ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 170, 2017-01-03 11:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב.

אברהם נגוסה: אנחנו היום מקיימים את הדיון בנושא אנטישמיות ופעילות תנועת ה-BDS בקמפוסים בארצות הברית ובאירופה, בהשתתפות משלחת הסטודנטים מ- WUJSומנהיגות סטודנטים מה-ZOA, Zionist Organization Association, מארצות הברית.

אברהם נגוסה: הוועדה בראשותי דנה מספר פעמים בנושא האנטישמיות והדה-לגיטימציה של מדינת ישראל בקמפוסים, סטודנטים יהודים שחיים בתפוצות נאלצים להתמודד ישירות עם תנועת ה-BDS והאנטישמיות ואנחנו לפני שנה, כשקיימנו את הדיון קיבלנו דיווח מהמשרד לענייני תפוצות, ש-40% מתושבי אירופה הם אנטישמים וכי 75% מהסטודנטים היהודיים באמריקה עברו תופעה של התקפות אנטישמיות.

אברהם נגוסה: אלה הנתונים שקיבלנו לפני שנה מהמשרד לענייני תפוצות.

אברהם נגוסה: כן דווחו לוועדה לפני שנה נתונים קשים על היקף התופעות האנטישמיות ברשתות חברתיות.

אברהם נגוסה: למשל בפייסבוק נרשמו באותה שנה, בשנת 2015, 9,000 מקרים של אנטישמיות, בטוויטר 11,354 מקרים אנטישמיים, באינסטגרם 4,468, יוטיוב 4,465 סרטונים.

אברהם נגוסה: הוועדה בראשותי ציינה בישיבתה הקודמת כי היא רואה בחומרה את הגידול בהיקף האירועים האנטישמיים באירופה ובארצות הברית.

אברהם נגוסה: הוועדה סבורה כי שילוב ידיים ושיתוף הפעולה מהווים פתרון להילחם בתופעה ולפיכך תכלוּל המהלכים האסטרטגיים של ממשלת ישראל יביא לריכוז המאמצים וליתר אפקטיביות אל מול האויב הנוכחי.

אברהם נגוסה: הוועדה שוב קוראת למשרד ראש הממשלה להקים ועדת מנכ"לים בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ועדה זו תכלול ותתאם את העבודה בנושא האנטישמיות והדה לגיטימציה של מדינת ישראל שנעשית כיום ללא תיאום וחשוב מאוד לשלב ידיים ולחבר את הכוחות ולהילחם ביחד ושיהיה תיאום גם של משרדי הממשלה וגם ארגונים לא ממשלתיים בינלאומיים.

אברהם נגוסה: אנחנו גם מאמינים שהתופעה של אנטישמיות זו לא רק בעיה של היהודים, אלא גם של כל האנושות, ולכן יהודים ולא יהודים צריכים להיאבק נגד התופעה הזו.

אברהם נגוסה: ישנם פה היום סטודנטים יהודים מ- WUJS מרחבי אירופה ומארצות הברית וכן נציגי קבוצת מנהיגי תנועת ZOA מארצות הברית ואנחנו נבקש לשמוע גם מהם.

אברהם נגוסה: יש לנו אורח כבוד שאנחנו שמחים לארח אותו, פרופ' ארווין קוטלר, אני חושב שאין מי שלא מכיר את פרופ' ארווין קוטלר, הוא היה שר המשפטים של קנדה וחבר הפרלמנט בקנדה וגם בפרקליטות, יועץ משפטי לממשלת קנדה.

אברהם נגוסה: אני מכיר את פרופ' קוטלר הרבה שנים, הוא נלחם כמעט 40 שנה על זכויות האדם, אני מכיר אותו בהיבט המאבק שלו להעלאת יהודי אתיופיה, שהוא ממשיך עדיין.

אברהם נגוסה: איש יקר שהוציא מבית הכלא ברוסיה את נתן שרנסקי, היום יושב ראש הסוכנות היהודית, ואת יולי אדלשטיין, היום יושב ראש הכנסת, ואת נלסון מנדלה, גם.

אברהם נגוסה: אני צודק?

אברהם נגוסה: לכן הוא בעל הרבה זכויות, יש לנו כבוד, אין לו הרבה זמן להיות איתנו עד הסוף, יש לו פגישה נוספת, אבל אני ביקשתי ממנו שהוא ישתף אותנו.

אברהם נגוסה: גם הוא נמצא בפרונט במאבק הזה, ולכן קודם כל נשמע מפרופ' ארווין קוטלר, בבקשה.

<ארוין קוטלר: תודה, אברהם.

<ארוין קוטלר: אני רוצה להתחיל בהתחלה לשבח את אברהם נגוסה על היוזמה הזאת, לא רק היוזמה של הוועדה, אלא כל הפעילות שלו, במיוחד הפעילות ההיסטורית למען עליית יהודי אתיופיה והיום הוא גם מכהן כיושב ראש של השדולה אפריקה-ישראל פה בכנסת.

<ארוין קוטלר: ברשותכם, אני אביע את דבריי באנגלית, לא בגלל שאין לי כבוד לשפה העברית, אלא בגלל שיש לי כבוד לשפה העברית ואני לא רוצה לגמגם בעברית.

<ארוין קוטלר: יש לי פגישה, אמרתי לאברהם שאני לא יכול להזיז, דווקא עם יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין ב-11:30, אז אני אעבור לאנגלית ואני אנסה לסכם בקיצור נמרץ.

<ארוין קוטלר: אני מבקש את סליחת

<ארוין קוטלר: כם על זה שאני לא אהיה פה לשמוע אתכם, כמו שאומרים, מכל מלמדיי השכלתי, הייתי מעדיף לשמוע אתכם, אבל אני אקרא את כל הפרוטוקול.

<ארוין קוטלר: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תרשו לי להתחיל באמירה שאברהם כבר נתן לכם את הנתונים האמפיריים החשובים שקשורים לכל מה שקורה בקמפוסים באירופה ובצפון אמריקה.

<ארוין קוטלר: אני ביקרתי בקמפוסים, הייתי פרופסור למשפטים במשך 30 שנה לפני שהפכתי לחבר פרלמנט והמשכתי לפקוד את הקמפוסים.

<ארוין קוטלר: הרשו לי לומר שאנחנו עדים, במצטבר, במשך למעלה מ-40 שנה, למעין החמרה של אנטישמיות גלובלית, שהיא יותר ויותר מתוחכמת וגם רצחנית מבחינת אנטישמיות.

<ארוין קוטלר: אנחנו רואים שזה דומה ושונה, אנחנו רואים את זה בפעם הראשונה בצורה ממוסדת, במשך 40 שנה, מאז ההחלטה שהציונות הושוותה לגזענות, זה אשר הראה כאילו יש פה את הצד המשפטי בתחום הזה, אבל הדברים היום הם מעל ומעבר.

<ארוין קוטלר: זו האנטישמיות החדשה שאנחנו צריכים למענה למעשה לשון אחרת, יש פה אפליה והכחשה והתקפה כנגד הזכות של העם היהודי לחיות כחבר שווה בין שווים, אפילו הזכות לחיות.

<ארוין קוטלר: וגם ישראל, אשר צצה ועולה, קלטה יהודים בקרב האומות ולכן האנטישמיות המסורתית היא אפליה נגד והכחשה והשלילה של מתן האפשרות ליהודים לחיות בקרב האומות.

<ארוין קוטלר: אנחנו ראינו פה אינדיקטורים אשר מזהים את העובדה שהאנטישמיות הקלאסית נמצאת.

<ארוין קוטלר: הליגה נגד השמצה ב-2014 ערכה סקר גלובלי והשתמשה ב-11 מהאינדיקטורים האלה ואנחנו רואים שהיהודים שולטים בתקשורת, יש להם יותר מדי כוח, ואם ניקח את 11 האינדיקטורים האלה אנחנו רואים שזה למעשה מעין וירוס מתמיד.

<ארוין קוטלר: אנחנו רוצים איפה לזהות ולמדוד את האנטישמיות החדשה, כי עד כה אנחנו פיתחנו רק את המטריצה או את האינדיקטורים של ההערכה של האנטישמיות החדשה ולכן עכשיו אני רוצה לסכם את זה במהירות, כי כתבתי על כך במקומות אחרים.

<ארוין קוטלר: במטריצה אנחנו רואים במספר 1 את האנטישמיות הג'נוסידית.

<ארוין קוטלר: זה לא דבר שאני משתמש בו בקלות, אני מתייחס לרצח עם פה.

<ארוין קוטלר: יש פה חפיפה בין האהדה לרצח עם, שנגוע בשנאה שהיא האנטישמיות והיא מוצאת את ביטוייה בהסתה לשנאה ולרצח עם כנגד ישראל והעם היהודי.

<ארוין קוטלר: חמינאי באירן הוא למעשה הבולט מביניהם.

<ארוין קוטלר: אני אמרתי שאירן החמינאית נבדלת מהעם באירן, זאת אומרת הם עצמם מושא לדיכוי בארצם.

<ארוין קוטלר: האינדיקטור השני הוא הדמוניזציה של ישראל ושל העם היהודי, כשמייחסים להם את כל הרע שבעולם של המאה ה-20 ושל המאה ה-21, עם אימפריאליזם, קולוניאליזם, אפרטהייד ומה לא.

<ארוין קוטלר: אתם מכירים את הלשון הזאת, וזאת להדגים בפשטות שישראל היא האויב של כל מה שטוב והיא למעשה בעלת כל הרעות.

<ארוין קוטלר: דבר אחד שאני רוצה להמשיך בו והוא החשוב והמתוחכם ויש לו הרבה כוח בתרבות של הקמפוסים, יש בקמפוסים מעין תרבות של זכויות אדם והפלסטיניות היא למעשה מתנוססת בראשה.

<ארוין קוטלר: אנחנו רואים את הכיסוי על האנטישמיות והדה לגיטימציה מבחינת הערכים האוניברסליים.

<ארוין קוטלר: זאת אומרת הערכים המשותפים לתרבויות המערב וקנדה, היא ללא ספק מפיצה גם כן.

<ארוין קוטלר: אותם ערכים שאני רוצה להתייחס אליהם, אני אביא לכם דוגמה לכל אחד ואחד, כי הזמן לא מאפשר לי יותר.

<ארוין קוטלר: אחד זה כיסוי הדה לגיטימציה תחת הסמכות של החוק והתרבות של זכויות אדם והמאבק כנגד גזענות.

<ארוין קוטלר: כשאנחנו מדברים על הכיסוי של האו"ם, אנחנו מדברים על ההחלטה של מועצת הביטחון מלפני ימים ספורים, אבל דבר שלא ידוע, שמדי שנה במשך יותר מ-40 שנה, כמעין ריטואל באו"ם, בעצרת הכללית יש כ-20 החלטות גינוי כנגד מדינה חברה אחת שהיא ישראל ו-4 החלטות כנגד יתר העולם.

<ארוין קוטלר: רובכם יודעים זאת, אבל ייתכן שאתם לא מבינים, זה תהליך שמתקיים שלושה חודשים במהלך העצרת, מספטמבר עד דצמבר, המשלחות נמצאות שם והן חשופות לכך, לרבות אקדמאים ועיתונאים, ולא רק דיפלומטים, וסטודנטים וראשי עדות.

<ארוין קוטלר: לכן יש פה לא רק מסה קריטית של גינוי מדינה חברה אחת, אלא יש מסה קריטית של חשיפה לגינוי הזה.

<ארוין קוטלר: זה כבר נמשך 40 שנה, שלושה חודשים מדי שנה.

<ארוין קוטלר: חִשבו מה זה עושה לאלה שמגיעים לשם ואינם מבינים את הדקויות של הסכסוך הישראלי פלסטיני והם מפנימים את הדה לגיטימציה הזאת במשך הזמן.

<ארוין קוטלר: בה בעת רוב אלה שמפרים את זכויות האדם, רוסיה וסין ואירן וסוריה, הם אלה שהם למעשה נמלטים מכך ומתחמקים.

<ארוין קוטלר: הדבר השני הוא החסות של חוקי העולם.

<ארוין קוטלר: לפני שנתיים אלה שחתמו על אמנת ז'נבה, שהיא החוק הבינלאומי להגנה על החוק הבינלאומי, העמידו מדינה אחת בעולם על ספסל הנאשמים.

<ארוין קוטלר: לא את אלה שהפרו את זכויות האדם, לא את סעודיה, לא אירן, מדינה אחת נמצאת על ספסל הנאשמים, והמדינות שחתומות על אמנת ז'נבה שלוש פעמים ב-50 השנים האחרונות נפגשו והעלו דבר אחד, להעמיד את ישראל על דוכן הנאשמים.

<ארוין קוטלר: וכאשר אנחנו מדברים על תורת המשפטים הכרוכה בכך, מלמדים את זה גם באוניברסיטאות, ואז בשלב אחד אנחנו רואים שיש פה האשמה מלאה.

<ארוין קוטלר: והדוגמה השלישית היא זכויות האדם והפרתן.

<ארוין קוטלר: זכויות אדם זו מעין דת של ימינו כבר זמן מה ולכן אם אתם מעמידים את ישראל כזו המפרה במיוחד את זכויות האדם הרי שישראל הופכת לאנטי - - - בן ימינו ואני יכול להביא לכם משפטים שכרוכים בכך.

<ארוין קוטלר: כל המאבק כנגד גזענות, אחד הדברים הגרועים ביותר שאפשר לקרוא למישהו זה גזען.

<ארוין קוטלר: עצם החותם יש בו גינוי, ובמקרה של ישראל, ישראל היא מדינת אפרטהייד, כך הם אומרים.

<ארוין קוטלר: אפרטהייד זה פשע נגד האנושות, ישראל איפה היא מדינת אפרטהייד והיא פושעת כנגד האנושות ולכן אין לה זכות קיום.

<ארוין קוטלר: ואם לא די בכך, נאמר מדינה נאצית, ואם היא מדינה נאצית, לא רק שאין לה זכות קיום אלא למעשה יש לנו את החובה לפרק אותה וזה חלק מן התרבות של מה שנחשב לזכויות אדם עד תרבות הקמפוסים.

<ארוין קוטלר: אני אסכם בשבילכם מה קרה בפרלמנט הקנדי, זה אולי מגלם איך ללכת נגד ויחד עם ההמלצה של נגוסה אני יכול לומר מה צריכה לעשות ממשלת ישראל, להקים גוף משותף ומשולב.

<ארוין קוטלר: היה לנו דיון חירום במרס 2015 על הנושא של האנטישמיות החדשה ובסוף אותו דיון הפרלמנט הקנדי פה אחד קיבל החלטה שכוללת את שלושת הדברים הבאים, אחת, מגנים את העלייה המדהימה של האנטישמיות, שתיים, לחימה באנטישמיות שתהפוך לקדימות גם במדיניות הפנים וגם במדיניות החוץ של קנדה, והחלק השלישי, ואני מצטט מהפרוטוקול באוטווה, לשלב לגבי אנטישמיות, ושם יש טיוטה, לא רק איך מגדירים אנטישמיות אלא איך ללחום בה, ואני אצטט ציטוט משם שאומר 'לבקר את ישראל זה לא אנטישמיות, לומר כך זו טעות, אך לבודד את ישראל כגישה מייחדת ומאשימה או השלילה של זכותה של ישראל להתקיים, לקרוא להרס ישראל, זה עניין של שנאה, זו אנטישמיות ולא לומר זאת יש בכך חוסר יושר'.

