ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 461, 2017-02-21 11:41

אלי אלאלוף: אני ממשיך בדיון בהסכמתו של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים ביום העוני דווקא לדבר על נושא של טיפולי שיניים.

אלי אלאלוף: עבדאללה, אני מציע שאתה תפתח כי התכוננת כרגיל בצורה רצינית.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב ויום טוב לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: לא במקרה אנחנו העלינו את הנושא הזה של טיפולי שיניים.

עבדאללה אבו מערוף: לפני שנעלה את הנושא, אני חייב להודות לפורום המלחמה בעוני, לכל מי שהכין את היום הזה.

עבדאללה אבו מערוף: הם עשו עבודה מצוינת ואני מאוד מודה להם.

עבדאללה אבו מערוף: אני מודה למג'די העוזר שלי שלא רק תרם אלא היה פעיל ביותר בהכנת היום הזה עם כל העוזרים האחרים אבל במשך כל הזמן הוא לא הפסיק להכין את הנושא ואפילו הציע לפורום למלחמה בעוני שהנושא יעלה כי הנושא הוא מודחק וכאילו מוזנח וכאיל שוכחים אותו.

עבדאללה אבו מערוף: טיפולי שיניים הם חשובים מאוד והנושא חשוב מאוד לאוכלוסייה, במיוחד לאוכלוסיית העוני.

עבדאללה אבו מערוף: לכן שוב אני מודה למג'די ולכולם.

עבדאללה אבו מערוף: הנושא - לא נשווה את עצמנו למדינות אחרות – עד עכשיו לא נכלל בסל הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים כמה חשוב לבן אדם, לא רק לבן אדם עני, שאכן יהיו לו שיניים רגילות.

עבדאללה אבו מערוף: זה מצב ביולוגי, פיזיולוגי, רגיל.

עבדאללה אבו מערוף: כך הוא יכול לקיים את החיים שלו בצורה נכונה, פיזית וביולוגית ופיזיולוגית.

עבדאללה אבו מערוף: גם מבחינת איכות החיים.

<חטיב סמיר: ויחייך בלי לשים את היד על הפה.

עבדאללה אבו מערוף: נכון מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: גם לחייך בלי לשים את היד על הפה.

עבדאללה אבו מערוף: זה מאוד חשוב.

עבדאללה אבו מערוף: לכן הנושא כואב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכיר את הנושא ואני בטוח שכולם מכירים אותו.

עבדאללה אבו מערוף: לא במקרה העלינו את הנושא, לא רק למודעות אלא כדי שביחד נוכל לראות מה אפשר לעשות, לתת מענה נכון, לפחות בשלב הראשוני ביום הזה, לאנשים שחיים בעוני.

עבדאללה אבו מערוף: יש מדינות שטיפולי שיניים נכללים בסל התרופות.

עבדאללה אבו מערוף: יש מדינות שנותנות טיפול שיניים לילדים עד גיל 18 ואחרי גיל 67, או לכל מי שיש לו מעמד סוציו אקונומי נמוך או חי בעוני.

עבדאללה אבו מערוף: אלה דבריי לפתיחה.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה כבוד היושב ראש, להמשיך ואני מקווה שמהדיון שלנו יצא מסר והמלצות ואכן נתחיל צעדים ראשונים איך לתת מענה לאנשים החיים בעוני בטיפולי שיניים כך שירגישו שאכן הם מבחינה פיזיולוגית בני אדם שמתאפשר להם גם ללעוס וגם לחיות טוב.

עבדאללה אבו מערוף: תו דה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: לא ציינתי את כניסתו של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

אלי אלאלוף: דוקטור ברוקחות.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה גם לך חברי דוקטור עבדאללה אבו מערוף על היום הזה וגם על העלאת הנושא הזה.

איציק שמולי: כשאנחנו עוסקים בנושא כמו עוני, מי כמוך אדוני היושב ראש יודע שזה סוג של מלכודת, ראשית, כי המשימה היא משתקת בגלל הגודל שלה, ושנית, נורא קל להישאב תמיד לרמת המקרו, קל וחומר כשאנחנו יושבים כאן.

איציק שמולי: והנה בדיון הזה, וגם בדיונים נוספים בהובלתך, מה שאנחנו מנסים לעשות זה לקחת את המשימה של הטיפול בעוני, של מיגור העוני, ולפרוט את המשימה הזאת לשורה של צעדים משמעותיים מאוד בכל מיני תחומים – בדיור, בבריאות, ברווחה, בקליטה של עלייה, בתעסוקה של אנשים עם מוגבלות, נושא שגם הוא עלה כאן קודם – ולשאול את עצמנו איפה אנחנו עומדים ביחס למצב הרצוי ומה צריך להיעשות אחרת כדי לפתור את הבעיה או כדי להגיע לשם.

איציק שמולי: אני חושב שהעניין הזה של טיפולי שיניים הוא עניין שראשית, הוא מאוד מאוד קרוב ללבי, ושנית, אני חושב שהוא מסמל הרבה מאוד מהמצב שבו אנשים, אוכלוסיות קצה, נמצאות במאבק היום יומי שלהן.

איציק שמולי: בן אדם שמצב השיניים שלו לא תקין, בוודאי שזה בן אדם שהוא מבודד יותר מבחינה חברתית, זה בן אדם שגם בריאותו בסופו של דבר תפחת מכיוון שאם אתה לא לועס את המזון כמו שצריך, מתפתחות בעיות במקומות אחרים, והרגישות המיוחדת שלי היא כמובן כלפי האוכלוסייה הוותיקה, האזרחים הוותיקים במדינת ישראל.

איציק שמולי: משרד הבריאות עשה מהלך מבורך לפני כמה שנים, לפני כשנתיים, עת הכניס את העניין של טיפולי שיניים משמרים ומשקמים לילדים עד גיל 14 או 16.

<קריאה: 15.

עבדאללה אבו מערוף: עכשיו עד גיל 16.

איציק שמולי: הרחיבו את זה בחוק.

עבדאללה אבו מערוף: בשנת 2020 יהיה עד גיל 18.

עבדאללה אבו מערוף: זאת התכנית ואני מקווה שאכן היא תבוצע.

איציק שמולי: זה כמובן היה מהלך מבורך.

אלי אלאלוף: זה כבר מתוקצב לשנת 2018.

איציק שמולי: תבורך הממשלה.

איציק שמולי: מה שנכון לילדים, נכון לא פחות גם למבוגרים.

איציק שמולי: אני קיבלתי השנה אדוני היושב ראש הרבה פניות ציבור בעניין אבל פנייה אחת באמת הרעידה את לבי והיא מניצולת שואה בפתח תקווה בת 86 שתיארה בטלפון עת דיברתי אתה איך היא לוקחת דבק ושמה על השיניים כדי שהשיניים יחזיקו מעמד עוד יום אחד נוסף.

איציק שמולי: זאת מציאות שאנחנו לא יכולים לאפשר אותה במדינת ישראל.

איציק שמולי: יכול להיות שלא נצליח בשלב הראשון להכניס את כל האוכלוסייה, את כל השירותים האלה לכל האוכלוסייה לסל הבריאות הממלכתי למרות שזה צריך להיות היעד.

איציק שמולי: ההוצאה על טיפולי שיניים היא הוצאה רגרסיבית מכיוון שהעלות של הטיפולים היא אותה עלות.

איציק שמולי: כשיש לך בעיה, זה לא משנה אם אתה גר בסביון או אתה גר בלוד.

