל אחד לא יכול לקיים את הפולחן שלו כמנהגיו?

<פנטהון אספה-דויט: עוד כמה דברים ואני מסיים.

איתן כבל: ממש בקצרה, ברשותך.

<פנטהון אספה-דויט: רבנים יוצאי הקהילה לא מקבלים את המשכורות כמו שכל רב בשכונה מקבל.

<פנטהון אספה-דויט: הם לא מקבלים את היקפי המשרות שכל רב מקבל.

<פנטהון אספה-דויט: הרב הראשי שדובר פה מקודם, בטייטל, בכותרת רב ראשי של יהדות אתיופיה, אבל סמכותית אין לו שום סמכות.

<פנטהון אספה-דויט: הוא פקיד של המשרד.

<פנטהון אספה-דויט: ולמה?

<פנטהון אספה-דויט: הנה, עכשיו הוא אוטוטו מסיים את תפקידו.

<פנטהון אספה-דויט: כאשר רב ראשי של עדות אחרות הוא לעולם ועד.

<פנטהון אספה-דויט: למה האפליה הזאת?

<פנטהון אספה-דויט: האם זה לא נכנס לתוך הגזענות?

<פנטהון אספה-דויט: האם זה לא נכנס לתוך האפליה הזאת?

איתן כבל: אנחנו נפתור - - - תנסה להתקדם.

<פנטהון אספה-דויט: עכשיו מה שאנחנו צריכים לעשות, אדוני יושב הראש, גם לקדם את אותם קסים ולשלב אותם במשרות הראויות להם וגם לחזק את המעמד שלהם, למסד את מעמד הקסים, כדי שהם יוכלו להמשיך ללמד, לחנך ולגדל את דור העתיד שיבחר באיזה מוסד ללכת.

<פנטהון אספה-דויט: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת עמר בר-לב שהצטרף אלינו.

איתן כבל: ברוכים הבאים.

איתן כבל: בבקשה.

עמר בר-לב: תודה רבה.

עמר בר-לב: ראשית אני רוצה לברך על המינוי היום של שתי השופטות יוצאות העדה, אבל אפשר לומר שזו טיפה בים.

עמר בר-לב: האפליה שנעשית היא אפליה עקבית ומתמשכת וכל כמה זמן אנחנו שומעים על אירוע נורא אחר.

עמר בר-לב: דובר כאן כבר על המוהלים, אני מבין, לפני שהגעתי ועל אלימות המשטרה ובתי ספר, כמו בית הספר בו ביקרתי באשקלון, שלמעלה מ-80% מהתלמידים הם מבני יוצאי העדה; ומקרה אחר שטיפלתי בו, גם באשקלון – במעבר מבית ספר יסודי לחטיבת הביניים קיבלו את כל התלמידים של הכיתה לבית הספר המסוים בחטיבת הביניים, חוץ מילדה אחת שהיא במקרה הייתה כמובן ישראלית, שנולדה בארץ, במקרה ההורים שלה עלו מאתיופיה.

עמר בר-לב: אז האפליה היא בלתי מתקבלת על הדעת.

עמר בר-לב: אני גם רואה כאן תלוש משכורת ואני מבין שהאפליה בהשוואה לרבנים שכונתיים וכן הלאה היא אפליה מתמשכת.

עמר בר-לב: אני יכול לומר לכם שאני ביקשתי, הרי אנחנו יודעים שיש החלטת ממשלה לתכנית, כולל תיאורטית תקציב באמת לקידום ומלחמה כנגד האפליה כנגד יוצאי העדה האתיופית.

עמר בר-לב: אני יזמתי דיון מהיר בוועדת השקיפות ויחד עם משרדי הממשלה חיפשנו בספר התקציב, שעכשיו מוגש, במשרדים השונים, איפה השורות שבהן כתוב תקציב למען קידום יוצאי העדה האתיופית.

עמר בר-לב: לא מצאנו את זה.

עמר בר-לב: שמעתי אתמול שיש כוונה במשרד המשפטים להקים ועדה או קבוצה שתיאבק באפליה.

עמר בר-לב: אני כמובן מברך על זה, אבל בסופו של דבר אם אין בתלושי המשכורת, משכורת ראויה וזהה ואם בספר התקציב של מדינת ישראל אתה לא מוצא את השורות התקציביות, שבעצם באמות לממש את הכרזות הממשלה, אני מאד מאד חושש שאנחנו נאלץ למצוא את עצמנו במצב שהוא כבר היום הרבה שנים, עשרות שנים כבר אחרי עיקר גלי העלייה מאתיופיה ועדיין אנחנו נאבקים באפליה כאילו זה קרה רק אתמול.