<ארוין קוטלר: הדברים האלה התקבלו פה אחד, ואם אתה באירופה או בארצות הברית או בכל מקום אחר, אנחנו רואים כיצד הדברים האלה מתרחשים גם בקונגרס וגם בסנאט.

<ארוין קוטלר: אני רוצה להודות לכם על תשומת הלב, וכפי שאמרתי, אני מצטער שאינני יכול להיות כאן כדי להמשיך ולהקשיב לדו שיח הזה שממנו יכולתי רק ללמוד, כי יש לי התחייבות מוקדמת שאיני יכול לשנות, אבל כל הכבוד על כל העבודה שאתם עושים.

<ארוין קוטלר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, פרופ' ארווין קוטלר, אנחנו מאוד מודים לך שהגעת אלינו.

אברהם נגוסה: אני שוב מברך את האורחים שהגיעו מארצות הברית, מקנדה, מאירופה, מ- WUJS ו-ZOA וגם קבוצות אחרות שהגיעו, זה מאוד חשוב לנו לשמוע אתכם, הניסיון שלכם בקמפוסים.

אברהם נגוסה: מצטרפת אלינו חברת הכנסת עליזה לביא, אני מאוד מברכים את הגעתך.

עליזה לביא: אני מברכת אותך על הקיום של הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו מצטערים על הצפיפות, אבל אני חושב שנתגבר.

אברהם נגוסה: אפשר לשבת בינתיים גם בכיסא, רק שחברי הכנסת מגיעים ניאלץ לבקש מאתכם לקום.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את המשרד לנושאים אסטרטגיים.

אברהם נגוסה: יש משרדים, גם המשרד לענייני תפוצות וגם המשרד לנושאים אסטרטגיים, ואנחנו רוצים לשמוע מה ממשלת ישראל עושה על מנת למגר את התופעה.

אברהם נגוסה: ייצג את המשרד מר יעקב דלאל, בבקשה.

<יעקב דלאל: תודה רבה.

<יעקב דלאל: אני בתפקיד של ראש תחום אקדמיה במשרד, אחראי על נושא הקמפוסים, הסטודנטים והסגל.

<יעקב דלאל: אני מברך מאוד על ההזדמנות הזאת, אני גם הצטרפתי לכנס WUJS אתמול ואני חוזר לשם היום וזו הזדמנות מעולה לראות אנשים מכל העולם שאכפת להם מההסברה הישראלית, מהמצב בקמפוס ובשטח בכלל.

<יעקב דלאל: לפני שנה התקבלה החלטת קבינט לבנות בתוך המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה יחידה שתטפל בדיוק בנושא של דה לגיטימציה ו-BDS אחרי כמה שנים רבות שזה חולק בין משרדים.

<יעקב דלאל: עצם האמירה הזאת היא גם חשובה כי היא אומרת שממשלת ישראל רואה בתופעה הזאת תופעה שמחייבת טיפול ואנחנו מתחילים את התהליך גם באיוש וגם באסטרטגיה.

<יעקב דלאל: אני מצטרף לדברים שנאמרו כאן, על הצורך בסינרגיה בין האנשים הפועלים בשטח, הרבה מהם מיוצגים בחדר כאן, ובין המשרד שלנו מחד ושיתוף הפעולה בין המשרד שלנו ומשרדי הממשלה ובראשם משרד החוץ.

<יעקב דלאל: אנחנו מגבשים רעיונות שיובילו את הטיפול במיוחד בנושא האקדמיה, איך מטפלים מול הסגל, איך נעזרים בסגל ובסטודנטים ישראלים על מנת לדבר עם עמיתיהם בחו"ל, איך עוזרים לארגונים הפועלים בשטח להרחיב את פעילותם, איך ליצור מרחבים נוספים ללגיטימציה.

<יעקב דלאל: אנחנו נילחם בדה לגיטימציה, יצירת עוד ועוד מרחבי לגיטימציה, להראות דו קיום, להביא אנשים לכאן.

<יעקב דלאל: אנחנו גם נעזור לגורמים בשטח לסכל מאמצי BDS בקמפוס ובזירה האקדמית בכלל.

<יעקב דלאל: ודבר אחרון שהמשרד יעשה בזירה הזאת, זה לבנות סינרגיה בין מדינות, בין קהילות וכו'.

<יעקב דלאל: בארצות הברית יש תשתית מאוד רחבה של המגזר השלישי שמטפל ותומך בישראל ומטפל בקמפוסים, אנחנו רוצים להשתמש בידע שנצבר שם ולהביא את זה למדינות אחרות, חלקן מיוצגות כאן היום על ידי סטודנטים, שאין תשתית רחבה כמו שיש במדינות אחרות וכמו שיש בארצות הברית ולהעביר את היכולת ממדינות מסוימות למדינות אחרות שאין בהן.

<יעקב דלאל: זה עיקר הדברים.

<יעקב דלאל: יש עוד דברים שהם לא לדיון הזה, אבל אני מאוד מברך, שוב, אותך, היושב ראש ואת כולם, על עצם קיום הדיון.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: קיבלנו עדכון ממשרד התפוצות ואני מבקש ממנהלת הוועדה שתקרא את המכתב, הם לא יכלו להגיע היום, היה להם אירוע ולכן הם שלחו לנו בכתב.

<דנה גורדון שושני: משרד התפוצות רואה בחומרה את העלייה בכמות ובחומרת האירועים האנטישמיים בקמפוסים בעולם ובארצות הברית בפרט במהלך 2016.

<דנה גורדון שושני: סטודנטים ומרצים יהודיים ותומכי ישראל היו חשופים בשנה החולפת לפגיעות, הטרדות ואפליה על רקע אנטישמי.

<דנה גורדון שושני: התקריות האנטישמיות כללו כתובות נאצה, צלבי קרס, כרזות אנטישמיות, שיח אנטישמי בכיתות הלימוד ובארגוני הסטודנטים ותקיפות מילוליות ופיזיות.

<דנה גורדון שושני: כמו כן דוכאה זכותם של סטודנטים יהודיים ותומכי ישראל להתבטא ולהתארגן בחופשיות.

<דנה גורדון שושני: אירועים פרו ישראלים או בעלי אופי יהודי בוטלו והופסקו על ידי ארגונים ופעילים אנטי ישראליים וסטודנטים יהודים הודרו מפעילויות שונות.

<דנה גורדון שושני: למרבה הצער התרחשו אירועים אלה דווקא במקומות שמהווים את חוד החנית של החברה המערבית בחתירה לאמת ובקידוש חופש הביטוי והמלחמה בגזענות.

<דנה גורדון שושני: המשרד מברך את הסנאט על קבלת הצעת Anti-Semitism Awareness Act שנכתב במטרה להיאבק בתופעת האנטישמיות ההולכת וגוברת ברחבי הקמפוסים בארצות הברית ומאמץ את הגדרת העבודה לאנטישמיות.

<דנה גורדון שושני: אנו תקווה כי קבלת הגדרת העבודה לאנטישמיות תספק כלים מעשיים לזיהוי אירועים כאנטישמיים ובכך תאפשר אכיפה טובה יותר של החוקים כלפי אלה שהפרו אותם.

<דנה גורדון שושני: משרד התפוצות ימשיך לעקוב אחרי תופעת האנטישמיות בקמפוסים במהלך שנת 2017 ויסייע במאבק.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו מהארגונים שפועלים בשטח, אנחנו נשמע מגלעד קבילו, מנהל פעילות ציבורית בארגון StandwithUs.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<גלעד קבילו: תודה רבה ובוקר טוב.

<גלעד קבילו: אני רוצה קודם כל להצדיע לסטודנטים ולמארגנים של האיחוד העולמי לסטודנטים יהודים וארגון ציוני אמריקה שעומדים עם ישראל בארץ ובעולם ובאמת עומדים בחזית של המאבק בדה-לגיטימציה.

<גלעד קבילו: StandwithUs היא עמותת חינוך א-פוליטית שמספרת את סיפורה של ישראל בעולם.

<גלעד קבילו: אנו מובילים משלחות, מופיעים תוכן מקורי ומכשירים אלפי סטודנטים בארץ ובעולם להיות שגרירים של ישראל בזירת הדיפלומטיה הציבורית.

<גלעד קבילו: יש לנו למעלה מ-15 שנות ניסיון במאבק בחרם, 18 משרדים ברחבי העולם עם תוכן ב-14 שפות ואנחנו מפתחים מדיה חברתית המגיעה ללמעלה מ-100 מיליון איש בשבוע.

<גלעד קבילו: אנחנו גם פועלים בזירות מעגל שני, כגון מזרח אסיה, אמריקה הלטינית ואירופה ולא מחכים שתנועת ה-BDS תכה שם שורש אלא מנהלים את השיח בצורה פרו אקטיבית.

<גלעד קבילו: השנה, שנת 2017, היא שנת יובל לאירועים רבים בהיסטוריה הציונית.

<גלעד קבילו: הצהרת בלפור, כ"ט בנובמבר, איחוד ירושלים ועוד.

<גלעד קבילו: אנו יודעים כי ארגונים אנטי ישראלים מתכוננים למתקפה חסרת תקדים על תדמיתה וזכות קיומה של מדינת ישראל לציון אירועים אלה, תוך בניית נרטיב משכנע ורגשי אשר פונה לציבורים שונים ומגוונים ומטרתו שלילת זכות קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית והם עושים זאת בדיוק בצורה שפרופ' קוטלר תיאר, על שיח של זכויות אדם, על בניית שותפויות עם מיעוטים ועוד.

<גלעד קבילו: אנחנו עומדים מולם בשני צירים עיקריים, האחד, שימוש בקהל עוקבינו העצום ונוכחותנו הרחבה בשטח על מנת לסכל יוזמות אנטי ישראליות, גדולות כקטנות.

<גלעד קבילו: זה תוך שימוש במדיה חברתית וכלי פעילות מגוונים לבניית קמפיינים ממוקדים.

<גלעד קבילו: אם זה עסק קטן שמותקף בסקוטלנד או קמפיין גדול בארצות הברית, אנחנו שם.

<גלעד קבילו: אנחנו כבר רואים תוצאות בשטח וזה הרבה בזכות כל הארגונים שיושבים פה, בצורת ריבוי כישלונות בתחום החרם התרבותי והאקדמי וגל חקיקה פרו ישראלית במדינות רבות בארצות הברית.

<גלעד קבילו: בצורה השנייה, אנחנו בונים ומנגישים נרטיב חיובי על ישראל, שיח של זכויות אדם שמדבר על זכויותיו של העם הילידי של ארץ ישראל לחיות בשלום בארצו, במדינה דמוקרטית עם זכויות שוות לכל אזרחיה ושל הצבא המוסרי בעולם.

<גלעד קבילו: שיח ברור ואיתן זה הוא הבסיס לכל שיח על תדמיתה וזכות קיומה של ישראל.

<גלעד קבילו: בשילוב הפעולות היזומות והתגובתיות האלה, בניית קואליציות עם ציבורים מגוונים וסינרגיה עם כל הארגונים שיושבים כאן אנחנו רואים תוצאות בשטח ותחילת מעברן של תנועות הדה לגיטימציה למגננה.

<גלעד קבילו: אני שוב רוצה להודות לוועדה הזאת ולכל הנציגים שהגיעו ולברך על הפעילות המבורכת של כולם.

<גלעד קבילו: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: יש נציג משרד החוץ?

<חגי משה בהר: כן.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמע עוד ארגון ונעבור אליך.

אברהם נגוסה: עדו דניאל, מהתאחדות הסטודנטים, בבקשה.

<עדו דניאל: תודה רבה.

<עדו דניאל: תודה רבה, היושב ראש, אני רוצה גם להודות לך על שהצגת את הנתונים שלנו בפתח הדברים שלך, הנתונים לשנת 2015, על היקף ההסתה האנטישמית ברשת.

<עדו דניאל: בימים אלה אנחנו עובדים על הנתונים לשנת 2016 ואנחנו כמובן נעביר את זה לשימוש הוועדה להמשך הדיונים שלה במהלך השנה.

<עדו דניאל: התכנית למאבק באנטישמיות, מיסודה של התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל, נכנסת לשנה השישית של מאבק באנטישמיות ברשת.

<עדו דניאל: יש לנו עשרות של סטודנטים מכל הארץ שפעילים ב-17 שפות שונות כנגד גילויי אנטישמיות ברשתות החברתיות ואנחנו ניתן איזה רמז לדוח של שנת 2016, אנחנו עומדים על מעל 30,000 תקריות אנטישמיות ברשתות החברתיות הגדולות בלבד, פייסבוק, טוויטר, אינסטגרם ויוטיוב, בלבד.

<עדו דניאל: ההיקפים הם מאוד גדולים, אנחנו רואים הקצנה מאוד גדולה ולהתייחס לדיון הזה, אנחנו רואים גם הרבה מאוד הקצנה בשיח ברשת מצד ארגונים שעוסקים בדה לגיטימציה או אנשים שעוסקים בדה לגיטימציה והשיח והרטוריקה, ואני חסיד גדול מאוד של רטוריקה, היא רטוריקה אנטישמית מוסווית בכל מיני טיעונים כאלה ואחרים.

<עדו דניאל: אני מניח שמרבית, אם לא כל, הנוכחים בחדר הזה יודעים בדיוק על מה מדובר.

<עדו דניאל: אני רוצה לתת דוגמה קטנה ולדבר קצת על השיח ברשת כי הוא מתחבא דווקא בתגובות.

<עדו דניאל: כל אחד מאיתנו כאן שמשתמש ברשתות החברתיות מכיר לפחות עמוד BDS כזה אחד.

<עדו דניאל: יום אחד תסתכלו על התגובות שם ותראו מה אנשים מבינים מהפוסטים שהם כביכול מבקרים את ישראל, אין להם שום דבר נגד יהודים וכו' ואני מבקש מכם שתספרו את מספר התגובות הקיצוניות ביותר.

<עדו דניאל: אני לא מדבר על 'ישראל עושה כך וזה לא בסדר' או התנגדות למדיניות של ישראל, אני מדבר על תגובות שיש בהן הכחשת שואה וצפונה, הסתה לרצח, אפילו תיאוריות על כך שהיהודים הם גזע של לטאות שהגיע מהחלל החיצון.

<עדו דניאל: זה השיח שאנחנו רואים בפייסבוק כתגובות לפוסטים של דה לגיטימציה של ישראל בכלל.

<עדו דניאל: זה צריך להדליק נורה אדומה וכמובן הדבר הזה מיתרגם לשטח.

<עדו דניאל: אני רוצה להגיד משהו גם על תנועת החרם.

<עדו דניאל: אני הייתי בכמה משלחות ביחד עם WUJS בשיתוף פעולה עם התאחדות הסטודנטים היהודית העולמית.

<עדו דניאל: כשאני מדבר על ההשלכות של החרם וההשלכות על החיים היהודיים בקמפוס, אני רוצה לתת לכם דוגמה קטנה, לפני כשנתיים הייתי באוניברסיטת דופין בפריס, מי שמכיר, מי שכאן מצרפת, אוניברסיטה מאוד מכובדת, אוניברסיטה שבה הרבה לומדים עסקים, התעשיינים הגדולים של צרפת למדו שם, והיינו בחדר ההתארגנות של UJF, התאחדות הסטודנטים היהודיים בצרפת, ואני הבנתי שחדר ההתארגנות הזה הוא כבר לא חדר מועדון שבו הסטודנטים באים ומדברים, זה פשוט מקלט.