איציק שמולי: לתקן את הבעיה שיש לך בשיניים, אתה מוציא את אותו הכסף פחות או יותר אבל ברור שלבן אדם שמגיע מרמת הכנסה גבוהה, שיעור ההוצאה הוא קטן יותר.

איציק שמולי: לכן אם המדינה לא מסבסדת את השירות הזה, כמובן שיש כאן מדיניות שהיא לא שוויונית.

איציק שמולי: אני רוצה להאמין ולקוות שאנחנו נצליח בכנסת הזאת לדחוף, לקדם וגם להעביר את הצעת החוק שלי לטיפולי שיניים לאוכלוסייה הוותיקה, טיפולי שיניים משמרים ומשקמים.

איציק שמולי: זה צריך להיות הצעד הראשון.

איציק שמולי: אני מקווה שאנחנו נצליח בכך.

איציק שמולי: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: דוקטור חטיב סמיר.

<חטיב סמיר: אדוני היושב ראש, אני רופא שיניים מהשטח.

<חטיב סמיר: אני רוצה לדבר על רפואת שיניים במיוחד לעניים כי אני רופא מהשטח.

<חטיב סמיר: אני כל יום נתקל באנשים ואני יודע מה זה עוני ומה משמעות הדבר שלאנשים אין אמצעים לטפל בשיניים שלהם, ומה זה גורם להם מבחינה בריאותית ומבחינה נפשית.

<חטיב סמיר: אני נתקל כל יום בבעיות כאלה ואני רוצה להדגים לכם כמה מקרים מאוד כואבים של מישהו שלא יכול היה לטפל בשיניים שלו למרות שהיה מועמד לניתוח וזה קרה כי אין לו כסף.

<חטיב סמיר: על זה ידעתי מבית החולים, שהוא לא מטפל בשיניים שלו כי אין לו כסף ונאלצתי לטפל בזה.

<חטיב סמיר: אני מאמין שהרבה רופאים עושים דבר כזה כדי לעזור לאנשים.

<חטיב סמיר: אבל למה להכניס את האנשים האלה לקטגוריה של כאילו הם מקבלים קצבה, כאילו אנחנו תורמים להם?

<חטיב סמיר: אני חושב שבמדינת ישראל יש הרבה אנשים שצריכים את העזרה הזאת.

<חטיב סמיר: רשויות החוק ורשויות המס וכולם יודעים מי האנשים האלה והולכים לפי קריטריונים מסוימים.

<חטיב סמיר: העיקר הוא לתמוך בהם כדי שיוכלו להמשיך בחיים נורמליים מבחינה בריאותית, מה גם שזה משפיע על הבריאות למי שלא לועס, והכי חשוב גם החיוך, הדיבור והיחס לאנשים.

<חטיב סמיר: בלי שיניים, אתה לא יכול לדבר עם אנשים.

<חטיב סמיר: אנשים שיש להם את הכוח, בגלל השיניים הם כאילו נאלצים לזוז הצידה.

<חטיב סמיר: אנשים כאלה, המדינה יכולה לתרום להם ולהחזיר אותם לחיים נורמליים בכך שהיא תממן או תסבסד את טיפולי השיניים שלהם.

<חטיב סמיר: חשוב מאוד גם שהטיפול הזה יהיה בצורה מאורגנת, כך שלא לחייב אותם ולהפנות אותם למקומות מסוימים וכאילו לאלץ אותם לטפל באותם מקומות.

<חטיב סמיר: כך אנחנו גוזלים מהם את החירות האישית שלהם לאן לפנות כי רופא שיניים הוא לא עניין של לקבל שירות ממישהו אלא צריך לקבל שירות מבן אדם שאתה מאמין בו, שאתה מאמין לו, שאתה סומך עליו.

<חטיב סמיר: לכן צריכה להיות מסגרת מסובסדת, מאורגנת טוב מאוד, שיהיו גם מעורבים בה כל הרופאים שמוכנים לתרום חלק בטיפול הזה כדי לתת לאנשים האלה לחיות חיים נורמליים.

<חטיב סמיר: אני חושב שעד גיל 18 יש פתרון.

אלי אלאלוף: איך אתה מרגיש כשאתה רואה את השטח, אתה רואה את האנשים, במיוחד עד גיל 14.

<חטיב סמיר: עד גיל 14, יש שינוי מהותי.

אלי אלאלוף: אנשים מנצלים את זה?

<חטיב סמיר: מנצלים.

אלי אלאלוף: רופא השיניים שלי אומר שהוא לא מקבל.

אלי אלאלוף: אני נמצא אצלו שלושים שנים.

<חטיב סמיר: גם אני שלושים שנים במקצוע.

אלי אלאלוף: כשאני הולך אליו, אני אומר לו שאני אף פעם לא רואה אצלו ילדים.

אלי אלאלוף: הוא אומר שזה לא כדאי, הקפסולה הזאת עולה שישים שקלים והמשרד רוצה לשלם לו עשרים שקלים.

אלי אלאלוף: הוא לא רוצה לסבסד את המדינה יותר ממס ההכנסה שהוא משלם.

אלי אלאלוף: איך בדרך כלל עושים את זה?

<חטיב סמיר: המחירים שמשלמת המדינה עבור טיפולי שיניים עד גיל 15, אלה מחירים מאוד מאוד זולים ובקושי מכסים את ההוצאות.

<חטיב סמיר: אבל עדיין לא כל רופאי השיניים יש להם פרנסה.

<חטיב סמיר: יש רופאים שמוכנים לעבוד בזה והם מתפרנסים.

<חטיב סמיר: אני רואה בשטח שכל הילדים עד גיל 15 שהיו לפני החלת החוק עם פה מלא עששת, עכשיו כמעט כולם מטופלים.

<חטיב סמיר: אני רואה תוצאות טובות מאוד מבחינה בריאותית בקרב הילדים ולכן יש משמעות ויש חשיבות מאוד גדולה לממש את הרעיון הזה גם לאנשים אחרים שקשה להם לטפל בשיניים.

<חטיב סמיר: אני אספר לכם על מקרה שכאב לי עד כדי דמעות.

<חטיב סמיר: מישהו קיבל מלשכת הרווחה במועצה המקומית צ'ק על סך אלף שקלים עבור טיפול שיניים.

<חטיב סמיר: הוא בא אלי לטיפול ואמר לי: דוקטור, אין לי לחם בבית, אתה יכול לתת לי את הכסף?

<חטיב סמיר: הוא לא רצה לטפל בשיניים.

<חטיב סמיר: כמה זה כאב לי.

<חטיב סמיר: אני לא רוצה להגיד לכם מה עשיתי, אני לא כאן כדי לתאר את זה.

ג'מאל זחאלקה: הרבה מוכנים לעשות את זה.

ג'מאל זחאלקה: בוא נגיד שזאת לא דוגמה אלא יש אלפים שהיו מוכנים לעשות את זה.

ג'מאל זחאלקה: כשאתה בין אוכל לבין טיפול שיניים, אנשים יבחרו באוכל.

עבדאללה אבו מערוף: 46 אחוזים עד גיל 26 ויתרו על טיפול שיניים.

ג'מאל זחאלקה: יש כאלה שמוותרים על תרופות.

<חטיב סמיר: אני מכיר הרבה מקרים שאנשים נשארים בלי שיניים והם בגיל ארבעים וחמישים, רק כדי לממן את הטיפול של הילדים שלהם.