עמר בר-לב: לכן ראשית אני שמח, יושב ראש הוועדה, שזימנת את הדיון כאן.

עמר בר-לב: אני גם שמח על הדיונים הרצופים שחבר הכנסת נגוסה עושה בוועדה שלו ואסור לנו לוותר על שום מאבק בנושא הזה וזה לא משנה כאן מאיזו מפלגה אתה.

עמר בר-לב: הנושא הזה – המאבק נגד הגזענות ובמקרה זה שוויון ההזדמנויות והזכויות של הקסים האתיופים – זה נושא שהוא חוצה מפלגות וכולנו נמשיך להיאבק למען השוויון הזה, כי זה בעצם הבסיס גם של היהדות וגם של הציונות.

עמר בר-לב: השוויון בין כולנו.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

איתן כבל: כן אדוני, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<אדיריה פנחס: אדיריה פנחס, אני מנהל מחלקת מסעדות ורשתות שיווק ברבנות הראשית לישראל.

<אדיריה פנחס: לפני זה הייתי רכז צפון.

<אדיריה פנחס: אני מבין בכשרות, אני לא מבין בכל הדברים, אבל אני אגיד כמה דברים איך אני רוצה את הדברים.

<אדיריה פנחס: אני מכיר את השטח במיוחד בצפון ופגשתי את כל בעלי העסקים מכל העדות, מכל הלאומים, מכל הגוונים.

<אדיריה פנחס: תדעו לכם, כשאנחנו פועלים, אנחנו פועלים רק על פי ראייה שהיא לפי ההלכה, לפי הנהלים, לפי האמת הפנימית שלי.

<אדיריה פנחס: לפעמים בעל העסק חושב – בגלל שאני מפה או מפה, אני עושה איזה משהו.

<אדיריה פנחס: תדעו לכם, לפעמים גם אפשר לפרש את הדברים אחרת, את הכל עושים בצורה אחידה כלפי כל הארץ.

<אדיריה פנחס: אני כמנהל מחלקת מסעדות ורשתות שיווק, אני מזמין אתכם, מי שרוצה לקדם משגיחי כשרות, מפקחי כשרות מקרב העדה, אני אשמח להיות בקשר.

<אדיריה פנחס: נקודה אישית.

<אדיריה פנחס: לא הזמינו אותי בשביל זה.

<אדיריה פנחס: אני הייתי רב קהילה של יהודי אתיופיה לפני שש שנים, אבל ככה בשכונה, לא בשכר.

<אדיריה פנחס: אני באמת ראיתי בזה אתגר מאד גדול.

<אדיריה פנחס: שילבנו בין המסורת לבין מה שנהוג בארץ וזה נעשה טוב.

<אדיריה פנחס: קצת הפריע לי שהדוברים הראשונים, כל דבר ייחסו לרבנות, המוהל וכו'.

<אדיריה פנחס: זה לא תמונה כללית.

<אדיריה פנחס: אני ראיתי את הקהילה.

<אדיריה פנחס: עד היום הם אוהבים את הרבנות, אוהבים את התורה, אוהבים את האמונה.

<אדיריה פנחס: אנחנו בקשר.

<אדיריה פנחס: אם יש מישהו שנוהג לא לפי האמת הפנימית או לפי הנהלים, שיטפלו בו.

<אדיריה פנחס: אין שום בעיה.

<אדיריה פנחס: אבל תדעו לכם שאנחנו עובדים בכשרות ואני מזמין אתכם לעבוד ביחד.

איתן כבל: אוקיי, תודה אדוני.

איתן כבל: אחרון, כן.

<ירון יחיאס: שלום.

<ירון יחיאס: אני ירון מארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

<ירון יחיאס: ההקשר שלנו לדיון כרגע הוא שאנחנו כארגון מקדמים את המסורת והמורשת של קהילת ביתא ישראל ואנחנו פועלים פה עם הקסים.

<ירון יחיאס: אז אני מאד רוצה להודות לך על קיום הדיון הזה.

<ירון יחיאס: זה דבר ראשון.

<ירון יחיאס: תודה רבה לכל הקסים הנכבדים.