<עדו דניאל: זה מקלט לסטודנטים יהודיים שומרי מסורת, דתיים, שלא יכולים לשים כיפה בפומבי באוניברסיטה הזאת, לא יכולים להוציא את הציציות החוצה מהמכנסיים.

<עדו דניאל: והם מגיעים לשם בהפסקה, זה פשוט כמו תחנת רכבת, הם מגיעים, מסתכלים ימינה שמאלה, שאף אחד לא יראה שהם נכנסים לחדר הזה של היהודים, מוציאים את האוכל שלהם, שמים את הכיפה, עושים את הברכה, אוכלים מהר מהר מהר, ברכת המזון, מורידים את הכיפה, מכניסים את הציציות, שמים את הכיפה בכיס, יוצאים החוצה, שוב מבט ימין, שוב מבט שמאל וחוזרים לשיעור.

<עדו דניאל: כשמדברים על ההשלכות של הפעילות של אותן תנועות חרם בקמפוסים, על זה אנחנו מדברים, על ההפחדה הזאת ועל הרס החיים היהודיים בקמפוס.

<עדו דניאל: לא צריך להיות דתי בשביל להבין את החומרה של הדברים הללו בצרפת של היום או בכל מקום אחר באירופה.

<עדו דניאל: אני אסיים אולי עם פתרון.

<עדו דניאל: יושב כאן בני פישר, שהוא יושב ראש UJS, ארגון הסטודנטים היהודיים באירופה.

אברהם נגוסה: הוא ידבר, הוא ברשימה.

<עדו דניאל: הוא ידבר כמובן.

<עדו דניאל: הפתרון הוא העצמה של אותם הארגונים האלו, העצמה שלהם, הגדלה שלהם ותמיכה בהם.

<עדו דניאל: הקהילה היהודית בגרמניה פתחה את הסטודנטים השנה וזה דבר מבורך וצריך עוד, פשוט צריך עוד.

<עדו דניאל: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב ראש, אני מברכת אותך על הקיום של הדיון החשוב מאוד הזה ורוצה לומר לכל אחד ואחת מכם כאן בחדר הזה תודה גדולה על הפעילות, על המוטיבציה, על ההעלאה של הנושא החשוב הזה לדיון חזור והעלה.

עליזה לביא: אנחנו במאבק מתמשך, זה לא התחיל היום וזה גם לא התחיל לפני שבוע וגם לא לפני שנה או שנתיים.

עליזה לביא: אין ספק שיש גלים שהם עצומים יותר וחזקים יותר בהתכתבות עם המציאות.

עליזה לביא: הבוקר קיימתי כנס כאן בכנסת בו הוצגו מחקרים חדשים על ספרי הלימוד וחוברות הלימוד בחסות אונר"א, בתי הספר של השכנים שלנו, במזרח ירושלים, בעזה, כסף שהיה אמור לשמש מגדלור של תקווה, חינוך, עתיד לילדים האלה שעוד מעט יהיו אזרחים שכנים שלנו, אולי זרעים של לפחות דיאלוג אם לא שלום.

עליזה לביא: אבל כשאנחנו רואים שוב ושוב את השימושים, את הדימויים, את המפות המעוותות שמציגים, את המציאות המדומיינת שמלמדים ילדים וילדות, נערים ונערות, שלא מתכתבת לחלוטין עם המציאות, מבחינתם אין תל אביב, יש תל ארביע, אין ישראל, יש פלסטין, המזרח התיכון כולו הוא אומה ערבית גדולה אחת.

עליזה לביא: ספרות לימוד שממומנת בכספים של אונר"א, סוכנות פליטים שהובדלה משאר הפליטים של העולם, כדי לייחד ובאמת לאפשר אולי איזה שהיא התקדמות, הבנה וראייה משותפת, והנה אנחנו רואים בדיוק את הצד ההפוך.

עליזה לביא: וזה כאן, באזור המחיה הקרוב שלנו.

עליזה לביא: התיאור שאתה תיארת עכשיו, דניאל, מהתאחדות הסטודנטים.

עליזה לביא: לפני שבוע אני מקבלת אי-מייל מחברה שאומרת לי 'תראי, אני כבר לא צעירה וזאת הפעם הראשונה שאני לא מציבה חנוכייה בחלון, בעלי כבר לא איתי ואני מפחדת.

עליזה לביא: הילדים עזבו את הבית, אני לבד, השכונה התמעטה, חלק מהחברים והחברות עברו מהעולם או עברו לבתי אבות, החלק שקיווינו שיגור כאן כבר לא גר כאן, עוברים לגור במקומות אחרים, הקהילה שהייתה, שגדלתי, שהייתי חלק ממנה, התפזרה, אין בעצם כל כך קהילה יהודית.

עליזה לביא: אני מפחדת'.

<עדו דניאל: באיזו מדינה?

עליזה לביא: בארצות הברית.

עליזה לביא: 'אני מפחדת להניח חנוכייה על אדן החלון'.

<קריאה: איפה בארצות הברית?

עליזה לביא: באטלנטה.

עליזה לביא: היא די לבד בשכונה.

עליזה לביא: זו הייתה שכונה עם קהילה יהודית והיא די לבד שם.

עליזה לביא: היא אישה מאוד מבוגרת, בית פרטי, והפחד הזה לא עוזב אותי מאז שקיבלתי את האי-מייל הזה ממנה.

עליזה לביא: קרובת משפחה, חברה, שנים אנחנו ככה בקשר, הרבה אני נעזרת ביכולות המקצועיות שלה, והאי-מייל הזה שלכאורה היה כדרך אגב מספר את הסיפור.

עליזה לביא: מה שאתה מתאר בקמפוסים, אנחנו פוגשים את זה באירופה, גם בארצות הברית.

עליזה לביא: מי שחושב שארצות הברית מוגנת, אתה נתת תיאור מאוניברסיטה אחת, אבל זה קורה בהרבה מאוד מקומות.

עליזה לביא: סממנים יהודיים מספרים את הסיפור.

עליזה לביא: אני הוצאתי ספר בצרפת, אמר לי העורך שלי לפני חמש שנים, 'אני קונה אוטו, אני תמיד נסעתי בתחתית', הוא אומר לי, 'אבל אני לא יכול, יש לי זקן, יש לי כיפה, אני לא יכול לנסוע יותר בסאבווי, אני מ-פ-ח-ד'.

עליזה לביא: אז הפחד הזה, צריך לראות איך מתמודדים איתו.

עליזה לביא: חלק מהביקורת אני אומרת אלינו כאן, קודם כל גם אנחנו צריכים לעשות שיעורי בית, למה יש את הגלים הללו ואיך אנחנו מתמודדים.

עליזה לביא: נתת פה תיאור של משרד שמתמודד, אבל למדינת ישראל אין שר חוץ במשרה מלאה.

עליזה לביא: איך אנחנו לוקחים את כל הזרועות כאן ביחד שיודעות לעבוד ועושים את זה באמת ובתמים בשיתוף פעולה וגם ביקורת עלינו איך אנחנו עושים את זה נכון.

עליזה לביא: אנחנו לא מספיק עושים, אנחנו לא מספיק עושים את זה ביחד.

עליזה לביא: המקום הזה של העלייה ב-BDS, בתגובות הנגד, בסימון המוצרים, ואי אפשר שלא להזכיר כאן את ראש ממשלת בריטניה שחזרה ובאה ואמרה באופן גלוי שהאנטישמיות היא בלתי מתקבלת על הדעת, שכספי סיוע של בריטניה לא יגיעו לטרור ולמשפחות הטרור ויש היום קולות נוספים כדוגמת ראש ממשלת בריטניה, שאוסרת אנטישמיות ולא תסבול השוואה של ישראל לגרמניה הנאצית ולא תיתן סיוע כמובן בכספים של ארצה לטרור.

עליזה לביא: אנחנו לא שומעים את זה כרגע ממדינות נוספות והתפקיד שלנו כאן, גם בצד שלנו, ואין פה עניין של קואליציה ואופוזיציה, זה שעוד מדינות תשמענה את הקולות הללו, שעוד מדינות בארצות הברית תחוקקנה חוקים כנגד סימון מוצרים.

עליזה לביא: זה קורה, זה קורה שם במדינות, זה לא מספיק מתפתח, אבל זה קורה ויש הרבה מאוד מודלים ואפשרויות לעשות.

עליזה לביא: גם ברמה האישית הפרטית, אם זה בלענות בפייסבוק ולשתף בקבוצות ועוד ועוד, וגם ברמה של הארגונים, ששוב, הזדמנות לומר לכולכם תודה גדולה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, חברת הכנסת עליזה לביא.

אברהם נגוסה: אני מוכרח להגיד לכם שהיו חברי כנסת שאמרו לי שיגיעו, אבל כל הלילה היינו פה בכנסת בהצבעות ולא ישנו.

אברהם נגוסה: בשמונה בבוקר סיימנו ולכן הם הלכו לישון.

אברהם נגוסה: אני לא רציתי לאכזב אתכם אז לא ביטלתי את הדיון, אז אני עדיין שורד.

אברהם נגוסה: אבל רק רציתי להגיד שבאמת היו חברי כנסת שרצו לבוא לפה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מחגי, נציג משרד החוץ, בבקשה.

<חגי משה בהר: קודם כל בוקר טוב.

<חגי משה בהר: אני רוצה להודות לכבוד היושב ראש ולחברת הכנסת שלמרות הלילה הלבן הגעתם לישיבה החשובה הזאת.

<חגי משה בהר: אנחנו בהחלט כמשרד החוץ רואים את הדיון ואת הטיפול בנושא כחשוב מאוד.

<חגי משה בהר: משרד החוץ כבר שנים עוסק בשיתוף פעולה עם ארגונים יהודיים, עם שליחים של מדינת ישראל, אם זה סוכנות או קק"ל, עם ארגונים יהודיים, שחלקם, הנציגים שלהם נמצאים פה וסטודנטים, ביצירת שיתופי פעולה ובהתמודדות מול תופעת הדה לגיטימציה, אנטישמיות ומה שנקרא היום האח הקטן של האנטישמיות, שזה ה-BDS.

<חגי משה בהר: אנחנו בהחלט מאמינים שצריך לבנות ולטפח קואליציות לאורך זמן על מנת שניתן יהיה לבנות את החיסון הנכון ברגע שהתופעות האלה מגיעות לקמפוסים ולמקומות אחרים, ואם כבר מצליחים להיכנס, יחד איתם נוכל למגר את התופעה.

<חגי משה בהר: כפי שאמרתי, משרד החוץ נמצא בחוד החנית כבר שנים, לא סתם משרד החוץ הקים את המחלקה שבה אני עובד היום שנקראת המחלקה לחברה אזרחית כבר לפני שש שנים, כי זיהינו את התופעה והתחלנו לטפל בה ואני בהחלט יכול להגיד שלפחות לפי סיכומים וניתוחים שאנחנו עושים יחד עם גופים אחרים, שחלקם נמצאים פה, בהחלט יש הצלחות רבות, בעיקר בשנה האחרונה.

<חגי משה בהר: אני חושב שבעיקר פעילי ה-BDS היום עברו משלב של התקפה למגננה.

<חגי משה בהר: אנחנו יכולים לראות את זה היום בהתבטאויות שלהם, שאם פעם ה-BDS כיוון את עצמו למען התקפה או לצורך התקפה על מדינת ישראל היום שומעים יותר ויותר קולות שמנסים להגן על הזכות ל-BDS בכלל.

<חגי משה בהר: מדינת ישראל בכלל לא נמצאת בשיח הזה, אלא הם הבינו שהם לא יכולים להפוך להיות במיינסטרים ושל ההסכמה הכללית ובעצם הם היום מכוונים את עיקר המאמצים שלהם, כולל תקציבים, להוכיח שבכלל יש להם זכות להביע את דעתם ובהרבה מקומות הם דווקא מקבלים כתף קרה.

<חגי משה בהר: אני אומר שוב, אני רוצה להודות לנציגים של כל הארגונים של החברה האזרחית פה וגם של הקהילות היהודיות ושל הסטודנטים, אין ספק שככל שאנחנו עושים פעולה שהיא ממוקדת יותר, מרוכזת וגם מצליחים להעביר את הצד שלנו ולהראות באמת את הצד הישראלי ואת הנרטיב שלנו, הצד השני נחלש והוא לא מצליח להעביר או להרחיב את הפעילות שלו.

<חגי משה בהר: מזהים היום גם המון המון תסכול בצד השני, שלמעשה ה-BDS שקם לפני למעלה מעשר שנים, הוא לא מצליח לתפוס את התהודה שהוא רוצה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם מהסוכנות היהודית, יהודה סטון, מנהל היחידה לשליחים ועמיתי ישראל.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<יהודה סטון: מקור השם הוא לא צרפתי, הוא לא סטון, הוא סֵטון, הגיעו מגירוש ספרד, עברו דרך חלב, הגיעו למצרים ועלו לארץ.

<יהודה סטון: אני מברך על הדיון הזה ואני רוצה להודות, אני חושב שזו שמחה גדולה שיש פה כל כך הרבה אנשים.

<יהודה סטון: נמצאים פה ארגוני הסטודנטים, נמצאים פה הצעירים ואחת השאלות שאתה שואל את עצמך זה למה הם נמצאים פה, למה הם בוחרים לצאת, למה הם בוחרים לעמוד.

<יהודה סטון: אני רוצה לתת את אחת התשובות בתוך הסיפור הזה, שהמתקפה על מדינת ישראל מרחיקה אותם מהזהות היהודית ומהקהילה היהודית ולכן הם לא עומדים רק בעד מדינת ישראל והמשך קיומו של עם יהודי במדינת ישראל, הם גם עומדים עבור זה שהקהילה היהודית במקום שבו היא נמצאת תמשיך להתקיים והדבר הזה משמעותי.

<יהודה סטון: פעם אחת.

<יהודה סטון: פעם שנייה, אני רוצה להציע לנו, והמשרד לעניינים אסטרטגיים התחיל עם זה, לייצר שפה משותפת של מה זה אומר, מה זה בדיוק BDS, מה זה דה לגיטימציה למדינת ישראל, מה זה אנטישמיות חדשה.

<יהודה סטון: אפשר לקחת את המושג שיושב ראש הסוכנות היהודית, מר נתן שרנסקי טבע, עם ה-3D, של הדמוניזציה, הדאבל סטנדרט ודה-לגיטימציה, ולהבין מה זה בעצם הסיפור של האנטישמיות החדשה.

<יהודה סטון: אז צריך לייצר שפה.

<יהודה סטון: מה זה חרם על ישראל?

<יהודה סטון: יש כל מיני סוגי חרם, חרם ראשוני, שניוני, שלישי וכו', לא ניכנס לזה כרגע.

<יהודה סטון: זה דבר אחד שאני חושב שהוא חשוב.

<יהודה סטון: דבר שני, אני גם מסתובב בעולם, בתפקידי אני מנהל את יחידת השליחים בסוכנות היהודית, יש לנו למעלה מ-2,000 שליחים, עובדים ב-800 ארגונים, מאות אלפי יהודים שאנחנו במגע יומיומי איתם ובכלל קהל היעד, אבל הסיפור הוא לא המקרים החריגים האלה, הסיפור הוא האדישות.