<חטיב סמיר: הם אומרים לי שהילדים יותר חשובים מהם.

<חטיב סמיר: הרבה מקרים, אלפי מקרים כאלה.

<חטיב סמיר: לכן אני חושב שזה מאוד חשוב לסבסד את העניין ושהמדינה תתמוך בהצעת החוק הזאת כדי לתת לאנשים עוד הזדמנות לחיות בבריאות שלמה, לחיות מבחינה נפשית טובה ולהתחיל לתפקד.

<חטיב סמיר: בלי שיניים קשה לתפקד.

אלי אלאלוף: תודה על הדברים שלך.

אלי אלאלוף: פרופסור ורדה סוסקולני, יושבת ראש ועדת משנה של ועדת דוח העוני, לקחה את זה טיפה באיחור בגלל היערכות.

אלי אלאלוף: לא היינו צריכים להקים ועדת בריאות כי אמרנו שיש את ועדת ברגמן וגברת גרמן תעשה את העבודה של הוועדה, אבל מזל שמצאנו את ורדה ובזכותה יש פרק חשוב מאוד בדוח העוני על הבריאות.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ורדה סוסקולני: תודה רבה.

<ורדה סוסקולני: אני רוצה להרחיב קצת את היריעה.

<ורדה סוסקולני: אמנם בהמלצות שלנו של ועדת משנה בריאות בוועדת אלאלוף היינו מאוד מאוד צנועים משום שהתמקדנו אך ורק באנשים שחיים בעוני.

<ורדה סוסקולני: ההמלצה שלנו הייתה שהקשישים מעל גיל 75, מקבלי השלמת הכנסה, לטיפולי שיניים מסובסדים, בחינם.

<ורדה סוסקולני: כל ההקצבה, דרך אגב, להמלצות שלנו בתת ועדת משנה בריאות היו של חצי מיליארד.

<ורדה סוסקולני: 500 מיליון שקלים, מתוכם מאתיים מיליון היו לנושא הזה.

<ורדה סוסקולני: כלומר, אנחנו ראינו את החשיבות הגדולה בכך, בהיקף, בגלל שלא צריך להסתכל רק על האם יש שיניים או אין שיניים.

<ורדה סוסקולני: הקשר בין תחלואת הפה לבין תחלואה כללית הוא הדוק ביותר.

<ורדה סוסקולני: אתה דיברת אמנם על אסתטיקה ועל היכולת ללעוס, הדברים הכי חשובים, היכולת ללעוס, כדי לחיות בכלל.

<ורדה סוסקולני: מי שלא יכול לעשות את זה, הוא לא יוצא מהבית.

<ורדה סוסקולני: נכון?

<ורדה סוסקולני: הבדידות, אנחנו יודעים, במיוחד אצל קשישים, זו בעיה גדולה מאוד.

<ורדה סוסקולני: היא מובילה לדיכאון, מובילה לאי טיפול בכל מיני דברים אחרים והקשר בין מחלות – לא רק בעיות שיניים אחרות אלא בעיות בכלל בפה – לבין סוכרת, לבין מחלות לב שהם גורמי סיכון מהגבוהים בארץ לתחלואה ולתמותה, הוא מאוד גדול.

<ורדה סוסקולני: על אחת כמה וכמה אם אנחנו מדברים על אנשים שהם במצב סיעודי.

<ורדה סוסקולני: אני מקווה שאני מדברת כאן ללבו של אחד מחברי הכנסת במיוחד ובכלל לחברים אחרים.

<ורדה סוסקולני: צריך להבין שההשלכות של טיפולי שיניים הן רחבות ביותר מבחינת בריאות בכלל, מבחינת בריאות פיזית, מבחינת בריאות נפשית, מבחינת בריאות חברתית כי זה מה שמאפשר להם להיות גם אנשים שיכולים להיות מאוד מאוד פעילים ולתרום לחברה בחזרה.

<ורדה סוסקולני: אני יודעת שמשרד הבריאות, כאשר לפני קרוב לשנה, אולי קצת פחות, עת היו ישיבות בוועדה הזאת בבקשה לכל המשרדים להראות מה המענים שהם נותנים היום להמלצות הוועדה, אחד הדברים שהיה שם לגבי הרחבת שירותי בריאות שיניים לקשישים היה שמדצמבר 2015 נעשית עבודת מטה אל מול המשרד לשוויון חברתי.

<ורדה סוסקולני: אני מאוד מאוד ממליצה לוועדה כאן להמשיך ולעקוב אחרי זה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נעשה את זה.

אלי אלאלוף: חי אלבז.

אלי אלאלוף: אחריו אבנר עורקבי.

<חי אלבז: שלום אדוני היושב ראש.

<חי אלבז: אני מנכ"ל ארגון פיד ישראל שהוא בעצם ארגון שנאבק ברעב במדינת ישראל ומטפל בעני.

<חי אלבז: אני רוצה לחזק את מה שאמר חבר הכנסת איציק שמולי וגם את דבריו של רופא השיניים.

<חי אלבז: הם דיברו כאן על מצב עגום שמגיעים מטופלים - וחבר הכנסת שמולי התייחס לניצולי שואה – לטיפולי שיניים אבל פשוט אין להם כסף לאכול ולכן הם מעדיפים לקבל את התשלום שהם קיבלו או את הסבסוד ולהוציא אותו על אוכל ולא עבור טיפול שיניים.

<חי אלבז: המתנדבים שלנו של פיד ישראל חווים בשטח ורואים והם נתקלים באנשים שרוצים אוכל.

<חי אלבז: הם מבקשים עזרה באוכל אבל כשמגיעים לשטח, הם אומרים שהם צריכים שיניים כדי לאכול את האוכל שאנחנו מביאים להם.

<חי אלבז: נכון שהמאבק שלנו הוא ברעב, אבל יש כאן חלק בלתי נפרד מהאנשים שהם מטופלי רווחה שהם כן זקוקים להצעת החוק המבורכת הזאת שרוצים להעלות אותה.

<חי אלבז: ברשותך, אדוני, אני רוצה להמליץ אולי לשקול שהמדינה תרכוש פוליסת ביטוח קבוצתית על מנת לטפל בכלל האוכלוסייה שרשומה ברשויות הרווחה.

<חי אלבז: כך זה יעלה למדינה ויהיה פחות נטל על המדינה.

<חי אלבז: אם אנחנו באים כארגון קבוצתי לכל האזרחים שרשומים ברשויות הרווחה, כך אנחנו בעצם מייעלים ומוזילים למדינה את העלויות של טיפולי השיניים.

<חי אלבז: אני חושב שמדובר כאן בהצעת חוק יעילה ומקווה שהיא תתקדם הלאה.

אלי אלאלוף: תשב אחר כך עם העוזרים שלנו.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, זה קיים בגרמניה, הביטוח.

<חי אלבז: יש עוד מדינות שעושות את זה.

אלי אלאלוף: אבנר עורקבי, בבקשה.

<אבנר עורקבי: יושב ראש ארגון אהב"ה, ארגון הנכים המיוחד וחבר בפורום הנכים.

<אבנר עורקבי: אני לא רוצה להלאות אתכם במסה של טיפול שיניים בילדים בעלי צרכים מיוחדים.

<אבנר עורקבי: זאת מסה לא רגילה, לא הגיונית מבחינת התשלום ולא הגיונית מבחינת הטיפול.