<ירון יחיאס: לי באופן אישי יש קשר לקסים.

<ירון יחיאס: קרוב משפחה שלי היה הקס קזזו זיכרונו לברכה והוא חלק מהתובעים, חלק מהאנשים שתבעו את הרבנות.

<ירון יחיאס: עכשיו לגופו של עניין ולגופם של דברים.

<ירון יחיאס: במשך 2,500 שנה יש לנו פה גוף שנוהג על פי קולוניאליזם שהוא קולוניאליזם דתי – ליטאי וספרדי – לכאן ולכאן וזה לא משנה.

<ירון יחיאס: רק כשמדברים על יהודי אתיופיה נכנסים מושגים של גזע ומושגים של צבע ונציגי עלי האדמות, לכאורה, מחליטים מי יכנס למדינה ומי לא יכנס למדינה.

<ירון יחיאס: מי יהודי מספיק דיו ומי לא יהודי.

<ירון יחיאס: אנחנו כארגון תומכים בקסים, מחזקים אתכם ואנחנו מצפים שתצא מהוועדה הזו קריאה מאד ברורה, שיכירו במוסד הקסים; ובנוסף לכך שישריינו קסים לאלה שלומדים גם היום.

<ירון יחיאס: יש פה קס צעיר.

<ירון יחיאס: אנחנו חושבים שצריך לשריין את התקנים הללו גם לדור העתיד.

<ירון יחיאס: רק ברשותך, אני חייב להגיד משהו בכל הנוגע למוהלים, כי זה כן קשור.

<ירון יחיאס: זאת התפיסה וככה הוועדה קבעה.

<ירון יחיאס: הוועדה לא מצאה כל פגם מקצועי בתפקודו של המוהל.

<ירון יחיאס: זה מה שהיא קבעה.

<ירון יחיאס: פשוטו כמשמעו.

<ירון יחיאס: אנחנו כארגון ועוד 50 ארגונים הגשנו תלונה למשטרה, עוד לא קיבלנו שום התייחסות והתשובה הזו שניתנה על ידי הוועדה, לא רק שהיא משוללת כל יסוד, בנוסף לכך שהיא משוללת כל יסוד היא גם מעמידה את כל התפיסות של הרבנות בצורה שיוצרת אנטגוניזם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אתה נולדת בארץ?

<ירון יחיאס: אני נולדתי בארץ וכן, כשאני אתחתן אני ארצה להתחתן דרך קסים ולא דרך הרבנות.

<ירון יחיאס: נמאס כבר מ - - -

איתן כבל: לא בשביל זה רציתי לשאול אותך.

איתן כבל: אתה רהוט, אתה מדבר מדהים.

איתן כבל: באמת, אני מוכרח לומר לך מכל הלב.

<ירון יחיאס: אוקיי, בסדר גמור.

<ירון יחיאס: תודה רבה.

<ירון יחיאס: רק עוד נקודה, ברשותך.

<ירון יחיאס: צוין פה שלרואי חשבון ולעורכי דין - - -

איתן כבל: אני אתייחס.

<ירון יחיאס: לא, לא, זה מאד חשוב כי בוועדת פלמור נכתב ספציפית על הקסים ונכתב שיענישו אנשים שהם בעלי מקצוע רישוי.

<ירון יחיאס: מוהל הוא בעל מקצוע רישוי ואם צריך והוא מקבל תקציבים מהרבנות או ממשרד הדתות, שיעשו התניה חוזית, כי זה מה שנקבע בוועדת פלמור, ושלא יביאו לו כסף.

איתן כבל: אוקיי, תודה יקירי, כן בבקשה.

<דסטה יברקן: קס שמעון אחרון.

<שמעון אליאס: שלום.

<שמעון אליאס: שמי קס שמעון אליאס מחדרה.

<שמעון אליאס: בהתחלה אני רוצה לברך על היוזמה הזאת, על הוועדה הזאת.

<שמעון אליאס: תודה רבה לכם על ההקדשה, חבר הכנסת כבל.

<שמעון אליאס: ומפה גם לתת דחיפה לשופטות החדשות שלנו, שאחת מהן היא מחדרה ואנחנו גאים בכולן.

<שמעון אליאס: אני גאה גם שהיא מחדרה.

<שמעון אליאס: מפה לוועדה, לענייננו.

<שמעון אליאס: שמי הוא קס שמעון, כמו שאמרתי.