<יהודה סטון: הסיפור הוא אותם חבר'ה שבוחרים מלכתחילה, אותם סטודנטים שנמצאים בקמפוסים שבוחרים לא להתקרב בכלל למדינת ישראל, לא להביע עמדה בעד מדינת ישראל, לא להיות חלק מאותו עם יהודי.

<יהודה סטון: זה שאתה נמצא, גדל בתוך קהילה יהודית, מגיע לקמפוס בפעם הראשונה ובפעם הראשונה חווה איזה שהוא מקרה שהוא אנטי ישראלי, אתה שואל את עצמך למה אני צריך להיות בקשר עם מדינת ישראל.

<יהודה סטון: הקהל האפתי הזה, הקהל שבורח מהקשר עם הזהות היהודית שלו, שבורח ממדינת ישראל, הוא הקהל, לדעתי, הגדול שאליו אנחנו צריכים לכוון בתוך המקום הזה.

<יהודה סטון: אנחנו נמצאים באופן קבוע בקמפוסים.

<יהודה סטון: משרד החוץ עשה עבודה נהדרת לפני כמה וכמה שנים בצפון אמריקה ומיפה את כל הקמפוסים שמהם יגיעו המנהיגים העתידיים לארצות הברית ואנחנו בצורה אסטרטגית הלכנו קמפוס קמפוס ודאגנו שיהיה שם צעיר ישראלי, אחרי תואר בוגר, שעבר צבא, שיודע לדבר ולהתחבר לאנשים.

<יהודה סטון: למה?

<יהודה סטון: תראו, אנחנו נמצאים במציאות שבה אתה מקבע את הדעות ואת העמדות שלך לא בגלל כתבה בטלוויזיה ולא בגלל רשת חברתית, בגלל אנשים שאתה מכיר.

<יהודה סטון: מה שקרה לפני 15, 20 שנה, בתקופת האינתיפאדה הראשונה ב-2001, שהארגונים הפלסטינאים הבינו את זה והם הגיעו בדיוק לאותן האוניברסיטאות ומה שהם עשו באותן אוניברסיטאות זה לספר את הסיפור האישי, לבוא ולהגיד 'את אמא שלי הוציאו מהבית ואת סבתא שלי אנסו' וכו' וכו' וכו' בתוך הסיפור הזה.

<יהודה סטון: עכשיו, הוא חבר שלך, הוא לומד איתך בספסל הלימודים, למי תאמין?

<יהודה סטון: למדינת ישראל שמוציאה תקשורת?

<יהודה סטון: תאמין לרשתות החברתיות או תאמין לבן אדם שאתה איתו ברמת קשר בין אישי?

<יהודה סטון: ואנחנו הבנו את זה וגם ביוזמה של נתן שרנסקי וראש הממשלה דאז, אריאל שרון, וסליי מרידור, שהיה יושב ראש הסוכנות, התחלנו בתכנית בקמפוסים עצמם ושלחנו אנשים שיישבו בתוך הקמפוסים ויתחברו לאותם צעירים יהודים ולא יבואו עם מסרים בומבסטיים, אלא יספרו את הסיפור הישראלי, מה זה להיות חייל בצבא ההגנה לישראל, אבל אחרי שהם התחברו לאותם צעירים שנמצאים בקמפוסים, הסטודנטים, כי בסוף הם אלה שיצביעו בהחלטה נגד ה-resolution של ה-BDS, הם אלה שיצטרכו לעשות את הדברים ואנחנו צריכים להעצים אותם.

<יהודה סטון: זה לא מספיק להביא אותם לפה לכנסים בארץ ולספר להם כמה מדינת ישראל רלוונטית, אנחנו צריכים לתת להם את הכלים, אנחנו צריכים לתת להם את הביטחון ובעיקר לנטוע בהם את ההבנה או את הביטחון שהבחירה שלהם להיות חלק מהעם היהודי היא הבחירה המוסרית, היא הבחירה הנכונה, הם חלק מהמשפחה הזאת בתוך המקום הזה.

<יהודה סטון: אין דרך יותר טובה לספר את הסיפור הישראלי מאשר ישראלים שהיו בו ולכן המשמעות, בצד הארגונים המקומיים שיש, יש פה משמעות למדינת ישראל, יש פה משמעות לסוכנות היהודית כגוף, שדרך אגב אחד היתרונות הגדולים שלו זה שבסוף הוא גלובלי ומי שתומך בו זה קרן היסוד ו-JFNA והקהילות היהודיות המוסדרות בכלל בעולם וביחד הן מייצרות איזה שהיא העצמה שיכולה לרוץ ברחבי העולם.

<יהודה סטון: בשנה האחרונה, רק בקמפוסים בארצות הברית, אנחנו קיימנו למעלה מ-5,000 אירועים פרו ישראלים.

<יהודה סטון: אנחנו היינו מחוברים ברמה היומיומית עם למעלה מ-40,000 סטודנטים יהודים שנמצאים בקמפוס.

<יהודה סטון: הדבר הזה מצטרף לארגון מסע, שכולם מכירים, שמביא לפה סדר גודל של 15,000 צעירים יהודים לישראל ומצטרף לארגונים אחרים שמביאים לפה צעירים ישראלים וזה מייצר כוח משימה מאוד משמעותי.

<יהודה סטון: וכן, גם אנחנו חווים את הירידה בהצעות של הresolution של ה-BDS ואנחנו חווים איזה שהיא עצירה, אבל אני אומר עוד פעם, הקהל האפתי הוא המקום המשמעותי.

<יהודה סטון: אני יכול לתת דוגמה קטנה.

<יהודה סטון: נתן שרנסקי היה בביקור באחד הקמפוסים, ביחד גם מייקל דגלאס, והוא הגיע והייתה הפגנה מאוד משמעותית של צעירים, שצעקו, 'Israel is apartheid', Israel is apartheid', הוא מגיע לאותה צעירה ואומר לה, 'אפרטהייד?

<יהודה סטון: בואי נדבר, אני הייתי חבר אישי של נלסון מנדלה, בואי נדבר מה זה אפרטהייד', והיא שנייה התבלבלה ולא ידעה איך להגיב והסתכלה על המנהיג בצד ימין, על אותו חבר שלה שדחף אותה לזה וחזרה לצעוק.

<יהודה סטון: אז אני אומר, הקהל הזה, עזבו אותו בצד, בואו נתעסק באותם מאות צעירים יהודיים שנמצאים בקמפוס ששומעים את זה וזה לא מספיק רק לתת להם את הידע, הם גם צריכים להתחבר לישראל ברמת הרגש.

<יהודה סטון: מהשלב שבו הצבנו שליחים בקמפוסים, אני יכול לתת נתון מחמש השנים האחרונות של מדידה שעשינו, אנחנו הגדלנו ב-500% את מספר האנשים שמגיעים לישראל עבורנו.

<יהודה סטון: אני קורא פעם אחת להמשיך באותה תשתית, שאנחנו ממשיכים לבנות אותה, אני מקווה ביחד עם המשרד לעניינים אסטרטגיים, ביחד עם משרד החוץ, ביחד עם גופים אחרים, בכל המקומות בעולם שבהם אנחנו נמצאים, פעם שנייה, שנייצר לנו שפה משותפת, ופעם שלישית, שנזכור שיש לנו עבודה שהיא לא רק להילחם נגד דה לגיטימציה למדינת ישראל, אלא גם לשמור את אותם צעירים יהודיים כחלק מהעם היהודי.

<יהודה סטון: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע אורחים שהגיעו מרחוק, ג'וש סיטלר, president of Union of Jewish Students of the United Kingdom.

<ג'וש סיטלר: (תרגום חופשי מאנגלית): קודם כל תודה רבה על שאפשרתם לי לדבר.

<ג'וש סיטלר: שמי ג'וש סיטלר, אני מבריטניה, אני נשיא התאחדות הסטודנטים באירלנד, יש לנו 8,500 יהודים בקמפוסים, יש לנו קמפוסים עם יותר, אחרים עם פחות סטודנטים יהודים, אבל אני מבקש להבהיר שבבריטניה הם בסדר, הסטודנטים, הם יכולים לעשות מה שהם רוצים, הם יכולים להגיע לאיזה דרגה שהם רוצים.

<ג'וש סיטלר: אני הלכתי לאוניברסיטה ואף פעם לא נתקלתי בתופעות של שנאה.

<ג'וש סיטלר: היו פה ושם אירועים, אבל זה לא אומר שלא היו אירועים בקמפוסים אחרים, יש את שבוע האפרטהייד הישראלי, שרואים אותו בהרבה קמפוסים, בעיקר בלונדון, וזה מאוד מאתגר, גם את הישראלים וגם את הסטודנטים היהודים.

<ג'וש סיטלר: אנחנו רואים שישנם גם כן חבר'ה אקדמאים אשר גם כן זועקים כנגד ישראל 'אפרטהייד'.

<ג'וש סיטלר: היו אירועים שהתרחשו בישראל וראינו את זה בקינגס קולג' בלונדון.

<ג'וש סיטלר: אנחנו רואים שהנאומים האלה שהם מנסים לשאת אותם שם, הם מופרים על ידי הזדעקות של הפלסטינים ויש גם אלימות.

<ג'וש סיטלר: כל הדברים האלה מפחידים אותנו, את הסטודנטים היהודים, אלה שהם פרו ישראלים, ולכן השיח קשה מאוד.

<ג'וש סיטלר: ועם זאת השיחה משתנה מקמפוס לקמפוס.

<ג'וש סיטלר: זה לא הוגן לומר שכל הקמפוסים כאלה או כאלה.

<ג'וש סיטלר: יש 60 קמפוסים לערך עם התאחדויות יהודיות והם מתמודדים בצורה אחרת מול ה-BDS.

<ג'וש סיטלר: יש כאלה שמתמודדים באמצעות מדע וטכנולוגיה, או שהם מדברים על פוליטיקה, או שהם מדברים על השחרור ועל ההתמודדות בעניין המגדר.

<ג'וש סיטלר: יש מקום כמו בריסטול, שם היה דיון על ישראל שלא היה עוין, אבל זה שיח סביב השולחן, הם דנים בכך ולא מוחים באלימות.

<ג'וש סיטלר: לכן בריטניה זה לא דבר שאפשר להצביע עליו שבכל מקום זה אותו דבר, יש כאלה ויש כאלה.

<ג'וש סיטלר: אני יודע שאנחנו מביאים גם סטודנטים יהודים וגם סטודנטים לא יהודים שיבואו לישראל ושידברו על החוויה שלהם, אבל שוב, אני רוצה להבהיר, זה לא כל כך פשוט בקמפוסים הבריטיים, לא תמיד זה נעים, אבל הסטודנטים היהודים בסך הכול עושים שם כיף.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בני פישר, נשיא האיחוד האירופי של הסטודנטים היהודים.

<בני פישר: תודה רבה, גם לכם, חברים, כי יש פה המון חברים שיושבים בשורה הראשונה, שאנחנו יכולים לעבוד איתם בחיים היומיומיים שלנו.

<בני פישר: אמא שלי אמרה לי שאם אתה רוצה באמת שאנשים יבינו מה שיש לך להגיד ושהם יזכרו תגיד את זה שלוש פעמים.

<בני פישר: אז אני אגיד את זה עכשיו בהתחלה, בעברית, תודה רבה לכם על העזרה שלכם, על העבודה המדהימה שלכם ועל זה שאתם גם שומעים את מה שיש לנו להגיד.

<בני פישר: (תרגום חופשי מאנגלית): מעכשיו אדבר באנגלית.

<בני פישר: אני חושב שזה יקל עליי ועליכם.

<בני פישר: אם כן אני מדבר בשם 160,000 סטודנטים שגרים ב-35 מדינות, לא רק אלה ששייכות לאיחוד האירופי, אלא פן אירופי.

<בני פישר: אני יכול להתעכב על הדברים שאמר קודמי, שהמצב באותן ארצות, כל אחת שונה.

<בני פישר: מזרח אירופה, מרכז אירופה, מערב אירופה, כשמדובר ב-BDS, יש לזה גישות שונות.

<בני פישר: אבל יש כמה נקודות שאני רוצה לחלוק איתכם כפעיל פוליטי, אנחנו בשדולה במוסדות כמו מועצת אירופה - - -

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב, חבר ועדה.

<בני פישר: ברוך הבא.

<בני פישר: וגם המועצה לזכויות אדם של האו"ם.

<בני פישר: כמובן שאלה מוסדות שונים עם גישות שונות, אבל ישנם כמה מהם שאנחנו ראינו בהם שהם יותר נוטים ל-BDS .

<בני פישר: שמעתי כאלה שאומרים שיש אנשים שאי אפשר לדבר עמם, אני מסכים חלקית ובכל זאת גם חולק.

<בני פישר: לא כל אדם שתומך ב-BDS הוא אנטישמי.

<בני פישר: BDS, וזו הבעיה העיקרית, יש לו אידיאולוגיה אנטישמית, אבל לא כל מי ששייך ל-BDS הוא אנטישמי.

<בני פישר: רבים מהם פעילים ב-BDS כי הם חשים שהם לוחמים למען השלום ואם תסתכלו על הלשון שמשתמשים ב-BDS זה הגיוני, הם מדברים על שלום ואנחנו מדברים על מלחמה נגד ה-BDS.

<בני פישר: אנחנו מתחילים איפה בלשון, אבל עלינו להבין ש-20% הם דוגמטיים ו-80% הם אנשים שאפשר לדבר איתם.

<בני פישר: משמע אולי כדאי להקשיב לחלק מהדברים שהם אומרים, שלא נוחים לנו, ובכל זאת אם אתם רוצים לשנות עליכם להיכנס לדיון.

<בני פישר: שוב ושוב ושוב.

<בני פישר: יש לנו דוגמה, הייתה לנו תקרית עם הפדרציה הנוצרית של הסטודנטים לפני שנתיים.

<בני פישר: אנחנו רצינו לארגן סמינר ושבועיים לפני קיבלנו צלצלו מ-WUJS ושם הם גילו שהארגון הזה העביר הצעה של ה-BDS ברוב של 95% באסיפה שלהם וזה בעייתי.

<בני פישר: אנחנו שיתפנו פעולה עם אותו צד אירופאי, אבל אנחנו אמרנו 'אם אתם תומכים ב-BDS לא נשב איתכם'.

<בני פישר: לאחר מכן חזרנו למה שעשינו קודם ואז אמרנו לעצמנו, אם נעשה את זה עכשיו נילחם בחרם בחרם וזה לא יביא לכלום, זה רק יביא לקיטוב.

<בני פישר: לכן עשינו כדלקמן, התקשרנו לכל אחד מהם ושאלנו אותם איך הצביעו ולמה.

<בני פישר: מעניין שגילינו שרבים מהצירים האלה אף פעם לא קראו את ההצהרה הזאת קודם לכן והם הבינו שזו הצעה לשלום במזרח התיכון.

<בני פישר: הם לא ידעו מה זה ה-BDS, לא היה להם מושג, לכן להזדעק ולומר אנטישמיות זה לא מוביל.

<בני פישר: הדבר השני שאמרנו להם, אם הסמינר הזה יתקיים אנחנו רוצים ישיבה על ה-BDS ואנחנו רוצים דיון פומבי בתוך הארגון עם מנהיגות הארגון על ה-BDS.