<אבנר עורקבי: היא קשה מאוד.

<אבנר עורקבי: אתם יודעים מה?

<אבנר עורקבי: אני לא אעשה את זה כאן.

<אבנר עורקבי: יש הרבה דברים שיכולים להביא אותך לבכי אבל נמצאת כאן אימא שתסביר לנו איך היא מתמודדת בטיפול בילדה שלה שהיא עם צרכים מיוחדים.

<סלי עובדיה: אני אימא לילדה עם צרכים מיוחדים.

<סלי עובדיה: הבת שלי סובלת מפיגור.

<סלי עובדיה: היא בת 15 וחצי.

<סלי עובדיה: היא זקוקה לטיפולי שיניים.

<סלי עובדיה: במרפאת שיניים רגילה לא מוכנים ולא ניתן לטפל בה.

<סלי עובדיה: זה גורם לי ללכת למרפאות שיניים פרטיות בבתי חולים כמו עין כרם ושניידר והמחירים בשמיים.

אלי אלאלוף: שם זה לא פרטי.

אלי אלאלוף: זה של הדסה ושל שניידר.

אלי אלאלוף: זה לא פרטי.

אלי אלאלוף: לא באופן פרטי את הולכת לשם.

<סלי עובדיה: זה פרטי.

<סלי עובדיה: הצעות המחיר הן מעל 6,500 ו-8,500 שקלים.

<סלי עובדיה: המשכורות שלנו הן מתחת לממוצע.

<סלי עובדיה: אנחנו לא יכולים לשלם את הסכומים האלה.

<סלי עובדיה: ניסיתי לחפש כל מיני גורמים שיסכימו לעזור לי במימון ולא מצאתי.

<סלי עובדיה: כמובן שיש את האופציה של מרפאת השיניים של משרד הרווחה.

<סלי עובדיה: מצד אחד העלויות הן נמוכות אבל טיפולי שיניים מתפרסים על פני חצי שנה וזה דבר שגורם לי להפסיד יום עבודה באופן קבוע כי רובו מתבזבז על נסיעות.

<סלי עובדיה: אמנם ההצעה יותר זולה אבל במשכורת יורדות לי השעות והמשכורת יותר נמוכה וזה לא מוצא חן בעיני המעסיק.

<סלי עובדיה: מצד שני, לראות שקושרים את הילד שלך והוא צורח מפחד, זה לא קל.

<סלי עובדיה: רק התחלנו וכך היא התנהגה בטיפול בשן אחת.

<סלי עובדיה: מה יהיה אם זה לא יסתדר?

<סלי עובדיה: מה יהיה אם הרופא לא יצליח?

<סלי עובדיה: איך אני אממן את טיפולי השיניים?

<סלי עובדיה: לא יתכן שאם לא ניתן לטפל בילדה כזאת והאופציה היחידה היא טיפולי שיניים בהרדמה מלאה במרפאות הפרטיות, למה שהמדינה לא תעזור?

<סלי עובדיה: זאת לא בחירה שלנו ללכת למרפאה פרטית.

<סלי עובדיה: איך אני אמורה להתמודד עם זה?

<אבנר עורקבי: עוד לא הבאתי את השאר אבל נעשה את זה בקרוב.

אלי אלאלוף: אנחנו ניקח את הפרטים שלך ונבדוק מה אנחנו יכולים לעשות.

אלי אלאלוף: מישהו ממשרד הרווחה יכול לתת תשובה?

<נורית ווסברג נקאש: כן.

<נורית ווסברג נקאש: אני מפקחת ארצית תחום משפחה.

<נורית ווסברג נקאש: נמצאת אתי כאן פעילה משרשרת חיפה שהייתי מאוד שמחה אם היא תביע את דעתה.

<נורית ווסברג נקאש: היא הגיעה מרחוק.

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו במשרד הרווחה סבורים ומוצאים ששיניים הם צורך קיומי בסיסי אצל אנשים.

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו חושבים ומצטרפים לכל מה שאמרה קודמתי הפרופסור המלומדת ורדה סוסקולני.

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו משתדלים לעשות כמיטב יכולתנו.

<נורית ווסברג נקאש: התקציב שעומד לרשות משרד הרווחה לסיוע חומרי באשר הוא, עומד על עשרים מיליון שקלים לשנה.

<נורית ווסברג נקאש: שלושים אחוזים מהתקציב הזה מוקצים לצרכים רפואיים.

<נורית ווסברג נקאש: במיליון וחצי שקלים אנחנו מסייעים בטיפולי שיניים.

אלי אלאלוף: מה ניצול התקציב הזה, של העשרים מיליון שקלים?

<נורית ווסברג נקאש: תקציב גירעוני כל הזמן.

<נורית ווסברג נקאש: בנוסף, בגלל החשיבות של העניין הזה, אנחנו בהחלט משתדלים לתת סדר עדיפות מאוד גבוה לטיפולי שיניים.

<נורית ווסברג נקאש: אני רוצה לציין שמשרד הרווחה מעביר בכל שנה 324 אלף שקלים למשרד הבריאות על מנת לעזור למשרד הבריאות לספק סיוע בטיפולי שיניים.

אלי אלאלוף: עם מעקב שלכם?

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו מעבירים סכום ליחידה לבריאות השן.

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו עושים מעקב.

אלי אלאלוף: אתם יכולים להפנות אנשים לשם?

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו לא יכולים.

<נורית ווסברג נקאש: היחידה הזאת מקיימת בקרה והיא עושה מעקבים על גובה התשלום.

אלי אלאלוף: למה אתם מעבירים להם כסף?

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו בשיח מול משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: תתחברו למרפאות פרטיות ותעשו את זה בעצמכם.

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו חוברים למרפאות פרטיות.

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו מתמודדים, אפרופו הדיון הקודם, עם נושאים של בירוקרטיה ודברים משפטיים.

<נורית ווסברג נקאש: יש מגוון עמותות שמסייעות.

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו במסגרת תכנית נושמים לרווחה חברנו לחברה שמספקת טיפולי שיניים במחיר מופחת ובטיפול מצוין.

<נורית ווסברג נקאש: יחד עם זאת, בהחלט, כמו שכל החברים סביב השולחן יודעים, מדינה, התקשרויות, חוזים, הסכמים וסוגיות כאלה הן סוגיות מורכבות.

אלי אלאלוף: זה חד פעמי.

אלי אלאלוף: אחר כך זה רץ.

<נורית ווסברג נקאש: הסוגיות המשפטיות חשביות הן כבדות מאוד.

<נורית ווסברג נקאש: כמו שאמרנו בדיון הקודם, העוני הוא תופעה רב ממדית וקשה.

<נורית ווסברג נקאש: אני חושבת שהסוגיה של ההתמודדות עם עוני היא סוגיה של כלל משרדי הממשלה, כל אחד בתחומו.

אלי אלאלוף: זה היה בקטע הראשון.

אלי אלאלוף: לא כאן.

<נורית ווסברג נקאש: נכון.

<נורית ווסברג נקאש: שיניים הן סוגיה בריאותית.

<נורית ווסברג נקאש: אני בהחלט קוראת למשרד הבריאות לשבת אתנו על המדוכה למציאת פתרון בנושא השיניים, פתרון שהוא צורך ראשון במעלה של האנשים.

<נורית ווסברג נקאש: אנחנו עומדים מול שוקת שבורה שוב ושוב אל מול הצרכים שאנחנו פוגשים בשטח.