<שמעון אליאס: אני בנו של קס מרוק אליאס, נכדו של קס ברגילי, שושלת.

<שמעון אליאס: אני ממשיך דור.

<שמעון אליאס: מה שאתה אומר פה אדון צחי, לא מקובל.

<שמעון אליאס: אנחנו דור צעיר.

<שמעון אליאס: אני משרת את העם 24 שעות בחדרה.

<שמעון אליאס: יש לי בית כנסתך.

<שמעון אליאס: 400 איש באים כל שבת לבית הכנסת.

<שמעון אליאס: אני משרת אותם באותות ובמופתים, בחגים.

<שמעון אליאס: אנחנו עושים שם סעודות מצווה.

<שמעון אליאס: אין לי שום משכורות, אין לי שום דבר.

<שמעון אליאס: אני משרת את העם בצורה הכי טובה שיש, בהתנדבות.

<שמעון אליאס: אני גר עם ההורים.

<שמעון אליאס: אז איך?

<צחי חמדני: רק מה לא מקובל עליך?

<שמעון אליאס: לא מקובל עלי שאתה אומר שרב ראשי אומר שהדור הצעיר לא יקבל משכורת.

<שמעון אליאס: אנחנו לא מקבלים.

<שמעון אליאס: אין לנו חצי משכורת.

<צחי חמדני: לא אמרתי דבר כזה.

<צחי חמדני: אמרתי לגבי תקנים נוספים - - -

<שמעון אליאס: אתה אמרת.

איתן כבל: זה משהו אחר.

איתן כבל: אני אתייחס לזה.

<שמעון אליאס: בכל מקרה, אנחנו באמת משרתים את העם בצורה הכי טובה שיש, אז אני מצפה מכם באמת שתיקחו את זה לתשומת לבכם ותודה רבה.

<שמעון אליאס: אנחנו חוזרים אחורה, להתחלה.

<שמעון אליאס: חבר הכנסת כבל, כשנכנסו לפה שאלת אותנו וביקשת שכל אחד יציג את עצמו, כמה שנים כל אחד פה.

<שמעון אליאס: אנחנו יכולים להיות פה 50 שנה, אבל אם לא מסתכלים עלינו באופן שווה, זה לא שווה שום דבר.

<שמעון אליאס: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, כן בבקשה, אחרון.

<אברהם טסמה: שמי קס אברהם מעפולה.

<אברהם טסמה: גם אני בן של קס מולגטה מעפולה, שנפטר.

<אברהם טסמה: גם הדברים של ד"ר אברהם נגוסה וגם של צחי, מפיו של הרבנות הראשית, ממשרד הדתות בעניין של המשכיות התפקיד של הקסים, כשהוא אמר 15 תקנים - - -

אברהם נגוסה: אני לא התייחסתי בכלל.

איתן כבל: הוא לא התייחס.

<אברהם טסמה: בסדר, אז 15 תקנים - - -

איתן כבל: אני אסביר - - -

אברהם נגוסה: שיהיה ברור, אני התמקדתי רק בזה שיהיה פתרון ל-15 קסים.

<אברהם טסמה: בסדר, אין בעיה, תן לי להגיד כמה דברים.

אברהם נגוסה: אני לא התייחסתי לזה בכלל.

<אברהם טסמה: אין בעיה, אז אני מצטער.

<אברהם טסמה: אמרו 15 תקנים ובנוסף 21 תקנים לרבנות.

<אברהם טסמה: עכשיו, אם אנחנו רוצים המשכיות בתפקיד הקייסים, איך זה יכול להיות?

איתן כבל: אני אתייחס לזה ברשותכם.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אתם חוזרים על עצמכם ובצדק - - -

<אברהם טסמה: אם אנחנו רוצים המשכיות זה לא יתאפשר.

איתן כבל: ואני אתייחס.

<קריאה: אנחנו רוצים להיות קסים ולא רבנים.

<אברהם טסמה: אני גם כמו חברי שמעון מתנדב בקהילה, גם אני מתפקד, גם לנו יש בית כנסת ואת הקהילה של אבי בכל הצפון.

<אברהם טסמה: נותנים שירות גם במקומות שאין בהם קסים, מגדל העמק, צפת.

<אברהם טסמה: אנחנו ניגשים לכל מיני מקומות.