<בני פישר: אז בסוף התקיים הסמינר ולאחר מכן בעלון השנתי אני התווכחתי עם מיטב נציגי ה-BDS.

<בני פישר: אולי לא הגעתי לכל חברי הארגון, אבל מה שהשגנו, שהיה פה עוד דיון על אותה הצעה בתוך אותו ארגון.

<בני פישר: זו דוגמה אחת כיצד הדיאלוג הוא הדרך הטובה ביותר וזה משקף גם את מה ששמענו ממשרד החוץ, שדיאלוג הוא הדרך להימנע מחרם.

<בני פישר: ואני אדבר בקצרה, אני אגזול עוד כמה דקות מכם, אבל חוץ מזה שאנחנו רוצים להגיע לדיאלוג יש עוד דבר שאני רוצה לומר אותו.

<בני פישר: כשאנחנו מדברים פה בשם יהודי אירופה, שמענו דברים מאירופה, אני אחראי בבריסל, באתי מברלין וזה גם כן שימש יעד לטרוריסטים, היו גם רבים שהגיעו מצרפת, שמענו את עידו, שהביא דוגמאות לכך שהחיים בצרפת השתנו.

<בני פישר: אבל בה בעת שהחברה האירופית מרגישה את הסכסוך במזרח התיכון בצורה מאוד מרוכזת, שחור-לבן, לעתים יש לי הרגשה שהחברה הישראלית רואה את החיים באירופה באותה צורה.

<בני פישר: ממש אנחנו הדור שנמצא מתחת לקיר הזכוכית, ראינו איך המחסומים גדלו וצמחו וראינו כיצד הדברים הופכים - - - ובה בעת לא כולנו מתכוננים לעזור.

<בני פישר: אם אתם כל הזמן צועקים אלינו ואומרים שאין לנו עתיד, ליהודים באירופה, זה לא רק עניין שיש בו משום הסתכלות מלמעלה למטה, אלא שזה מכשיל את עצמו.

<בני פישר: אנחנו יודעים שהחברה באירופה, אנחנו מבקשים ממנה שתהיה לה אמפתיה לישראל, אבל גם ישראל צריכה שתהיה לה אמפתיה למאות שנים של היסטוריה באירופה באותן מדינות שאנו חיים בהן.

<בני פישר: זה חוזר לעיקרון בסיסי של היחסים בין התפוצות לישראל.

<בני פישר: אנחנו זקוקים למדינת ישראל, אבל גם מדינת ישראל צריכה את התפוצות.

<בני פישר: ולכן דבר אחרון שברצוני לומר, יש לכם פעילים מצוינים מכל העולם, משש יבשות, 27 מדינות, דברו איתם.

<בני פישר: עידו הביא דוגמה של אותם צרפתים, יש לנו פעילים, נעמי מדר נמצאת במועצה של האיחוד, דברו גם איתה, תשאלו אותה איך נראים הדברים.

<בני פישר: היא אולי תיתן לכם פרספקטיבה אחרת.

<בני פישר: אני מעודד אתכם לדבר עם אותם אנשים, הם יודעים מה הם עושים, הם עושים עבודה מצוינת על בסיס יומיומי, אני מאוד גאה לייצג אותם פה היום ובכך אני אסיים בדרך שהתחלתי.

<בני פישר: תודה רבה, לא רק שהאזנתם, אלא על כך שאתם מושיטים אלינו יד ועובדים עמנו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו משני נציגים מארצות הברית, הדר פרקש, מנהיגות מקמפוס הסטודנטים באמריקה.

<הדר פרקש: אני השנייה.

אברהם נגוסה: יעל זוקן.

אברהם נגוסה: אמרתי נכון?

<יעל זוקן: כן.

<יעל זוקן: אני יעל זוקן, אני מדברת קצת עברית, אבל אני אעבור לאנגלית ותודה ממש על ההזמנה.

<יעל זוקן: (תרגום חופשי מאנגלית): אני לומדת רפואה בארצות הברית.

<יעל זוקן: אנחנו החלטנו להקים ועדה כדי שתהיה לנו התכנסות משלנו באוניברסיטה.

<יעל זוקן: אני ב-UCLA, אנחנו עובדים בקמפוס, אנחנו נקראים UCAC ואני נשיאת ההתאחדות - - - הוא נמצא עכשיו בישראל והוא נמצא במשימה עם 29 לא יהודים ו-4 יהודים.

<יעל זוקן: אנחנו באים לבדוק את הדברים בישראל, אני הייתי גם בשנה השנייה כשהגעתי לכאן בשנה השנייה שלי באוניברסיטה ואני יכולה לומר שאצלנו בקמפוס אנחנו החלטנו איך להתמודד עם הדברים.

<יעל זוקן: השנה הייתי יושבת הראש של התאחדות הסטודנטים שלנו, למען ישראל, לפני חודש אנחנו ראינו כיצד משתלטים - - - אנחנו שאלנו שאלות בפתקים, אבל פשוט לא העלו אותם.

<יעל זוקן: אני פעילה גם במאמרים שאני מעלה בעלון שלנו, אני מרגישה בטוחה כיהודייה בקמפוס, יש אצלנו בחורים שהולכים עם כיפות וציצית, אבל פה ושם אנחנו רואים אירועים שבהם אנשים חשים שלא בנוח כך, אבל בדרך כלל ישנם 300 יהודים שבאים להלל בשבת ויש לנו גם פעילות אחרת ב-UCLA, אנחנו העברנו החלטה נגד אנטישמיות ואני גם הייתי בכמה מן הישיבות שלהם.

<יעל זוקן: בהתחלה, אנחנו מוכרחים לומר, שאת השליחים - - - יש לנו שליחה מצוינת ואני לא יודעת למעשה מה יותר לעשות במערכה שלנו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: פרופ' ארווין קוטלר, אחרי הפגישה שלו, חזר ואנחנו מאוד מודים לך שהגעת, שוב.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע נציגה נוספת של הסטודנטים מארצות הברית, הדר פרקש, בבקשה.

<הדר פרקש: שלום, נעים מאוד.

<הדר פרקש: אני סטודנטים באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה.

<הדר פרקש: אני חושבת שיש לנו, מעבר לבעיה של סטודנטים, יש בעיה הרבה יותר בסיסית ועמוקה של פרופסורים שמלמדים בכיתות.

<הדר פרקש: הדרך שבה הם בוחרים להציג - - - בפרופסורים אני מדברת על פרופסורים אנטי ישראליים, פרופסורים פלסטינאים או אפילו פרופסורים יהודים שהם אנטי ישראלים, שהם משתמשים בטקטיקה מאוד חכמה בכיתות להעביר את הנושא של ישראל בצורה מעוותת, או לא כנה, וכשסטודנט יושב מול פרופסור, שיש לו רקע מאוד מרשים, אז יש לזה הרבה יותר כוח בעיניים של הסטודנט והרבה יותר אמת.

<הדר פרקש: אני בינתיים למדתי סמסטר אחד בברקלי.

<הדר פרקש: חיפשתי במיוחד את הקורסים האלה, להיכנס אליהם, כי זה נורא עניין אותי לשמוע מה יש לפרופסורים האלה להגיד ואיך הם בוחרים להציג את ישראל.

<הדר פרקש: מעבר לזה גם חשבתי שזה נורא חשוב שתהיה נוכחות פרו ישראלית בשביל להציג את הצד השני, בשביל לתת ואולי להכניס אמיתות לדברים או אפילו רק לעמת את הסטודנטים או את הפרופסורים עם צורות אחרות של חשיבה ולהכניס מחשבה לסטודנטים.

<הדר פרקש: כמובן לא חשבתי שאני אוכל לשנות את דעתם של כולם, אבל אם מישהו אחד מכל הכיתה היה חוזר הביתה ועושה מחקר קצת יותר מעמיק ומגלה שהפרופסור אולי קצת שינה, או קצת חלק - - - היו לי מקרים של פרופסורים שמציגים את דעתם האישית כעובדה, וכשפרופסור עושה דבר כזה אז כמובן שגם הסטודנטים מקבלים את זה כעובדה וזה נורא מזיק.

<הדר פרקש: בעיקר לסטודנטים, שזה רוב הסטודנטים שנמצאים בקמפוסים בארה"ב עכשיו, שמגיעים בלי ידע, יש להם המון עניין, משום מה המון עניין, אבל אין ידע, ואז הם מגיעים לקורסים האלה והראש שלהם מתמלא בידע שהוא לא מדויק.

<הדר פרקש: מה אפשר לעשות עם זה?

<הדר פרקש: אני אישית עבדתי צמוד גם עם StandwithUs וגם עם משלנו ו-IAC וכל מיני קבוצות, ארגונים שנורא תמכו ועזרו.

<הדר פרקש: אני חושבת שאם נוכל לעודד סטודנטים בקמפוסים, בדרך כלל סטודנטים בוחרים לברוח מהקורסים האלה, אני הייתי לבד בכמה קורסים כאלה, הייתי סטודנטית יחידה ישראלית או פרו ישראלית וחוץ ממני הייתה כיתה מלאה, או באנשים שלא כל כך יודעים ומחפשים מידע, או באנשים שהם אנטי.

<הדר פרקש: אז אני חושבת שאם נוכל להעניק תמיכה לסטודנטים ולעודד אותם דווקא כן לחפש את הקורסים האלה ולהיכנס אליהם ולהסביר להם כמה זה חשוב שתהיה נוכחות שלנו בקורסים כאלה בשביל להציג צד שהוא אחר ולתת מחשבה שהיא אחרת, בשביל סטודנטים שאין להם את זה אם לא אנחנו, אז לדעתי יהיה לזה ערך מאוד גדול, ערך מוסף מאוד גדול.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מירב בן ארי.

אברהם נגוסה: חברי הכנסת אתם רוצים להתייחס בשלב הזה או שנמשיך לשמוע?

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מנציג של NGO Monitor, יונה שיפמילר.

<יונה שיפמילר: שלום, תודה, אדוני היושב ראש.

<יונה שיפמילר: חברת הכנסת לביא, בדברים שלה התייחסה לעובדה שלעתים מה שקורה בקמפוסים גם זולג החוצה ויש הלימה בין תופעות שאנחנו רואים אותם בקמפוסים למה שאנחנו רואים באופן כללי בחברה.

<יונה שיפמילר: אנחנו רואים הרבה פעמים שאותם שחקנים פועלים בשתי הזירות ואותם מממנים גם מממנים פעילות בתוך הקמפוסים וגם מחוץ לקמפוסים.

<יונה שיפמילר: פרופ' קוטלר בדבריו התייחס לפרוטוקול אוטווה שמדבר על כך שחלק מהפעילות האנטי ישראלית, חלק מההתבטאויות האנטי ישראליות חורגות מביקורת ונכנסות כבר לתחום של אנטישמיות.

<יונה שיפמילר: יש היום סדרה ארוכה של מוסדות ציבוריים היום בארצות הברית, בין אם מדובר במוסדות אקדמיים, הקונגרס אפילו ומוסדות אחרים, שמתמודדים היום עם השאלה האם להגדיר הגדרה מפורטת וברורה למה נחשב אנטישמיות, ואם כן, האם אנחנו צריכים להכליל בתוך ההגדרה הזאת גם התייחסות מפורשת לסוגים מסוימים של פעילות אנטי ישראלית ופעילות אנטי ציונית.

<יונה שיפמילר: באופן לא מפתיע אנחנו מזהים שהרבה מארגוני BDS וארגוני דה לגיטימציה שפועלים בארצות הברית נלחמים נגד ההגדרות הללו.

<יונה שיפמילר: יש לכך שני טעמים.

<יונה שיפמילר: הטעם הראשון הוא כי כמובן הם מבינים שאם יחוקקו חוקים נגד הפעילות הזאת או יתקבלו כל מיני הגדרות שמגדירות את הפעילות שלהם כפעילות אנטישמית הם בעצמם ייפגעו, אבל מעבר לכך הם מצליחים להשיג דבר נוסף, וזה שמצליחים להפוך את הגדרת אנטישמיות לדבר פוליטי, בעצם עושים פוליטיזציה של האנטישמיות ומה שלפני 20 שנה יכולת להגיד אנטישמי ואנשים מיד היו מבינים שזה דבר פסול, שזה משול לגזען, היום יותר ויותר ברגע שמישהו מרים את הראש ואומר 'אנטישמי' אנשים אחרים מתחילים לפקפק ומתחילים להגיד 'לא בטוח שזה באמת אנטישמי, יכול להיות שהבן אדם שאומר את המילה אנטישמי רק מייצג דעה פוליטית קיצונית'.

<יונה שיפמילר: וזה אחד ההישגים הגדולים שלהם במאבק הזה נגד הגדרות האנטישמיות.

<יונה שיפמילר: אם אנחנו נבחן את המימון שמגיע לטובת הפעילות הזאת, לטובת המאבק נגד הגדרות האנטישמיות, אנחנו נוכל אולי לקבל איזה שהוא רעיון לגבי אופי הפעילות או הכיוונים שבהם הולכים ארגוני BDS ודה לגיטימציה.

<יונה שיפמילר: ארגון ה-RBF, קרן האחים רוקפלר, או באנגלית, Rockefeller Brothers Fund, הוא אחד המממנים העיקריים והגדולים של פעילות ה-BDS והדה לגיטימציה בארצות הברית.

<יונה שיפמילר: רק לסבר את האוזן, הם מממנים ארגונים כמו 'קול יהודי לשלום', Jewish Voice for Peace, שהוא אחד מהמובילים ב-BDS, ארגונים כמו Palestine Legal, שזה חלק מהאגף המשפטי של תנועת ה-BDS וגם ארגונים כמו הארגון הקוויקרי, ה-AFSC, שלצד הפעילות ה-BDS בארצות הברית הוא גם פועל כאן בארץ עם ויזה הומניטרית ומעודד סרבנות בקרב בני נוער בארץ, בעצם אותם לא להתגייס לצה"ל.

<יונה שיפמילר: אז ה-RBF מממן הרבה מהפעילות הזאת ואנחנו רואים את הארגונים שממומנים על ידי קרן האחים רוקפלר ואנחנו רואים את הארגונים שממומנים על ידי קרן האחים רוקפלר ואנחנו רואים שהם היום פועלים בשני מישורים כדי לסכל את ההגדרות הללו.

<יונה שיפמילר: האופן הראשון והברור הוא שהם מפעילים לחץ נגד אותם גורמים ונגד אותם גופים ששוקלים לחוקק חוקים כאלה או שוקלים לקבל על עצמם הגדרות מחמירות, בין אם מדובר במוסדות אקדמיים כמו אוניברסיטאות, מכללות למיניהן, בין אם מדובר בחברי הקונגרס היום.

<יונה שיפמילר: הזכרנו לפני כן את הצעת החוק שמחכה לאישור בבית הנבחרים בארצות הברית, אז יש קמפיין מאוד ער מצד ארגוני BDS כמו 'קול יהודי לשלום', לסכל את החקיקה הזאת.

<יונה שיפמילר: זה מאמץ אחד.

<יונה שיפמילר: והמאמץ הנוסף הוא לייצר ספרות ולייצר שיח שמתעלם מהתרומה של ארגוני ה-BDS למתרחש בקמפוסים בפן של אנטישמיות.

<יונה שיפמילר: אנחנו ראינו לפני כחודשיים שהקרן החדשה לישראל קיבלה מענק מקרן האחים רוקפלר.