<נורית ווסברג נקאש: אם אפשר לתת את רשות הדיבור לגברת משרשרת חיפה, הייתי מאוד שמחה.

אלי אלאלוף: יש לנו לוח זמנים.

אלי אלאלוף: נציגי הנכים, שאתם עושים עבודה לכל אורך השנה, לא כולם חייבים לדבר.

אלי אלאלוף: אתם מייצגים אחד את השני.

אלי אלאלוף: אם אני אפגע במישהו, אני מתנצל מראש.

אלי אלאלוף: משה בר.

<משה בר: תודה רבה ליושב ראש.

<משה בר: אני יושב ראש עמותת תנו יד לחירש, נכים למען נכים.

<משה בר: אני לא רוצה לספר על אחרים אלא עלי.

<משה בר: לי יש פה בלי שיניים.

<משה בר: הגיעה אלי ניידת לטפל לי בפה במימון של הריסון.

<משה בר: הגיעה הניידת אבל היא לא יכולה לטפל בי בגלל מצבי הבריאותי.

<משה בר: הייתי צריך להגיע לבית החולים.

<משה בר: המימון שקיבלתי, 9,000 שקלים אבל בבית החולי החליטו שהטיפול בי יעלה 33 אלף שקלים.

<משה בר: אני ואשתי באותו מצב ואנחנו לא יכולים לטפל בעצמנו.

<משה בר: עם קצבת הנכות שיש לנו, אין אפשרות לטפל בדברים האלה.

<משה בר: זה מה שקורה כאן.

<משה בר: לגיל 75 נותנים, לגיל 18 נותנים, לגיל שלנו שאנחנו חיים עם קצבת נכות – לא מגיע לנו.

אלי אלאלוף: תודה, משה.

אלי אלאלוף: זה כואב.

אלי אלאלוף: פרופסור מיכל קרומר נבו.

<מיכל קרומר נבו: תודה רבה.

<מיכל קרומר נבו: אני מאוניברסיטת בן גוריון ואני מאוד שמחה על הדיון שמתקיים בנושא הזה.

<מיכל קרומר נבו: היה לנו מאוד חשוב להעלות אותו כי אנחנו נתקלים הרבה מאוד בעבודה שלנו עם עובדים סוציאליים במפגש של עובדים סוציאליים עם אנשים בעוני ואוזלת היד, גם של האנשים וגם של העובדים הסוציאליים שמנסים לעזור להם ובעצם לא יכולים כי המענים שיש לעובדים סוציאליים לתת, ה-700 שקלים, אם יש, זה לא מספיק וזה לא משמעותי.

<קריאה: אין מענים.

<מיכל קרומר נבו: אני רוצה להביא נתונים קצרים.

<מיכל קרומר נבו: סקר של הלמ"ס מ-2014 מצא שמבני 25 ומעלה, 43 אחוזים ויתרו על טיפולי שיניים בגלל קשיים כלכליים.

<מיכל קרומר נבו: אני רוצה דווקא להדגיש לא את טיפולי השיניים של ילדים, שזה באמת מכוסה עכשיו וטוב מאוד שבהדרגה זה יהיה מכוסה עד גיל 18 וגם לא את הקשישים ואת ניצולי השואה, אלא דווקא את האנשים בגיל התעסוקה.

<מיכל קרומר נבו: מחקר שאנחנו עושים היום באוניברסיטת בן גוריון, מצא שבקרב אנשים שהם מטופלי המחלקות לשירותים חברתיים, אנשים שחיים בעוני והם בגיל התעסוקה, 56 אחוזים מהם ויתרו לגמרי בשנה האחרונה בגלל קשיים כלכליים על טיפולי שיניים.

<מיכל קרומר נבו: זה אומר שהאנשים האלה מסתדרים עם הכאב שלהם באמצעות אנטיביוטיקה ומשככי כאבים ואקמול וזה אומר שנפגעת מאוד מאוד היכולת התפקודית שלהם, הדימוי העצמי שלהם, היכולת שלהם לבוא ולסנגר על הילדים שלהם בגני הילדים ובבתי הספר מכיוון שהם נתפסים כפחות משכילים או פחות משמעותיים.

<מיכל קרומר נבו: הבריאות הכללית שלהם נפגעת, כמו שנאמר כאן, כי הם אוכלים אוכל לא מזין, יש להם קשיים בלעיסה וכולי.

<מיכל קרומר נבו: אנחנו יודעים שעל פי הנתונים דווקא הגיל הזה, שזאת שכבת גיל גדולה וזה באמת אתגר גדול לקובעי מדיניות, זאת אומרת, באמת לממן או להכיל בתוך חוק ביטוח בריאות – שאני מסכימה שזה יעד שהוא יעד שצריך להיות אבל אולי הוא לא המטרה המיידית שלנו – אנחנו יודעים שזה נכון, שעל פי נתוני ה-OECD, ישראל בשנת 2012 היא בתחתית הדירוג של ההוצאה הציבורית לנפש על בריאות השן.

<מיכל קרומר נבו: אני רוצה להציע כמה הצעות ואני רוצה כן לנסות ולספר לכם שבפריפריה הבעיה הזאת היא בעיה חמורה במיוחד מכיוון שיש פחות מרפאות קהילתיות ויש פחות סיוע של רופאי שיניים, כמו כאן רופא השיניים סמיר חטיב.

עבדאללה אבו מערוף: הוא גם מתנדב הרבה פעמים ונותן טיפול.

<מיכל קרומר נבו: על זה בדיוק אני רוצה לדבר.

<מיכל קרומר נבו: אנחנו יודעים שרופאי שיניים לפעמים, בדומה לעורכי דין שעושים איזושהי פעולה של פרו בונו, לפעמים גם רופאי שיניים עושים זאת והרבה פעמים רופאי השיניים שותפים ומאוגדים בעמותה ועושים הרבה פעולה שהיא פעולת פרו בונו.

<מיכל קרומר נבו: דווקא בישובים בפריפריה יש פחות רופאי שיניים שאפילו יכולים לעשות את פעולת הפרו בונו.

<מיכל קרומר נבו: יוצא שגם אין נגישות למרפאות שיניים.

<מיכל קרומר נבו: לדוגמה, בדרום, בסורוקה, אין רפואת השן.

<מיכל קרומר נבו: אין מרפאת שיניים כמו שיש בהדסה, בה סטודנטים מטפלים.

<מיכל קרומר נבו: המענים, גם הקהילתיים – אני לא מדברת רק על המענים שהמדינה מארגנת דרך ביטוחים ודרך מימון ישיר – והחברה האזרחית חלשה הרבה יותר ולא מסוגלת לתת את המענים האלה שעוד ניתנים בחלקים אחרים של הארץ.

<מיכל קרומר נבו: אני רוצה להציע כמה הצעות.

<מיכל קרומר נבו: אני יודעת שבית הנשיא לקח חסות וניסה לארגן איזשהו ארגון רופאי שיניים מתנדבים ארצי והדבר הזה לא עלה יפה.

<מיכל קרומר נבו: אני לא יודעת למה.

<מיכל קרומר נבו: אני אומרת את כל ההצעות האלה לא כדי להוציא את העניין של התערבות המדינה בחקיקה וכולי אלא רק כאיזה שהם פתרונות ביניים.

<מיכל קרומר נבו: אני חושבת שצריך לחשוב על איך לחזק את החברה האזרחית ואת רופאי השיניים, לאגד אותם, לארגן אותם, אולי לתת לזה איזשהו סוג של מימון קטן כדי לארגן את הדבר הזה.