<אברהם טסמה: גם אני חי אצל ההורים שלי ואין בכלל תקצוב ואתם מנסים לשלול את כל התפקידים של הקסים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה חברים.

איתן כבל: אני חייב ברשות

איתן כבל: כם להתקדם ולסכם.

<מולה זריהון: אפשר בקצרה?

איתן כבל: אבל ממש, אלא אם כן אתה מוסיף.

איתן כבל: אל תדבר עוד פעם על ההמשכיות.

<מולה זריהון: אוקיי, קצר.

<מולה זריהון: שמי קס מולה.

<מולה זריהון: התפקיד שלי זה לשרת את הקהילה, בין היתר, גם צעירים וגם מבוגרים.

<מולה זריהון: בלי קסים הקהילה לא יכולה לעמוד.

<מולה זריהון: הקס זה משהו אלמנטארי, מה שנקרא.

<מולה זריהון: בלי קס אי אפשר.

<מולה זריהון: אנחנו לא יכולים, הקהילה לא יכולה לעמוד על הרגליים.

<מולה זריהון: בכל מקום בעירייה אומרים לנו קס יבוא בראש הקהילה בה מתכנסים והקס ידבר.

<מולה זריהון: הכיסא גבוה, אבל אין זכויות.

<מולה זריהון: לא מכירים.

<מולה זריהון: חברינו כאן, מר צחי חמדני אמר כאילו קסים של קהילה לא יכולים להיות רבני שכונות ולכן אנחנו לא ניתן להם להמשיך הלאה.

<מולה זריהון: זו בושה וחרפה להגיד דבר כזה.

איתן כבל: לא, זה לא מה שהוא אמר, חבר.

<מולה זריהון: אנחנו בחירה של הקהילה.

איתן כבל: תודה חברים.

איתן כבל: אני הבנתי.

איתן כבל: אני חייב לסכם.

איתן כבל: אני לא יכול להמשיך, ברשותכם, תכבדו אותי גם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם אני רוצה לסכם את הדברים.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם כמה דברים בצורה ברורה.

איתן כבל: זה מעבר לקונטקסט כאן של משרד הדתות ומשרדי הממשלה.

איתן כבל: חברים יקרים, יש גזענות והיא גזענות קשה.

איתן כבל: יש אפליה והיא אפליה קשה.

איתן כבל: הניסיון לסייד את זה ולהתייחס לזה בכל מיני מילים של שבת, מילים יפות, לא נותן שום מענה.

איתן כבל: בישראל יש מוקדים קשים של גזענות ואני חוזר ואומר, כל ניסיון לטייח את זה זה גם סוג של גזענות.

איתן כבל: במקום להסתכל אל המציאות כמו שהיא, כל אחד מתנער.

איתן כבל: אנשים אפילו לא מבינים עד כמה הם מתנהגים באופן גזעני ואני לפחות יכול להעיד על עצמי ואני מניח שעמר ואחרים ובוודאי אברהם, שבשיח המתקיים, אפילו כשאנחנו הולכים על ביצים כשאנחנו מדברים, כי בן אדם שלא צריך לחשוש מדבר שוטף.

איתן כבל: זו נקודה אחת.

איתן כבל: וכשזו נקודת המוצא ואם יש הבנה שאכן כך הם הדברים, אתם יודעים מה?

איתן כבל: יותר קל להבריא את זה.

איתן כבל: יותר קל להבריא.

איתן כבל: כשמישהו אומר אני גזען?

איתן כבל: אני מדבר?

איתן כבל: אין סיכוי.

איתן כבל: והחברה הישראלית היא חברה משוסעת, שהחלשים בתוכה והמוחלשים חוטפים על הראש את הכי הרבה.

איתן כבל: קודם כל זאת עובדה.

איתן כבל: נקודה שנייה, אני רוצה להתמקד בדברים שלשמם קודם כל התכנסנו כאן.

איתן כבל: תראו, אני רוצה להסביר ואני אומר את זה גם למשרד הדתות ואני אומר את זה גם לרב.

איתן כבל: יש כאן שני שלבים ובאמצע יש שלב ביניים.

איתן כבל: קודם כל, אתם יודעים, זה כמו שמישהו יכול להגיד לי בבית הכנסת שלנו, שאנחנו מתפללים, בלאדים, כולה מנהג.

איתן כבל: מנהג זה לא כשרות.

איתן כבל: מנהג של סוג תפילה.