<יונה שיפמילר: הוא קיבלה מענק על מנת שהקרן החדשה לישראל תייצר איזה שהוא דוח שמתייחס לאנטישמיות בקמפוסים וזה דבר שהוא יחסית תמוה.

<יונה שיפמילר: הקרן החדשה לישראל הוא ארגון שנועד כדי לממן פרויקטים וארגונים בתוך מדינת ישראל, לא מדובר במכון מחקר, לא מדובר בארגון שיש לו איזה שהיא התמחות ונעשה בקמפוסים ובמקום לפנות לגוף מחקרי כלשהו, שיש לו מומחיות באנטישמיות או פשעי שנאה או בקמפוסים, קרן האחים רוקפלר, ה-RBF, דווקא פנה לארגון שהוא יחסית פרוגרסיבי ולכן ניתן היה להניח אולי שהוא יתייחס אחרת לכל סוגיית האנטישמיות והוא יתייחס אחרת, ספציפית, לכל מה שקשור לפעילות אנטי ישראלית בהקשר הזה.

<יונה שיפמילר: לכן, כמו שאנחנו הרבה פעמים כשאנחנו מגיעים לוועדה ואנחנו מדברים פה על הסוגיות הללו, מאוד מאוד לשים לב למימון, מאוד מאוד חשוב לשים לב לאינטרסים של מי שמממן ולשים לב לאן המימון מגיע ובסופו של דבר להבין מזה את התפניות שמתרחשות שם בשטח.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם מהמכון למדיניות העם היהודי, דן פפרמן.

<אולגה דויטש: סליחה, מותר לנו גם להגיד על הפעילות שלנו באירופה, מאותו ארגון, ברשותך?

<דנה גורדון שושני: NGO Monitor אירופה.

אברהם נגוסה: בסדר, אבל בקיצור.

<אולגה דויטש: תודה רבה לכולם.

<אולגה דויטש: בשבילי אישית זה מאוד מרגש וזה סוג של סגירת מעגל.

<אולגה דויטש: לפני בדיוק עשור אני ישבתי בכיסא של בני, הייתי יושבת ראש של UJS והיום אני מנהלת דסק אירופה ב- NGO Monitor, מכון מחקר פה בירושלים.

<אולגה דויטש: אני מודה על הוועדה שהתכנסה פה ושהביאה מספר כזה יפה של סטודנטים מכל רחבי העולם וגם לסטודנטים, וברשות

<אולגה דויטש: כם אני אעבור לאנגלית מסיבה פשוטה, אני חושבת שבמקום הזה, במוסד הזה, צריך לדבר עברית, אבל היום אנחנו התכנסנו כדי לנסות לעזור לסטודנטים ואני רוצה לעבור לאנגלית כדי שכל אחד מהם יבין את דבריי.

<אולגה דויטש: (תרגום חופשי מאנגלית): בוקר טוב לכולם, אני רק אומרת שבשבילי זה סגירת מעגל, עשור קודם ישבתי בכיסאו של בני, הייתי יושבת ראש של UJS אז תודה לכולכם שבאתם לכאן בסוף השנה לקונגרס של WUJS והגעתכם לכאן לכנסת לדון בנושאים אלה שחשובים לכולנו וגם לי כישראלית.

<אולגה דויטש: הקולגה שלי יונה דיבר על ה-BDS ומה שאנחנו רואים בצפון אמריקה ואני רוצה לומר כמה מילים על מה אנחנו רואים באירופה.

<אולגה דויטש: חשוב לומר ש-BDS הוא תופעה שונה באירופה מזו שבארצות הברית ובכל מדינה באירופה יש לזה פנים אחרות.

<אולגה דויטש: כשאני הייתי סטודנטית זו הייתה תנועה פחות מתוחכמת, היא הייתה בחיתוליה, אבל מאז היא התקדמה והשתנתה.

<אולגה דויטש: ה-BDS היום זה יותר גוף ממוסד לעומת המצב בצפון אמריקה ה-BDS באירופה פחות בקמפוסים אלא יותר בפרלמנטרים, בקרב האקדמאים ובקרב מקבלי ההחלטות.

<אולגה דויטש: אנחנו ראינו שמועצת הביטחון של האו"ם העבירה החלטה והדבר הזה ייתן עוד תוקף ל-BDS ברחבי העולם, נראה כיצד יצטטו את הדברים שוב ושוב, אבל כמו שאמר ארוין קוטלר, ה-BDS איננו אלא היבט קטן ומשני לעומת התופעה של הדה לגיטימציה, שהיא דבר הרבה יותר נפוץ.

<אולגה דויטש: יש דה לגיטימציה כלוחמה בבית המשפט בהאג, כיצד רוצים להעמיד לדין חיילים ישראלים או שאנטישמיות בוטה לעתים נראים כתיאולוגים בפני עצמם, זאת אומרת ארגונים כנסייתיים, שלא רק מממנים את הארגון אלא גם נותנים לצד הפלסטיני את התרומה שלהם ובסופו של דבר אנחנו רואים פה אנטישמיות של ימי הביניים.

<אולגה דויטש: זו בכלל לא אנטישמיות חדשות.

<אולגה דויטש: והדבר האחרון, חשוב לא פחות, בהקשר של אירופה דה לגיטימציה היום מתנהלת כארגון לזכויות אדם עם קשרים לקבוצות טרור.

<אולגה דויטש: אנחנו רואים החל מהגוף לשחרור פלסטין, החמאס וכדומה.

<אולגה דויטש: נראה שהמצב חמור ועם זאת אני רוצה להגיע לנימות יותר חיוביות.

<אולגה דויטש: יש בכל זאת תנועה חיובית באירופה, בגרמניה הממשלה העבירה החלטה שה-BDS הוא אנטישמי וזה שינוי.

<אולגה דויטש: בהולנד במאי הפרלמנט ברוב גדול קיבל החלטה לפיה אין לממן ארגון אשר מקדם את ה-BDS, בצרפת החרם אינו חוקי, בבריטניה הם הראשונים שהגדירו את האנטישמיות אשר כרוכה בסנטימנט אנטי ישראלי ורק לפני שבוע השגריר באיחוד האירופי בישראל אמרה שהם ירצו לקדם את ההגדרה הזאת בכל רחבי אירופה, על אף שזה לא התקבל עדיין באיחוד.

<אולגה דויטש: אנחנו חייבים להילחם בהם בכלים שלהם, בצורה פרלמנטרית.

<אולגה דויטש: ולבסוף הקרן הגרמנית לזיכרון מממנת היום פרויקט אקדמי אשר ייקח ויעשה מחקר משווה בין המהגרים מארצות אפריקה ומהמזרח התיכון על האנטישמיות.

<אולגה דויטש: אנחנו רואים את זה באירופה במיוחד.

<אולגה דויטש: ועליי לומר לכם, הסטודנטים, אלה אשר טרחו לבוא לכאן לכנסת, עשו בנו שימוש כמשאב, אנחנו כאן כדי לתת לכם את הכלים, כי ככלות הכול אתם נמצאים בשטח, אנחנו לא יכולים להילחם בקמפוסים, גם אם ננסה אנחנו לא יכולים לבוא תחתיכם.

<אולגה דויטש: תודה לכם שוב וכל מה שנוכל אינו אלא ללחום יחדיו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מבקש, כי הזמן שלנו קצר, יש הרבה אנשים שרשומים לדבר, כדי שנוכל לתת לכולם נסו לדבר בתמצית, תעבירו את המסר שלכם בקיצור.

אברהם נגוסה: יש לנו נציגה של התאחדות הסטודנטים בצרפת, נעמי מדר.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<נעמי מדר: (תרגום חופשי מאנגלית): שלום, תודה.

<נעמי מדר: אני נעמי ואני המזכירה של ההתאחדות בצרפת, הייתי סטודנטית באוניברסיטת בדופין, האוניברסיטה שדובר בה לפני כמה דקות.

<נעמי מדר: קודם כל אני מבקשת לומר שדופין היא אוניברסיטה שבה אפשר לחיות כיהודי, אני הייתי הנשיאה של ה-UEJF שם ונדמה לי ש-UEJF אינה נגד יהודים באוניברסיטה שלי, היא מקבלת בזרועות פתוחות את היהודי, אבל אני אדבר על המצב בצרפת בכלל.

<נעמי מדר: בשנה שעברה האנטישמיות פחתה ב-50% וזאת מסיבות שונות.

<נעמי מדר: קודם כל אני מזכירה במקומות יהודיים - - - אבל מאז היהודים אינם לבד במערכה, הם בתוך המשפחה, העם הצרפתי חש שהוא מעורב במאבק, אנחנו לא עומדים בדד יותר.

<נעמי מדר: אנחנו מובילים הרבה קרבות במקומות רבים בצרפת וכאשר השר ליברמן אמר שהיהודים, אין להם מקום יותר באירופה או בצרפת, אנחנו חולקים עליו.

<נעמי מדר: אנחנו בצרפת ובאירופה, כפי שאמר בני, מזה מאות בשנים ואנחנו רוצים שיהיה לנו מקום בצרפת ואנחנו חושבים שהעלייה היא אמנם שאיפה אך לא לנטוש את צרפת כי אנחנו חוששים מלחיות שם.

<נעמי מדר: אנחנו צריכים את התמיכה של הממשלה הישראלית לעשות כן, למשל אנחנו מקדמים את ישראל, אנחנו לא שותפים לאנטי ציוניות בכל מיני פרויקטים ולמשל בפברואר שעבר הבאנו 40 עובדים סוציאליים לישראל, שרובם היו מוסלמים, שפועלים בפרברים קשים, שם יש הרבה אנטי ציונות, אבל הם באו לישראל, הם הגיעו לירושלים, לאבו גוש ולתל אביב, הם ראו את המורכבות שמייצגת ישראל וכאשר חזרו לצרפת לא הייתה להם אותה עמדה שהייתה להם קודם והם דיברו אחרת עם הילדים שעבדו עמם.

<נעמי מדר: לכן זו דרך ללחום נגד אנטי ציונות ואנטישמיות.

<נעמי מדר: אנחנו צריכים את עזרתכם לשם כך, אנחנו צריכים את תמיכתכם ולא רק לומר שאין לנו מקום יותר בצרפת.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו ממכון למדיניות העם היהודי, דן פפרמן, בבקשה.

<דן פפרמן: שלום, תודה רבה, היושב ראש, חברת הכנסת, פרופ' קוטלר וכל מי שהוזמן והציג.

<דן פפרמן: הנושא מאוד חשוב לכולנו, אשתדל לדבר על העיקר וההמלצות באופן תמציתי ואני כמובן שותף לדברים שנאמרו מהרבה מאוד מהגופים כאן.

<דן פפרמן: אנחנו במכון למדיניות העם היהודי התמקדנו בשנתיים האחרונות בנושא הקמפוסים בגלל החשיבות שלו, כיוון שהוא זה שמעצב את הדור הבא של מנהיגים בארצות הברית, הידידה הכי חשובה של ישראל בעולם.

<דן פפרמן: היה גל מאוד גדול של מחאות ופעילות BDS ונכנסנו לחקור את האירוע.

<דן פפרמן: מצאנו שמתוך כ-4,000 קמפוסים, רק לשים את הדברים בפרספקטיבה, פעילות אנטי ישראלית זה רק בכ-300 קמפוסים ומתוכם מספר יחסית בודד של פעילות חריפה.

<דן פפרמן: הייתה גם באותו זמן עלייה חשובה מאוד של כל הארגונים שיושבים כאן, ארגונים פרו ישראליים וארגונים יהודיים, להיאבק בתופעות הללו ובהצלחה יחסית רבה.

<דן פפרמן: גילינו שברוב הקמפוסים רוב השנה מאוד בטוח להיות יהודי ולהסתובב ולהיות פרו ישראלי ולהוריד קצת מההתלהמות שהייתה והפחד שהיה.

<דן פפרמן: באופן כללי גם מצאנו שרוב הסטודנטים, כולל יהודים, לא באמת אכפת להם מישראל, שזה סיפור אחר שצריכים לדאוג לו.

<דן פפרמן: הייתה לקראת סוף שנה קודמת, וזה מגשר למה שקורה עכשיו, עליית תופעה חשובה שקוראים לה intersectionality באנגלית, או איזה שהיא הצטלבות של כל מיני נושאים של השמאל הקיצוני, מגזענות ואיכות הסביבה וכל מיני נושאים כאלה, וה-SJP וארגונים פרו פלסטינים אחרים הצליחו לדחוף את הנושא של ישראל לתוך העולם הזה ולצערי זה משהו שגם השנה אנחנו רואים שהצליח להם וזה משהו שבהסתכלות קדימה צריכים להסתכל עליו, כלומר הנושא נגד ישראל, האנטי ציונות, התברג בצורה חזקה במארג של כל מיני נושאים של השמאל הפרוגרסיבי הקיצוני בארצות הברית.

<דן פפרמן: מה ראינו בשנה האחרונה?

<דן פפרמן: ראינו פחות עיסוק בישראל מתוך הקבוצה הזו, ולו רק כי גם לא היה הרבה מאוד פעילות ביטחונית בישראל ובחירתו ועלייתו של טראמפ כנשיא ארצות הברית וכל המחאות נגד העניין הזה, שישראל קצת נשכחה ושמו אותה בצד.

<דן פפרמן: אנחנו רואים, דובר כאן, ש-BDS כטקטיקה, לא כאסטרטגיה, טקטיקה בקמפוסים נכשל, יש ייאוש ולכן הפעילים עוברים לכמה סוגי פעילות חדשים.

<דן פפרמן: אחת, הם עוברים לפעילות בקמפוסים הפחות חשובים.

<דן פפרמן: אם מקודם זה היה בקליפורניה ובאוניברסיטאות חשובות, היום זה בקמפוסים מהשורה השנייה ואפילו השלישית בחשיבותם, שגם אין בהם הרבה נוכחות יהודית.

<דן פפרמן: אנחנו רואים מעבר למחאות אלימות ואגרסיביות, רק להשתיק דוברים ישראלים או אנשים שמדברים על ישראל, אנטי נורמליזציה, ואנחנו רואים מעבר של לקדם BDS לא בקרב גופי הסטודנטים, כי זה נכשל, אלא בקרב הגופים שמכווינים את קרנות ההשקעה של האוניברסיטאות.

<דן פפרמן: הדבר האחרון שאני אגיד פה, דובר על ההבחנה בין הגרעין הקשה של ה-BDS לבין רוב אנשים שאולי תומכים כי זה נחמד וזה בעד שלום ונגד אלימות, צריכים להמשיך באסטרטגיה שמפרידה ביניהם, כמו שחברנו מבלגיה אמר, כי רוב האנשים לא באמת נגד ישראל, הם בעד הפלסטינים, הם לא מבינים בניואנסים.

<דן פפרמן: ואנחנו גם רואים בתוך ארגון ה-BDS התפלגות בין מה שקוראים 48' מול 67', אלה שנגד במרכאות "הכיבוש", שזה הרוב, לאלה שהם נגד ישראל כישראל וצריכים למקד את המאמצים בכיוון הזה.

<דן פפרמן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני אעשה את זה באנגלית, כדי שתבינו טוב יותר.

אברהם נגוסה: יש תרגום סימולטני.

מירב בן ארי: אוקיי, בסדר, אם יש תרגום, אז עדיף.