<מיכל קרומר נבו: אני יודעת שהיה ניסיון לאיחוד כוחות של משרד הרווחה, הקרן לידידות, ומשרד הבריאות שהיה אמור להיות מנוהל דרך הפקולטה לרפואת שיניים בהדסה, איזשהו מענה ציבורי יותר רחב, אבל גם הנושא הזה לא עלה יפה.

<מיכל קרומר נבו: זה משהו שהיה בשנים האחרונות וגם הוא לא עלה יפה.

<מיכל קרומר נבו: אני ממש קוראת כאן בקריאה נרגשת, ואני מקווה שעוד מעט נוכל לשמוע גם את יואב תמם שבא מבאר שבע שיספר את הסיפור שלו.

<מיכל קרומר נבו: אני חושבת שזה נושא קריטי דווקא לאנשים בגילאי שוק התעסוקה להציע איזושהי מסגרת טיפולית.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת זחאקלה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, בוא נתחיל מנקודת ההתחלה.

ג'מאל זחאלקה: זאת אחריות המדינה.

ג'מאל זחאלקה: בוא נתחיל מכאן.

ג'מאל זחאלקה: זה לא דבר שהמדינה באה לעשות טובה למישהו אלא זה אחד הדברים, בריאות השן, שהוא חלק – צריך להיות או היה צריך להיות באיזושהי צורה – מחוק בריאות ממלכתי.

ג'מאל זחאלקה: זכור לנו היטב מצב באנגליה, שם רפואת השיניים היא בחינם.

ג'מאל זחאלקה: אני זוכר עת הייתי סטודנט, הרבה היו נוסעים לאנגליה כדי לטפל בשיניים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: הייתה תופעה כזאת בשנות ה-80.

ג'מאל זחאלקה: אמרו שיותר זול לנסוע לאנגליה ולעשות את כל הטיפול בחינם.

ג'מאל זחאלקה: את הטיפול הזה קיבלו שם לא רק אזרחי המדינה.

ג'מאל זחאלקה: הרבה אנשים הלכו ועשו טיפול באנגליה כי זה חינם.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם נוכל להגיע למקום הזה.

ג'מאל זחאלקה: גילוי נאות, אח שלי הוא רופא שיניים ויפסיד הרבה אם זה יקרה.

ג'מאל זחאלקה: בכל זאת אני חושב שהמטרה צריכה להיות שזה יהיה חלק מחוק הבריאות הממלכתי כפי שזה קיים במדינות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: אני לא חושב שזה יקרה תוך יום או יומיים אלא יש תהליך הדרגתי.

ג'מאל זחאלקה: התחילו עם הגילאים השונים ואני חושב שצריך לטפל גם בנושא האנשים העניים וצריך להציע הצעות פרקטיות ומעשיות.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה שלי, כבוד היושב ראש, שאנחנו כוועדה נעשה מעשה קטן אבל אני חושב שיהיו לו השלכות.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לפנות לבתי הספר לרפואה בארץ שיאמצו את העניין הזה של טיפול שיניים לעניים.

ג'מאל זחאלקה: זאת לא תהיה עלות גבוהה.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע, גם מתוך ידיעה ישירה, שטיפולי השיניים שמעניקים הסטודנטים הם בפיקוח המרצים – לפחות כך זה בהדסה עין כרם – והם ברמה מאוד גבוהה, יותר גבוהה מאשר בשוק הרגיל.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, מי שיקבל טיפול שם, יקבל טיפול מעולה.

ג'מאל זחאלקה: יש אנשים שהיו בוחרים ללכת לשם.

אלי אלאלוף: סליחה על הבורות שלי, כמה בתי ספר לרפואת שיניים יש בארץ?

ג'מאל זחאלקה: שניים.

ג'מאל זחאלקה: זאת בעיה שאני אתייחס אליה.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה של מספר בתי הספר.

ג'מאל זחאלקה: בית הספר בתל אביב פעם קם ופעם נופל.

ג'מאל זחאלקה: יש אי ודאות.

אלי אלאלוף: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מירב בן ארי שאמורה להמשיך את הדיון בעוד 13 דקות.

ג'מאל זחאלקה: אני בדעה שצריך לחזק את בית הספר לרפואה בתל אביב כי כל הזמן הוא נוטה ליפול.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיות.

ג'מאל זחאלקה: היו עשרות ישיבות בעניינו כי הממשלה לא רצתה לשלם כסף כדי לקיים אותו.

ג'מאל זחאלקה: אני בדעה שצריך לפתוח עוד בתי ספר.

ג'מאל זחאלקה: אני בדעה שצריך לפתוח בית ספר לרפואת שיניים גם באוניברסיטת בן גוריון כך שבסורוקה תהיה מחלקה ראויה וגם בחיפה.

ג'מאל זחאלקה: צריכה להיות פריסה ארצית כך שיהיה בתל אביב, בירושלים, בחיפה ובבאר שבע.

ג'מאל זחאלקה: ארבעה בתי ספר.

ג'מאל זחאלקה: יש בזה הגיון כלכלי, יש בזה הגיון סוציאלי ויש בזה הגיון חינוכי.

ג'מאל זחאלקה: היום הרבה אנשים נאלצים ללמוד רפואה בחוץ לארץ והם לומדים.

ג'מאל זחאלקה: אין מחסור ברופאי שיניים אלא יש הרבה רופאים.

אלי אלאלוף: אתה אשם.

אלי אלאלוף: הצבעת להחזיר אותם הביתה.

ג'מאל זחאלקה: בסדר גמור.

ג'מאל זחאלקה: העובדה שיש הרבה רופאי שיניים בארץ, אפשר לעשות איזשהו מעשה.

ג'מאל זחאלקה: חלקם היו שמחים להצטרף לתכניות מהן תהיה להם הכנסה ראויה.

ג'מאל זחאלקה: הם לא ירוויחו כמו בשוק הפרטי, אבל תהיה להם הכנסה כלשהי אם תהיה תכנית ממשלתית לטיפול בעניים וזכאות בצורה מסודרת.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבחלק גדול זה ייתן תעסוקה גם לרופאי שיניים צעירים, נמרצים ומקצועיים.

ג'מאל זחאלקה: הנושא של בתי ספר לרפואת שיניים, אני יודע שאתה דואג לדברים, זה אחד הדברים שצריך לעשות בהם דיון.

ג'מאל זחאלקה: לא רק כשיש שריפות אלא תכנון אסטרטגי וצריך לעשות אותו.

אלי אלאלוף: זה נכון.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבעיה של העוני היא שאנשים מגיעים – ונמצא כאן רופא שיניים שיכול לאשר את זה - והיות ואין להם את היכולת הכספית, מבקשים לעקור את השן במקום לטפל בה, במקום סתימה, במקום טיפול שורש, במקום כתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באוכלוסייה שלנו יש פתגם שאומר תעקור את השן ותעקור אתה את הכאב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי מציע להכין תכנית, אולי משרד הרווחה, אולי משרד הבריאות או ביחד, תכנית כוללנית שתהיה ארוכת זמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבוא לשר האוצר ולהגיד לו בשנה הבאה רוצים תקציב שיכלול את זה, אנחנו יודעים שזה לא מעשי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה סדר העדיפויות של הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים להתמודד גם עם זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעשות תכנית לעשר שנים, להגיע למצב שכל מי שמתחת לקו העוני, כל בעלי המוגבלויות, בנוסף לילדים עד גיל 18, להגיע למצב שהם יקבלו את טיפולי השיניים בחינם כשלב ראשון ובהמשך זה יהיה חלק מביטוח בריאות הכוללני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו ביום העוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את המילה עשיר – כי יש אפשרות גם להיות עשיר – אני רואה כראשי תיבות של ע' – עיניים, ש' – שיניים, י' – ידיים ו-ר' - רגליים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שיש לו את הבריאות של כל אלה, הוא עשיר ועשיר מאוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

אלי אלאלוף: בראוו.