איתן כבל: לא איך אתה שוחט את הבשר או איזו כשרות.

איתן כבל: כולה תפילה.

איתן כבל: אמרת לחש, אמרת חזרה.

איתן כבל: איזה סיפור גדול.

איתן כבל: אני רוצה לראות אותך שתצליח לשנות מישהו.

איתן כבל: תגיד לשמי ללכת להתפלל אצל בלאדי או בלאדי ללכת להתפלל אצל שמי.

איתן כבל: או מי שמתפלל נוסח מסוים, אשכנזי, תגיד לו שיתפלל אצל חסידי בלעז ואם הוא ליטאי שיתפלל אותו נוסח שמתפלל האחר.

איתן כבל: אני בא מתוך העולם הזה.

איתן כבל: חייתי שם חלק גדול משנות חיי וגם לא התנכרתי, גם אם אני לא נראה.

איתן כבל: אז קודם כל אני לא מציע לאף אחד לבוא ולהגיד חברים, אנחנו עושים להם סוג של המרה.

איתן כבל: נלמד אותם את ההלכות של השאר.

איתן כבל: אתה יודע, הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, רצה לאסוף נוסח אחיד של כל התפילות.

איתן כבל: הרב עובדיה, שהוא באמת אחרי שנים בשביל יהדות המזרח ראש וראשון לכל העדות.

איתן כבל: הוא הצליח?

איתן כבל: הרב עובדיה?

איתן כבל: לא תגיד עוד איזה, לא ננקוב בשמות.

איתן כבל: כי יש מסורת ומסורת זה דבר שאתה הולך איתו ולא רוצה להתנכר אליו ואני לא מסכים שמישהו יתנכר אליו.

איתן כבל: מה כן צריך לעשות?

איתן כבל: לעשות שלביות.

איתן כבל: אני מבין את הראש, צחי, שבא איתו שר הדתות, שהוא גם חבר שלי.

איתן כבל: חבר אישי.

איתן כבל: אבל כשאומרים להם במכה אחת, באבחה – אתה עובר ממצב של קסים למצב של רבנים, אתה מחליט בשבילו?

איתן כבל: אם תבוא ותציג תכנית שמדברת על השתלבות גדולה בקהילה, מבלי להעלים את המסורת שלהם, שהם ימשיכו להיות סמכות רבנית או כקסים כלפי העדה שלהם, ואני לא הולך לרב אשכנזי על עניינים שנוגעים להלכות שבהן היה מנהג ביהדות תימן.

איתן כבל: ואני בן אדם שלמד גם אצל הרבנים האשכנזים וגם אצל הרבנים הספרדים.

איתן כבל: אני הולך לרב עזריה, אצלי בראש העין, שנסמך על הרמב"ם.

איתן כבל: אצלנו שתילי זיתים.

איתן כבל: ורבי יוסף קארו וכל אחד לפי ההלכה בעניינים שלו.

איתן כבל: אשכנזים יותר משנה ברורה.

איתן כבל: אז מה?

איתן כבל: מישהו כבר יכתיב לי גם כן לאיזה רב ללכת?

איתן כבל: לכן מה אני מנסה להגיד?

איתן כבל: אם לא תוצג תכנית, קודם כל ב-15 קסים האלה צריכים לקבל לאלתר, ללא קשר ל-21, יהיו 21 או לא יהיו 21, יהיו 40 או 50, זה לא מעניין עכשיו.

איתן כבל: יש שלב אחד מיידי ואני מתכוון להילחם על זה, כולל להגיע לשר האוצר.

איתן כבל: ברוך השם, יש לי כאן יכולות.

איתן כבל: אני לא אוותר.

איתן כבל: על כל המשתמע, לא ליד, לא כאילו, כל עוד הם קיימים.

איתן כבל: המדינה לא רוצה אותם?

איתן כבל: תקרא לכולם, תגיד להם חברים יקרים לכו הביתה.

אברהם נגוסה: הבעיה היא שהבית הוא פה.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: תגידו להם לכו הביתה.

איתן כבל: הבית שלהם הוא פה, הוא לא אתיופיה והוא לא שום מקום.

איתן כבל: לכן מה אני מנסה לומר?

איתן כבל: קודם כל, גדי, אני מבקש לקבל ואני אומר את זה גם לך, חברי אברהם נגוסה, התייחסות ל-15 האלה.

איתן כבל: זה המבצע המרכזי שלנו.