מירב בן ארי: אני פשוט חייבת לצאת לוועדה אחרת, אבל היה לי חשוב לבוא לפה כדי להודות לכם על העבודה שאתם עושים בקמפוסים.

מירב בן ארי: אני וגם יושב ראש הוועדה וגם חברי כנסת רבים נמצאים הרבה פעמים באירופה, הייתי בבריסל, באיחוד האירופי, הייתי בברלין, היינו בארצות הברית וכמה שאנחנו מסבירים ועושים זה כאין וכאפס לעומת הפעילות שלכם בתוך הקמפוסים להילחם בתופעת ה-BDS.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, גם בשם שאר חברי הכנסת, שאני בטוחה שהם היו באים לכאן, פשוט היה לנו לילה לבן, אני לא יודעת אם אתם יודעים, כל הלילה היינו במליאה, עד שמונה בבוקר, אם לא, הייתם רואים כאן הרבה יותר, אבל גם אם הם לא כאן הם תומכים בכם.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם, מהקואליציה ומהאופוזיציה, במלחמה ב-BDS ובאנטישמיות ודמוניזציה ודה לגיטימציה של מדינת ישראל אין קואליציה ואופוזיציה, חוץ מכמובן הרשימה המשותפת, אבל באמת בעניין הזה אנחנו כולם שותפים.

מירב בן ארי: לכן כן היה חשוב לי לבוא, גם אם לזמן קצר, ולהודות לכם על הפעילות החשובה שלכם בקמפוסים.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שמנהיגות העתיד תצא מהקמפוסים האלה.

מירב בן ארי: היא תצא משם, היא תשפיע על החלטות, גם של האיחוד, גם של האו"ם, כמו שראינו בשבוע שעבר, וגם בכלל בארצות הברית, בקונגרס ובסנאט.

מירב בן ארי: אז באמת תודה רבה ותודה רבה ליושב ראש על הכינוס החשוב הזה.

מירב בן ארי: אני אשאר עוד כמה דקות ואני אצטרך לצאת לוועדה אחרת.

מירב בן ארי: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: ג'ונתן אלחורי, דובר פורום גיוס העדה הנוצרית.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<ג'ונתן אלחורי: תודה רבה לך, חבר הכנסת, חברת הכנסת, שלום, וכמובן גם לכל השותפים ולכל הנוכחים כאן.

<ג'ונתן אלחורי: אני ג'ונתן אלחורי, דובר פורום גיוס העדה הנוצרית.

<ג'ונתן אלחורי: אני שמעתי את כל הנואמים שהיו עד עכשיו, את כל מה שדיברתם, והרגשתי איזה שהוא פספוס קל, בנכס אסטרטגי שיש כאן במדינת ישראל, שעוד לא דובר עליו ואנשים עוד לא השכילו להבין שמדובר כאן באנשים שיכולים לשמש כחזית במאבק נגד ה-BDS וגם נגד האנטי ישראליות שקורית כאן.

<ג'ונתן אלחורי: פורום גיוס העדה הנוצרית כבר מספר שנים, מלבד ההתעסקות עם האינטגרציה של החברה הנוצרית בארץ, משמש כשופר לעולם הנוצרי ולעולם כולו, כדי להראות את הצד של הנוצרים שהם אזרחי ישראל וכדי להראות את התדמית האמיתית של מדינת ישראל, שמתפספסת.

<ג'ונתן אלחורי: אני עצמי השתתפתי במספר סיורים בארצות הברית וגם בשבדיה ובאירופה, בבריטניה, דרך ארגון קאמרה ו-ZOA שחלקם גם נמצאים כאן והתמונה שנראית מדובר שהוא אזרח ישראלי, דובר ערבית במקור, היא תמונה שונה לגמרי ממה שאנשים תופסים מדובר יהודי שגם שירת בצבא וגם הוא חלק ממדינת ישראל.

<ג'ונתן אלחורי: זה משהו שהוא מאוד חשוב בפני עצמו, אבל לפעמים נוצר מצב בו פשוט מטיפים למקהלה, שזה אותם אנשים שכבר תומכים וכבר מבינים.

<ג'ונתן אלחורי: ברגע שיש דובר נוצרי, וזה דברים שממש ראיתי וממה שאחר כך אנשים שהיו פעילים ב-SJP, Students Justice for Palestine, או פעילים שהיו אנטישמיים לגמרי, תומכי BDS הבולטים ביותר, אחרי שהם נחשפים לעדות מאזרח נוצרי, ישראלי, שאו עושה צבא או שירות לאומי, אני בעצמי עשיתי שירות לאומי, ואני גם משתייך לקהילת אנשי צד"ל פה בארץ, אז אני מדבר גם על האינטגרציה של משפחות צד"ל פה בארץ, והם נחשפים לתמונה שונה לגמרי, פתאום נדלקים להם כל מיני אורות והמון מהם הולכים אחר כך לחקור יותר.

<ג'ונתן אלחורי: בוא נגיד את זה בפועל, הרבה מהם נגררים אחרי כל מיני סיסמאות של זכויות אדם ודברים כאלה, שדי מושכים אותם, כי הם רוצים להיראות תומכים בזכויות אדם, אבל בפועל הם תומכים במאבק שהוא מאבק כדי לבטל את קיומה של מדינת ישראל.

<ג'ונתן אלחורי: לנו, כאזרחים מן השורה, חשובה לנו תדמיתה של מדינת ישראל, חשוב לנו גם איך אנחנו בסופו של דבר חיים פה במדינה.

<ג'ונתן אלחורי: ואני קורא פה גם למשרד לעניינים אסטרטגיים וגם למשרד החוץ וגם לסוכנות היהודית, להשתמש בנכס הזה שיש לכם.

<ג'ונתן אלחורי: יש כבר ארגונים שהשכילו לעשות את זה, אני מקווה שאתם גם תיקחו את המושכות ותשתמשו בזה.

<ג'ונתן אלחורי: רק לסיכום, אנחנו עובדים כרגע גם על תכנית עם StandwithUs, כדי לקחת חבר'ה נוצרים יוצאי צבא ושירות לאומי על מנת לשמש כדוברים וככלי כדי להיאבק לטובת מדינת ישראל, שזה אחד הדברים הכי חשובים שיכולים לשמש, גם בתור מענה תיאולוגי נוצרי.

<ג'ונתן אלחורי: יושב ראש העמותה שלנו הוא כומר, אנחנו כבר פרסמנו ספרון קטן ששלחנו לכנסיות שחשבו לתמוך ב-BDS וזה בעצם הכלי שחייבים להשתמש בו כי אירופה היום ברובה נוצרית, גם ארצות הברית, לכן אנחנו צריכים להתאים את עצמנו בהתאם לקהל היעד של תנועת ה-BDS.

אברהם נגוסה: תודה רבה ויישר כוח.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

אברהם נגוסה: אנחנו נעבור לג'קוב סטנברג,

<ג'קוב סטנברג: (תרגום חופשי מאנגלית): תודה רבה.

<ג'קוב סטנברג: אני רוצה לומר שעל אף שה-BDS הוא בעיה באוניברסיטאות בארצות הברית אולי, אבל ב-NYU זה לא כך.

<ג'קוב סטנברג: הבעיה היא באמת ההפרדה בין הסטודנטים שם לעומת ישראל ואנחנו הקמנו מועדון, שהצליח מאוד.

<ג'קוב סטנברג: אין לנו עמדה ברורה מבחינת הפוליטיקה של ישראל, אבל אנחנו מאמינים בישראל ומשום כך אנחנו מועדון מאוחד עם דעות שונות והן החלק של המועצה שלנו.

<ג'קוב סטנברג: הדבר הזה מביא להצלחתנו.

<ג'קוב סטנברג: על אף שאף פעם לא חשתי אנטישמיות, למעשה יש לנו קהילה יהודית מאוד מועצמת, עם הרב שיינר, שנמצא גם כן איתנו, ואם אתם נמצאים בסביבה תבואו לראות.

<ג'קוב סטנברג: בכל זאת יש פה אמות מידה כפולות כלפי ישראל.

<ג'קוב סטנברג: לפני חודש הבאנו סרט שנקרא 'מקונן', והוא מספר על היהודי האתיופי שהגיע לישראל והצליח מאוד, הבאנו גם את 'קפה שחור', את הלהקה הזאת ולכן אנחנו אישית פנינו לסטודנטים מאפריקה, סטודנטים שחורים, בהתחלה הם הסכימו ושבוע לפני הם החליטו לא להצטרף.

<ג'קוב סטנברג: שאלתי אותם מדוע לא הגיעו להופעה, הם אמרו שהם לא יכולים לבוא לארגון ישראלי.

<ג'קוב סטנברג: אבל אין לזה שום קשר לסכסוך, זה פשוט העניין שכאילו מראים פה קבוצת מיעוט אתיופית וזה חבל שאי אפשר להצטרף אלינו.

<ג'קוב סטנברג: האירוע היה מקסים, ראינו ושמענו קבוצות שרק מעטים יכולים להראות להקה שכה התפרסמה בישראל על אף שהם רק 2% מהאוכלוסייה.

<ג'קוב סטנברג: אז שאלתי את עצמי איזו מדינה נוספת הייתם הולכים נגד המדינה ואחר כך לא הייתם באים לראות להקה, איזו מדינה אחרת אתם מתייחסים אליה ככה?

<ג'קוב סטנברג: היה לנו עוד אירוע, הבאנו ארגון הומניטרי שמסייע לפליטים הסורים, אבל היה עוד ארגון שלא הסכים להצטרף אלינו בגלל שאנחנו מצדדים בישראל.

<ג'קוב סטנברג: יש פה איפה אמות מידה כפולות.

<ג'קוב סטנברג: אני רוצה להודות לכם על מה שאתם עושים וזהו.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע ממכון ירושלים לצדק, פלביה סוולדה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<פלביה סוולדה: תודה.

<פלביה סוולדה: ממש קצר.

<פלביה סוולדה: באנו להציג פרויקט מאוד מצליח בארצות הברית.

<פלביה סוולדה: מכון ירושלים לצדק עובד למען זכויות אדם גם בארץ וגם בזירה הבינלאומית.

<פלביה סוולדה: והנה טל שאנן שידבר.

<טל שאנן: תודה רבה על רשות הדיבור, תודה רבה לכולם על ההזדמנות הזאת.

<טל שאנן: כמו שפלביה הציגה אותי, אני טל, אני עובד בחברת אינספריישן, אנחנו משתפים פעולה עם מכון ירושלים לצדק באופן מאוד עמוק ורחב במגוון רחב של פרויקטים ואני החלטתי, מפאת קוצר הזמן, לא לספר לכם הרבה דברים שאתם כבר יודעים אלא רק לתת לכם טעימה קטנה מאחד הפרויקטים היותר מצליחים שלנו נגד ה-BDS בקמפוסים ובאוניברסיטאות בארצות הברית ואירופה.

<טל שאנן: הפרויקט הספציפי שאני אדבר עליו לקח חלק באוניברסיטת אינדיאנה, קמפוס פרדו, קמפוס שמורכב ממגוון מאוד רחב של קבוצות דמוגרפיות ואתניות, סטודנטים מלמעלה מ-140 מדינות שונות מגיעים ללמוד בקמפוס הזה והאתגר עם הקהל הזה הוא מאוד גדול מפני שאם תבוא לקהל כזה עם מסרים של מה שנקרא הסברה קלאסית, BDS זה רע, ישראל זה טוב, אתה כנראה תיתקל בחומה בצורה, המסר שלך לא יחלחל ומעבר לכך אתה גם נשרפת עוד לפני שהתחלת לעתיד, כלומר אם תשנה את המסרים לא יעזור לך כל כך בהמשך.

<טל שאנן: אז אנחנו החלטנו לבנות מסר יותר רחב שיעבור מתחת לרדאר הזה ויחלחל באופן שסטודנטים ליברלים, או לפחות ליברלים בעיני עצמם, יוכלו להתחבר אליו בצורה יותר פשוטה.

<טל שאנן: המסר היה we are against hate speech on campuses, אנחנו נגד דברי הסתה, אנחנו נגד אלימות ואנחנו נגד hate speech באשר הוא.

<טל שאנן: האופן שאנחנו כן מיקדנו אותו לכיוון שלנו היה לקחת אמירות שנאמרו כלפי סטודנטים יהודים בקמפוס ולהלביש אותם על קבוצות אחרות.

<טל שאנן: כך למשל, I don't hate Jews, I only hate Zionism הפך ל- I don't hate black people, I only hate black pride ואמירות אחרות, כמו I don't hate Asians people I only hate Chinese וכיוצא בזה.

<טל שאנן: את האמירות הללו הפצנו בסרטון שיצרנו וקידמנו דרך מדיה חברתית, בעיקר דרך פייסבוק, באופן שהפך לוויראלי מאוד.

<טל שאנן: למעשה נחשף ללמעלה מ-20,000 סטודנטים שלומדים בקמפוס, כשלומדים בו בסך הכול 30,000 סטודנטים, זאת אומרת חשיפה של בערך 70% לסטודנטים שלומדים בקמפוס.

<טל שאנן: הסרטון הזה העביר את הסטודנטים לדף נחיתה, מעין אתר, שלמעשה עימת אותם עם השאלה, אם אתם כל כך מתנגדים לאמירות האלה שחוויתם כאן, אם הם כל כך קוממו אתכם, אמירות כמו the solution is to deletinized our campuses או - - - מדוע אתם עומדים ושותקים נוכח אמירות כאלה כשהן קורות כלפי סטודנטים יהודים בקמפוס?

<טל שאנן: למען הסר ספק הובאו גם דוגמאות כמו the solution is to dezionized our campuses, או אני לא שונא יהודים, אני רק שונא ציונים, שנאמרו גם על ידי סטודנטים וגם על ידי חברי סגל המרצים בקמפוס.

<טל שאנן: בנוסף המחקר שלנו גם הביא לחשיפה של האנשים שמקדמים את השיח הזה בקמפוס הספציפי הזה.

<טל שאנן: במקרה הזה תנועת SJB, Students for Justice in Palestine.

<טל שאנן: הוויראליות וההצלחה של הקמפיין בוטאו בשתי דרכים עיקריות.

<טל שאנן: דבר ראשון, הנהלת הקמפוס פנו לפייסבוק בדרישה לסגור את העמוד שלנו, פייסבוק בתגובה הוסיפו לנו unofficial לעמוד הפייסבוק שמקדם את התכנים האלה.

<טל שאנן: אנחנו מינפנו את המהלך הזה בשביל להראות שגם בהנהלת הקמפוס אדישים נוכח שיח שנאה כשהוא מופנה כלפי יהודים וישראלים בקמפוס.

<טל שאנן: דבר שני, שינוי אופן הפעילות במדיה חברתית של האנשים שנחשפו, חברי Students for Justice in Palestine שנחשפו בעקבות המחקר שאנחנו ביצענו, באופן שצמצם ואף ביטל את ההשפעה שלהם במדיה חברתית, אם זה סגירת דפי פייסבוק, אם זה צמצום ההגדרות של הפרטיות באופן שהתכנים שלהם לא יעברו קדימה, בקרב כ-75% מחברי קבוצת הליבה שאנחנו חשפנו באמצעות המחקר שלנו ואני חושב שהנתונים האלה מדברים בעד עצמם.

<טל שאנן: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני ממשיך לבקש שתעשו בתמצית, הזמן שלנו רץ.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אמנון גולדשטוף, מילואימניקים בחזית.