אלי אלאלוף: יואב תמם.

<יואב תמם: אני רוצה להציג את עצמי בשביל הפרוטוקול.

<יואב תמם: אני בן 38.

<יואב תמם: קודם כל, אני רוצה להגיד תודה לכולם.

<יואב תמם: אני רואה את זה שכולם כאן דנים בנושא הזה כחלק מאוד חשוב ובכלל בעוני.

<יואב תמם: אני אב חד הורי, מגדל ארבעה ילדים קטנים.

<יואב תמם: אני חי מקצבת נכות של 3,000 שקלים.

<יואב תמם: בשנת 2008 חליתי בסוכרת נעורים.

<יואב תמם: בשנים שלאחר מכן החלה אצלי נסיגת חניכיים.

<יואב תמם: עם הזמן השיניים החלו להתנדנד.

<יואב תמם: בשנת 2011 פניתי לרופא פרטי והוא עשה לי כתר זמני.

<יואב תמם: עד היום לא היה באפשרותי לשלם עבור הטיפול.

<יואב תמם: לצערי הכתר הזמני נפל ומאז המצב של הפה שלי החמיר.

<יואב תמם: חלק מהשיניים נשרו לי והאחרות שהתנדנדו, הסבו לי כאבים רבים.

<יואב תמם: לא הייתה לי ברירה אלא לעקור אותן.

<יואב תמם: בעקבות המצב הכלכלי שלא מאפשר לי לטפל בשיניים, אפילו עקירה, אני נאלץ לסבול מכאבים במשך חודשים עד שאני מצליח לארגן מספיק כסף.

<יואב תמם: אני משתמש באקמול ובמשככי כאבים.

<יואב תמם: פניתי לרווחה.

<יואב תמם: הגשתי בקשה לסיוע בטיפולי שיניים.

<יואב תמם: הם אמרו שיכולים לאשר לי רק 500 שקלים מקרן הידידות.

<יואב תמם: הצעת המחיר שניתנה לו במרפאה הקהילתית היא 5,600 שקלים.

<יואב תמם: הטיפול כולל עקירות ושתי פלטות של שיניים תותבות.

<יואב תמם: אין באפשרותי לשלם את יתרת הסכום.

<יואב תמם: ניסיתי לפנות לעמותות פרטיות אבל גם זה עניין של זמן.

<יואב תמם: כבר תשע שנים אני חולה בסוכרת ואני לא מאוזן בסוכר.

<יואב תמם: חוסר איזון זה מאוד מסוכן בשבילי.

<יואב תמם: במקרים קיצוניים זה יכול להביא לסיבוכים בגלל הסוכרת, למשל לעיוורון.

<יואב תמם: כידוע אדם סוכרתי צריך שלושה דברים על מנת שיהיה מאוזן: פעילות ספורטיבית, תרופות אינסולין באופן קבוע ותזונה בריאה.

<יואב תמם: תזונה בריאה כוללת בשר, עופות, דגים וירקות.

<יואב תמם: בגלל שאין לי שיניים – ואני מדגיש את זה, שזה דבר בסיסי – אני לא יכול לספק לגוף שלי את הדברים האלה.

<יואב תמם: אני נאלץ לחתוך את האוכל ואפילו עד למצב שאני צריך לבלוע את האוכל ואני מרגיש חנק בגרון וממהר לשתות מים כדי שאני לא איחנק וזה בגלל שאין לי שיניים או תותבות.

<יואב תמם: מחלת הסוכרת משפיעה עלי כך שאני עייף ומבולבל.

<יואב תמם: יש לי בעיות זיכרון, אני לא מסוגל לבצע עבודה פיזית מאומצת.

<יואב תמם: אני למשל מוגבל במשאות של עד עשרה קילו.

<יואב תמם: מצב השיניים שלי משפיע עלי מבחינה חברתית.

<יואב תמם: למרות שניסיתי לקבל את זה שאין לי שיניים ולחיות עם זה בכבוד, אבל זה בכל זאת פוגע בי כאדם נורמטיבי.

<יואב תמם: הייתי אדם שמחייך כל הזמן ועכשיו אני מתבייש בעצמי.

<יואב תמם: אני מחנך את ילדיי לצחצח שיניים על מנת שלא יגיעו למצב שלי.

<יואב תמם: הילדים שואלים אותי: אבא, למה אתה לא מצחצח שיניים?

<יואב תמם: התשובה ידועה מראש.

<יואב תמם: בנוסף, שלוש שנים אני בלי מערכת זוגית.

<יואב תמם: אני מרגיש לא בנוח כשאני מדבר עם בת זוג.

<יואב תמם: כל הביטחון העצמי שלי ירד לטמיון.

<יואב תמם: הגעתי למצב שאני מתבייש בעצמי בגלל שאין לי שיניים.

<יואב תמם: אני צריך לצאת על מנת לסדר את העניינים הבירוקרטיים שלי ביום יום וקשה לי מאוד לתקשר עם החברה.

<יואב תמם: בימים אלו שופטים הרבה אנשים לפי המראה החיצוני.

<יואב תמם: לפעמים אנשים שואלים אותי אם אני נרקומן.

<יואב תמם: מאבטחים, פקידים.

<יואב תמם: יש להם דעה קדומה עלי.

<יואב תמם: בנוסף, יש לי קושי בדיבור וגם זה קשור לשיניים.

<יואב תמם: למרות הכול אני יוצא מהבית כדי לדאוג לילדים שלי.

<יואב תמם: שיניים הן אמצעי הכרחי וטבעי להתנהלות היום יומית.

<יואב תמם: אני לא מבקש רחמים או צדקה.

<יואב תמם: אני רק רוצה שיהיו לי תנאים בסיסיים כדי שאוכל לחיות בכבוד, הן מבחינה חברתית כמו כל אדם בעולם.

<יואב תמם: תודה.

<קריאה: אני חושבת שיותר מזה לא צריך כלום.

<קריאה: כמה עוולות יש כדי להגיע למצב כזה.

<קריאה: לאיפה הולך הכסף?

<קריאה: מה שהוא אמר, קורע את הלב ואנשים מתנהלים כהרגלם, כאילו אין אנשים שסובלים.

אלי אלאלוף: תודה יואב.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשאול אותו כחולה סוכרת, כחולה אל חולה.

ג'מאל זחאלקה: יש לך בעיה בעניין קבלת תרופות חדישות לסוכרת?

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שהן עולות כסף רב.

ג'מאל זחאלקה: אני מתכוון לאינסולין המודרני וגם לתרופות שמאזנות.

ג'מאל זחאלקה: אני מקבל אותן ובתקופה האחרונה אני מאוזן יותר טוב.

<קריאה: אין לו אפשרות כלכלית.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע למה אני שואל.