<דסטה יברקן: לא, זה המדינה.

איתן כבל: כמדינה, בוודאי.

איתן כבל: לא, אני רוצה ללכת אני למדינה, בכל הכבוד.

<דסטה יברקן: אוקיי.

<דסטה יברקן: בתקציב העכשווי.

איתן כבל: אותי לא מעניין, יוציאו את הסידור הזה.

איתן כבל: מחר ביקש ממני שר האוצר להיפגש איתי, אני מניח את זה לפניו.

אברהם נגוסה: אז זה עכשיו.

איתן כבל: אז תכינו לי את זה שיהיה לי את זה למחר.

איתן כבל: זו נקודה אחת.

איתן כבל: נקודה שנייה, אני אשב עם השר, אני אקבע איתו פגישה.

איתן כבל: אין לי דרך אגב התנגדות שבבוא העת, בעזרת השם, קסים גם יהיו - - -

<צחי חמדני: אני חייב לחדד שאנחנו מדברים על 40 רבנים שקיימים כיום.

איתן כבל: שנייה, תן לי.

<צחי חמדני: יש 40 רבנים - - -

איתן כבל: תן לי.

איתן כבל: תן לי.

<דסטה יברקן: תקנים.

איתן כבל: אתה מפריע לי.

איתן כבל: תאמין לי, הבנתי הכל, רק אתה צריך להבין גם את הרגישות אצל האנשים פה.

איתן כבל: כל דיון שנוגע לבני אדם, היה פה דיון קודם בעניין אחר, כל מילה שאתה אומר שהם מרגישים שזה מערער את מעמדם, גם אם לא התכוונת – לכן לפעמים כתוב ובעת ההיא המשכיל ידום.

איתן כבל: לפעמים אתה בא להיטיב, אתה לא שם לב איך אתה מלחיץ.

איתן כבל: אז תנו לי.

איתן כבל: אני הבנתי את העניין.

איתן כבל: גם הבנתי את הזרמים התת קרקעיים פה ואת הלחץ שמתקיים אצל האנשים.

איתן כבל: לכן צריך להגדיר תכנית עבודה לפחות ל-10, ל-20 שנה.

איתן כבל: זה לא לשנה.

איתן כבל: עכשיו אתה אומר קודם כל מי שקיים, קיים.

איתן כבל: ומכאן אנחנו עוברים לשלב שבו אנחנו עושים שילוב כוחות, שבו קסים יהיו גם רבנים, מבלי לבטל.

איתן כבל: ההיפך, אתה כאילו נותן לו מכפיל כוח שהוא יוכל.

איתן כבל: נראה בעזרת השם שרבנים יסכימו שימנו אותם לרבני שכונות במקומות שאין בהם אתיופים.

איתן כבל: זה באמת המשיח יבוא עם החמור.

איתן כבל: את זה נראה.

איתן כבל: אני כבר מכיר את כל הדברים האלה.

עמר בר-לב: רק שלא יבוא החמור בלי המשיח.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: גם זה יכול להיות בינתיים זה מה שקורה בהרבה עניינים.

איתן כבל: לכן מה שאני רוצה לומר, אני אשב עם השר.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע ממנו דבר דבור על אופניו, מה בדיוק התכנית הזאת.

איתן כבל: אם זו תכנית שבאה באמת לייצר שילוב ולא לעכשיו, שזה יבוא בסוף על חשבונם וגם כן לאפשר – יש מה שנקרא עד ש-.

איתן כבל: אתם צריכים להבין זה בני אדם, זו רגישות.

איתן כבל: זה הרבה מעבר לעובדה מי יהיה.

איתן כבל: אנשים כאן מרגישים, אם אתה לא עושה את זה בצורה הנכונה, מה זה?

איתן כבל: הרבנים של ש"ס עושים לוחמה בשטח בנוי על כל אחד.

איתן כבל: מחדר לחדר.

איתן כבל: אני יודע מה זה הוועדה למינוי דיינים.

איתן כבל: לא מוותרים על אחד, בנוסח א', בנוסח ב', בנוסח ג', בנוסח ד'.

איתן כבל: זה?

איתן כבל: לא, הוא לא.

איתן כבל: אבל הוא רב.

איתן כבל: למה בישיבה כזו?

איתן כבל: זה שלהם.

איתן כבל: זה שלי.