עבדאללה אבו מערוף: נעשה דיון על הסוכרת.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל אותו אישית.

אלי אלאלוף: הוא רוצה לדעת אם המערכת מספקת לו את התרופות.

ג'מאל זחאלקה: התרופות הרגילות, לא, אבל אני מדבר על התרופות המודרניות העכשוויות.

ג'מאל זחאלקה: אתה מקבל אותן בצורה מסודרת?

<קריאה: הן בסל?

ג'מאל זחאלקה: הן בסל אבל אני מדבר על התרופות המודרניות שעוזרות באמת.

<קריאה: אם הן לא בסל, הוא לא מקבל.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל אותו.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע מה בסל ומה לא בסל.

<יואב תמם: לא.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהמערכת עוזרת לו לקבל אותן.

<יואב תמם: אתמול קרה לי מקרה.

<יואב תמם: אני יודע שזה לא קשור לוועדה, אבל אני הבנתי אותו.

ג'מאל זחאלקה: זה עולה 500 שקלים בחודש.

<יואב תמם: כרגע יש לי משאבה שקיבלתי אותה אחרי עשר שנים שהשתתפתי במחקר למען הקהילה.

<יואב תמם: קיבלתי אותה דרך המחקר.

<יואב תמם: אתמול קרה לי שבגלל שהיה לי סוכר של 48, נאלצתי ללכת למיון.

<יואב תמם: יש דבר כזה שנקרא סנסור.

<יואב תמם: אני לא יודע אם כולם יודעים מה זה סנסור.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע מה זה.

<יואב תמם: זה מחובר למשאבת האינסולין שלי על מנת שהוא יזריק לי את האינסולין במדדים מסוימים.

<יואב תמם: בגלל שיש חוק במדינת ישראל, לצערי, שעל מנת שאני אקבל את הדבר הזה אני אמור ליפול על הרצפה ברחבת הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: כמעט למות.

<יואב תמם: כמעט.

<יואב תמם: זה מגיע למצב של ירידת סוכר.

<יואב תמם: אמרו לי שזה המצב.

<יואב תמם: אתמול הייתי בסורוקה ואמרתי להם שאני הולך לוועדת העבודה לנושא אחר.

<יואב תמם: אמרו לי שאני חייב לצאת מהמצב הזה.

<יואב תמם: למה אני צריך להגיע למצב שאני צריך להגיע לסיכון של ירידת סוכר כדי לקבל את המכשיר הזה על מנת שיציל לי את החיים?

<יואב תמם: יש חוק רק לילדים מגיל 18 ונשים בהריון.

<יואב תמם: אני חושב, בעיני, שכל בני האדם שווים ולא משנה מאיזה גזע, דת או מין.

<יואב תמם: כולנו שווים.

אלי אלאלוף: קיבלת תשובה?

ג'מאל זחאלקה: קיבלתי.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שתדעו לכם שמה שהוא מבקש, הסנסור, היה דבר מאוד יקר לפני עשר שנים או לפני חמש שנים והיום באירופה כמעט לכל אחד שמים מדבקה עם הסנסור והסנסור מצפצף כשיש ירידת סוכר.

ג'מאל זחאלקה: זה מציל חיים.

<קריאה: הוא קיבל את זה כי הוא נמצא במחקר.

<קריאה: אם הוא לא היה במחקר, הוא לא היה מקבל.

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: יש שני מכשירים.

ג'מאל זחאלקה: מכשיר ההזרקה של האינסולין הוא מקבל, ואת השני לא.

<יצחק שחר: אני כלכלן, אקטואר וסטטיסטיקאי.

<יצחק שחר: המילה עוני היא מילה אחת אבל אם מפריטים אותה לרגע היא עיניים, שיניים, נשים וילדים, בוודאי כל מה שהזכירו כאן לגבי מוגבלויות שונות, זה עוד יותר.

<יצחק שחר: זאת אוכלוסייה שלמה.

<יצחק שחר: המילה עוני היא כאילו משהו קצר אבל צריך להסתכל.

<יצחק שחר: אלה אנשים מבוגרים, גברים, נשים, ילדים.

אלי אלאלוף: אדוני, תתמקד בנושא הדיון.

<יצחק שחר: הספקת הצרכים של המשפחות האלה, לא צריכה להיות בהתנדבות.

<יצחק שחר: כל התנדבות מבורכת אבל זאת המדינה צריכה לעשות הכול כדי לספק כי מדובר בכמיליון וחצי אנשים באוכלוסייה.

<יצחק שחר: רבותיי, אנחנו מתייחסים לעוני.

<יצחק שחר: כאיש חברתי, אני סומך על כבודו שהוא יעשה כמיטב יכולתו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ברשותכם.

אלי אלאלוף: עבדאללה, תודה על שהצעת לנו לקיים דיון בנושא שיניים ועוני.

אלי אלאלוף: לצערי זאת מכה לא רק לאנשים שבעוני אלא בכלל.

אלי אלאלוף: אני מכיר הרבה אנשים שהם לא מוותרים על שירותים של טיפול שיניים ושמענו מפרופסור מיכל קרומר נבו סטטיסטיקה.

אלי אלאלוף: אני חושב שעל המדינה להחליט בצורה חד משמעית שטיפול שיניים הוא חלק מבריאות האדם ולכן זה צריך להיכנס לסל הבריאות.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה הכול כדי שזה יהיה, גם אם זה יהיה בהדרגה.

אלי אלאלוף: אנחנו נפעל בהתאם וכל אחת מהיכולות שלנו תבוא כאן לידי ביטוי.

אלי אלאלוף: אנחנו חושבים שהמדינה עכשיו צריכה להקים גוף בין-משרדי, בין משרד הרווחה, הבריאות, הקליטה וכל המשרדים הרלוונטיים שלכל אחד יש מעט תקציב בנושא השיניים והפורום הזה יקבע לפחות את הניצול הנכון.

אלי אלאלוף: מדוח שאני קיבלתי, ניצול תקציבי טיפול שיניים, אפילו של הקשישים, הוא נמוך מאוד וחלק מהסיבות הוא כי המרפאות הקהילתיות, לצערי, לא מספיק חזקות ולא מספיק מקצועיות, ואני אפילו מעז להגיד זאת כי הפעלתי כאלה בתפקידי הקודם בקרן רש"י וראיתי שזה מאוד קשה להביא את המומחים הנדרשים.

אלי אלאלוף: לצערי, לגבי ההצעה שלך, ג'מאל, יש רק שני בתי ספר לרפואת שיניים, כאשר באחד שאתה מגיע אליו, בית חולים הדסה, לא מדובר בכסף קטן גם אם אלה סטודנטים.

אלי אלאלוף: אני חושב שאתה צודק, אנחנו נגיש בקשה לדיון עם שר הבריאות ועם ה-ות"ת כדי לדבר על רפואת שיניים.

אלי אלאלוף: תבינו, כל רעיון כזה דורש עבודה גדולה אבל אנחנו ננסה להתמודד עם הנושא.

<אבנר עורקבי: גם שר האוצר צריך להיות.

אלי אלאלוף: אנחנו נזמין אותו לפי הצורך.

אלי אלאלוף: בהחלט אלה לא הדיונים מהם שר האוצר בורח אלא להפך.

אלי אלאלוף: אני באמת מודה לכם.

אלי אלאלוף: תודה לכולם.

אלי אלאלוף: נשמח לקבל כמה פרטים אישיים כדי לנסות לפתור אותם.