איתן כבל: לא אתיופים שהגיעו מאתיופיה.

איתן כבל: בוא קח כשרות.

איתן כבל: שנלך שחיטה?

איתן כבל: הלכות שחיטה?

איתן כבל: איפה נשחט?

איתן כבל: מי שחט?

איתן כבל: למה שחט?

איתן כבל: שם כן אפשר להקצות להם בודקים.

איתן כבל: פה, כשיש קבוצה שרוצה לאכול לפי מנהגי המסורת שלה, לא נותנים להם.

איתן כבל: היום מרוב כשרויות בצבא כל שלושה חיילים יש להם כשרות.

איתן כבל: זה כן בסדר.

איתן כבל: חתם א', חתם ב', חתם ג', חתם ה'.

איתן כבל: וחס וחלילה אין לי תלונות.

איתן כבל: אני נלחם עבור החיילים האלה.

איתן כבל: גם כשהייתי מפקד בשטח נתתי להם.

איתן כבל: אני לא יכול לבוא והם לא יכולים לקבל את זה?

איתן כבל: זה בסדר כי אין להם כוח פוליטי כדי לכפות את זה?

איתן כבל: הם לא יכולים לפרוש מהקואליציה?

איתן כבל: לכן מה שאני מנסה לומר לכם, באמת, זה מעבר לכל העניין הגדול של מקומה של העדה בתוך החברה הישראלית, שזה דיון ענק שהוא דיון של החברה שלנו – מה היא, מי היא, לאן היא הולכת.

איתן כבל: יש כאן עניינים פרקטיים.

איתן כבל: אפשר לקחת את זה למקומות, להטיס את זה מחוץ לאטמוספרה ולדבר גבוהה-גבוהה.

איתן כבל: וואלה, פה זה קודם כל פרנסה.

איתן כבל: מסורת.

איתן כבל: פרנסה.

איתן כבל: ומה שנכון לעדות אחרות, שיש להן כוח פוליטי, בדיוק צריך להיות גם להם.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: ואתה יודע, אתה בא ממשרד הדתות ואתה יודע אתה גם כן משגיח הכשרות הראשי, המקש הראשי אתה.

איתן כבל: זאת ההגדרה שלך.

<אדיריה פנחס,: אפשר להגיד.

איתן כבל: כן, אני יודע שאפשר להגיד.

איתן כבל: ואתה יודע איזה מלחמות יש.

איתן כבל: יש רב עיר שהוא בנוסח א' וההוא בנוסח ב', ההוא בנוסח ג' ולא כולם מוכנים לבוא אליו.

איתן כבל: תאמין לי, אני חי את זה.

איתן כבל: אני רק נראה לא בעניינים.

איתן כבל: אני יותר בעניינים מרבים וטובים ולא עזבתי וליום אחד אפילו.

איתן כבל: לכן אני אומר זה מה שמפריע לי.

איתן כבל: זה מה שמפריע.

איתן כבל: יש גם שיח, יש טרמינולוגיה.

איתן כבל: יש דיבור שלא מקובל עלי.

איתן כבל: לכן אני אומר לכם, אני אוציא סיכום מתוך הדיון הזה, אני אפנה לשר עם כל השאלות, אבל לפני הכל – הסיפור של ה-15 – חייב יהיה לתת לו פתרון לאלתר.

איתן כבל: יהיה לו.

איתן כבל: יהיה לו גם אם אני אצטרך לעשות פה השבתה של חוקים ודברים מן הסוג הזה.

איתן כבל: לא יכול להיות שהם יופלו.

איתן כבל: זו אפליה בוטה.

<ירון יחיאס: הם הגישו ערעור.

<דסטה יברקן: רק תיקון, אדוני יושב הראש.

<דסטה יברקן: יש 15, אבל כרגע יש עוד 13 קסים – הם פה, המדינה אפילו התעלמה מהם.

<דסטה יברקן: לא מדברת עליהם ואני רוצה שהם ייכנסו גם לסיכום הזה של הוועדה.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: בסדר חברים, אנחנו נעשה - - -

<קריאה: תן לי להגיד כמה מילים.

איתן כבל: לא, אני סיכמתי.

איתן כבל: לא מסכמים אחרי הסיכום.

<דסטה יברקן: לא, לא, טוב, סוכם, זהו.

<דסטה יברקן: אני רק הערתי הערה חשובה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אנחנו נכניס את כל הדברים האלה.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.