<אמנון גולדשטוף: כבוד היושב ראש, אורחים וסטודנטים.

<אמנון גולדשטוף: הארגון שלנו הוקם לפני שנה מתוך מטרה להיאבק במה שקורה בדה לגיטימציה בעולם.

<אמנון גולדשטוף: רבים וטובים אמרו פה לפניי על BDS, שאפשר לקרוא לו האח או האחות הקטנה של האנטישמיות, זה מכלול הרבה יותר גדול מזה.

<אמנון גולדשטוף: בכובע השני אני כותב מחקר על האנטישמיות בקמפוסים באוסטרליה.

<אמנון גולדשטוף: זה קצת שונה ממה שאני רואה פה וממה שמציגים.

<אמנון גולדשטוף: יש בעיות גם באוסטרליה וגם בדרום אפריקה.

אברהם נגוסה: יש לנו דובר גם מאוסטרליה.

<אמנון גולדשטוף: מעולה.

<אמנון גולדשטוף: בקמפוסים בארצות הברית אנחנו כן רואים, כמו שהיא ציינה קודם, שהבעיה בעיקר מגיעה מהמרצים, אמר את זה אחד מהחוקרים הגדולים בעולם בתחום האנטישמיות, פרופ' ליסטריך ז"ל.

<אמנון גולדשטוף: סטודנטים באים והולכים, המרצים נשארים תמיד.

<אמנון גולדשטוף: הבעיה היא לא רק בקרב ארגוני סטודנטים כמו מחקרים שונים שהראו, של עשרות ואפילו יותר מרצים בכל קמפוס שתומכים בארגוני ה-BDS השונים וזה כן מאבק.

<אמנון גולדשטוף: חלקם הלא מבוטל הוא ישראלים או ישראלים לשעבר ויהודים, שזה גם נותן את הטון.

<אמנון גולדשטוף: מה שלא דיברו פה זה על ההשפעה של ארגונים ישראלים שמסיתים בצורה מאוד ברורה נגד ישראל בקמפוס, וזה מאבק שלקחנו על עצמנו גם.

<אמנון גולדשטוף: אני כן מברך על שיתופי פעולה ועבודה ביחד כי בסוף לכולם יש את אותה מטרה, לספר את הנרטיב הישראלי ולהחזיר את הכבוד ליהודים.

<אמנון גולדשטוף: זה מה שחסר לנו היום.

<אמנון גולדשטוף: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עורך דין מרון יצחק, יושב ראש הוועדה נגד BDS בלשכת עורכי הדין.

<יצחק מרון: אני שמח על ההזדמנות לפגוש כל כך הרבה אנשים פעילים.

<יצחק מרון: אני פה בגלל מטרה אחת עיקרית, לשכת עורכי הדין החליטה בשנה האחרונה להקים ועדה ולנסות להצטרף ולסייע במאבק נגד ה-BDS ולכן אם יש פה ארגונים וגופים שחושבים שיש להם צורך או עזרה בלשכת עורכי הדין, כולל ננסה לעשות סיוע עם לשכות עורכי דין בחוץ לארץ, אז אם יש גופים פה שרוצים לנסות לקבל את זה אנחנו ננסה לרתום עורכי דין ממשרדים ומפירמות גדולות שיתנדבו וינסו לסייע למאבקים האלה.

<יצחק מרון: אנחנו רוצים למפות צרכים מסוימים, כולל פגיעות בצורות שונות ביהודים בחוץ לארץ, כולל דברים אחרים בלגיטימציה או חוסר לגיטימציה.

<יצחק מרון: תוכלו לפנות אלינו ללשכת עורכי הדין ואנחנו ננסה לעזור לכם בעניין הזה.

<יצחק מרון: נשמח אם נוכל.

<יצחק מרון: נקודה אחת, עצה, אולי דווקא בגלל שיש פה הרבה סטודנטים.

<יצחק מרון: בכנס שעשינו בלשכה בעניין ה-BDS פתחנו אותו בסקירה שנתן איתמר לוין, שכתב כמה ספרים על ההיבטים הכלכליים של השואה ואני חושב שגם הישראלים והיהודים בכל העולם לא ערים לזה.

<יצחק מרון: יש תהליך מאוד מעניין של כמה שנים שקדמו למלאכת הרצח וההשמדה של הנאצים שמתחיל בהחרמה כלכלית, בחרמות כלכליות, בפעולות שמאוד מזכירות חלק מההתבטאויות שיש היום והן נראו לגיטימיות כי הם היו גם תחת כל מיני סיסמאות דומות.

<יצחק מרון: זה לא התחיל בלהרוג את היהודים, 'צריך להרוג את היהודים', אלא זה התחיל בפגיעה כלכלית ביהודים כדי ליצור חברה טובה יותר וכל מיני רעיונות, איכות חיים טובה יותר, צריך להגביל את הכוח של היהודים ולפגוע בהם דרך הכיס ודרך זכויות שלהם.

<יצחק מרון: אני מציע, דרך אגב, גם לכנסת, יש לכם פה גוף מחקר, להוציא וגם לצייד את האנשים בידע ההיסטורי, שמה שנראה דבר מאוד תמים, כמו סך הכול פגיעה כלכלית, או סך הכול הפגנה של איזה שהוא דבר, איך זה הוביל לשינוי דעת הקהל שהכשיר אחר כך את רצח העם.

<יצחק מרון: חשוב מאוד לדעת ולהכיר את העובדות פה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש לנו שלושה דוברים, נציג אוסטריה, נציג אוסטרליה ונציג דרום אפריקה ולאחר מכן אני אסכם.

אברהם נגוסה: קודם כל בנג'מין הס, אוסטריה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<בנג'מין הס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי בנג'מין הס, אני נשיא התאחדות הסטודנטים היהודיים באוסטריה.

<בנג'מין הס: דיברנו הרבה על ה-BDS והאנטישמיות החדשה.

<בנג'מין הס: אני רוצה להזכיר לכם שזו היא בעיה של אנטישמיות ותיקה.

<בנג'מין הס: באוסטריה היו לנו בחירות לנשיאות ואיש קיצוני ימני קיבל כמעט 50% מהמצביעים.

<בנג'מין הס: בצרפת כנראה שיהיה לנו גם בחירות, איש הימין הקיצוני ומפלגה אנטישמית אולי תזכה בנשיאות.

<בנג'מין הס: באוסטריה יהיו לנו שוב בחירות כאשר מפלגה אנטישמית תוכל אולי ל - - - אנחנו רואים את זה כמגמה שאנחנו רואים באירופה כולה וגם מעבר לה.

<בנג'מין הס: דבר אחד שמדאיג אותנו מאוד, הבחירות לנשיאות, מפלגות קיצוניות, אנשים קיצוניים דווקא השתמשו בגישה בעד ישראל כדי להימנע מהסטיגמה האנטישמית.

<בנג'מין הס: הם דווקא אמרו 'אנחנו פרו ישראלים, אנטי מוסלמים, לכן אנחנו לא אנטישמים'.

<בנג'מין הס: הייתי רוצה לבקש מכם, אנא היו מודעים לכך שכאשר אתם פעילים איתם, אלה אנשים אנטישמים מפעם והם ישתמשו בכם כדי להיפטר מהסטיגמה האנטישמית.

<בנג'מין הס: תודה ואני רוצה להודות לכולכם על העבודה הנפלאה שלכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גבריאל זולמן, יושב ראש התאחדות הסטודנטים היהודים בדרום אפריקה.

<גבריאל זולמן: תודה לכולם ותודה על ההזדמנות הזו.

<גבריאל זולמן: אני, ברשותכם, אעבור לדבר באנגלית.

<גבריאל זולמן: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה רבה לכם כולכם, אני גבריאל זולמן, אני היושב ראש של התאחדות הסטודנטים בדרום אפריקה.

<גבריאל זולמן: דיברנו היום הרבה על אנטישמיות ישנה, חדשה ועל BDS באירופה וגם בארצות הברית.

<גבריאל זולמן: אני רוצה להאיר את העובדה שהקהילה בדרום אפריקה היא למעשה גם כן מותקפת על ידי BDS וגם לנו יש הרבה מאוד אתגרים בדרום אפריקה והייתי מבקש מכולכם לדעת שלפני מספר חודשים אחד מהסטודנטים שלנו הותקף בצורה מילולית בקמפוס רק בשביל העובדה הזאת.

<גבריאל זולמן: זו הייתה סטודנטית, רק בשל כך שהיא הייתה יהודייה.

<גבריאל זולמן: כמו כן יש גרפיטי וכתובות על קירות, מאוד אנטישמיים.

<גבריאל זולמן: אלה הן שתי דוגמאות שאנחנו ניצבים בפניהם בדרום אפריקה.

<גבריאל זולמן: אלה אתגרים שאנחנו ניצבים בפניהם, אבל הייתי רוצה שתהיו מודעים לעובדה שדרום אפריקה היא גם חלק מן המאבק וכאשר אנחנו מדברים על עניינים כמו BDS ואנטישמיות, לא נשכח גם את דרום אפריקה והיינו מעריכים כל עזרה, כל סיוע, כל מאמץ, אם מישהו מכם היה רוצה לקבל מידע רב יותר על מה שקורה בדרום אפריקה אשמח לדבר איתו מאוחר יותר.

<גבריאל זולמן: תודה לכם על עבודתכם המסורה.

אברהם נגוסה: נמצא אריאל זוהר מאוסטרליה, התאחדות הסטודנטים.

<אריאל זוהר: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה רבה.

<אריאל זוהר: כאחרון הסטודנטים הדוברים, אני מאוד מודה לכם שאתם מקשיבים לסטודנטים ולשמוע על החוויות שלנו.

<אריאל זוהר: ישראל מאוד רחוקה מאיתנו ולקח הרבה זמן להגיע, אבל זה נפלא.

<אריאל זוהר: זו הפעם הראשונה שלי בכנסת, אצלנו באוסטרליה זה שונה.

<אריאל זוהר: בסך הכול זה נפלא להיות יהודי באוסטרליה, יש לנו קהילה מאוד חזקה, אבל כשהסטודנטים באים בפעם הראשונה לאוניברסיטאות זו יכולה להיות ההזדמנות הראשונה שהם חשופים לבית ספר לא יהודי, ואז הם מגיעים לאוניברסיטה ולפתע הם עוברים מזהות יהודית פרו ישראלית ברורה, הם עומדים בפני סטודנטים שהם ביקורתיים והם לא יודעים די על הנושא.

<אריאל זוהר: לכן מה שחווינו הוא שהם לא מרגישים נוח כמעט, הם אומרים 'אני ציוני, אני יהודי, אני תומך בישראל', השאלה היא איפה אתה נמצא ולפעמים הם מצמצמים את הזהות הזאת.

<אריאל זוהר: אבל יש עוד משהו, השמאל הקיצוני, בעיקר בפוליטיקה של הסטודנטים ברחבי אוסטרליה, זאת בעיה נוספת.

<אריאל זוהר: ה-BDS שם מחלחל והמשימה שלהם היא להעביר החלטות בלי סוף כנגד ישראל, ומניסיוני אני, כשניסיתי להתקבל בהתאחדות הסטודנטים שם, קשה מאוד ליהודי להתקבל, ובוודאי לדרגה של מנהיגות.

<אריאל זוהר: יש לנו גם קבוצה משמאל שהיא נמצאת מצד אחד וגם אלה שמימין, אבל מהצד החיובי אני יכול לומר שיש לנו יחסים טובים עם ההנהלה של האוניברסיטה והם אוהדים את הנושאים שנוגעים לעניין, כמו עלייתה של האנטישמיות.

<אריאל זוהר: יש לי יחסים טובים לא רק עם מנהיגים יהודיים, אלא עם הקהילה היהודית בכלל ואני יכול לומר שאני יכול לדווח על אירועים וברוב האוניברסיטאות, כשיש אירועים שכאלה, תקריות שכאלה, הם נוקטים עמדה.

<אריאל זוהר: ובכל זאת אנחנו מאוד רחוקים מכם, אך ישראל משפיעה על הסטודנטים באוסטרליה והמדיניות שלכם, המלחמות בישראל, השמאל גם כן, כל הדברים האלה הם בסופו של דבר נוגעים לנו.

<אריאל זוהר: הייתי רוצה לדבר עמכם יותר ובשם כל הסטודנטים הנוכחים כאן, שדיברו כאן בפניכם, תודה על ההזדמנות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אמרתי שלושה, אבל התבקשתי לתת לעוד שניים, גם הם באו מרחוק, גם מקרוב וגם מרחוק.

אברהם נגוסה: אפרת מעין ברזל, הארגונים החברתיים בכנסת.

<אפרת מעין: דבר ראשון רציתי להודות לכולכם, אם אתה אוהב קפה אז באמת קפה נשמע לי טוב אחרי לילה לבן, תודה.

<אפרת מעין: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה לכל אלה באו מכל רחבי העולם.

<אפרת מעין: אני התנדבתי הרבה בעבר ואני גם מתנדבת היום.

<אפרת מעין: חייתי בהוליווד 14 שנה וראיתי צלבי קרס על ביתי, המזוזה שלי נעקרה מהבניין, לכן ראיתי את הצד הזה, אתה חווה זאת לעתים.

<אפרת מעין: עם זאת פוגשים הרבה אנשים שהם אנטישמים והם לא רוצים להקשיב, אבל יש ערוצים שבהם אלה שאינם שונאים את ישראל, שהם ליברלים, שהם יכולים להיסחב לכאן או לכאן, אני גיליתי, כאדם שחי מעבר לים שנים כה רבות, יש בעיה פנימית גם בהסברה.

<אפרת מעין: אני עדיין עובדת עם אלה שעובדים ביחסי ציבור, באוסקר ובגראמי, אבל נראה לי שחשוב מאוד להתמקד במכללות, בבתי הספר ובאוניברסיטאות.

<אפרת מעין: זה חשוב ללא ספק, זאת העבודה בשטח, אבל כאשר אנחנו מדברים על הסטודנטים אנחנו שוכחים את המדיה.

<אפרת מעין: למשל האדון הזה עשה עבודה נהדרת ואם זה לא ייתרגם לכלל מבצע מערכתי, לא עם 20,000 צופים אלא עם מיליון צופים בכל האוניברסיטאות, זו דוגמה אחת.

<אפרת מעין: יש לי כמה וכמה פרויקטים מדהימים שיכולים להגיע למיליונים.

<אפרת מעין: כיום יחסי הציבור של ישראל, אני לא יודעת למה, למה הכול מתמקד דווקא באוניברסיטאות, איפה המיקוד בכל יתר אמצעי התקשורת, אם זו המדיה החברתית, אם מדובר בכל דבר שלא יהיה.

<אפרת מעין: אני יכולה רק לומר שיש מומחים גדולים שיכולים לסייע לנו.

<אפרת מעין: אני מעריכה את העבודה שאתם עושים כאן, אבל אני מוצאת שכיהודים אנחנו צריכים להיות מספר אחת ביחסי ציבור ואיכשהו הם מכריעים אותנו וזה לא היה צריך להיות ככה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: שלי עזרד, ממקסיקו, התאחדות הסטודנטים מאמריקה הלטינית.

<שלי אזרד: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני שלי, אני מייצגת את התאחדות ממקסיקו.

<שלי אזרד: אל תשכחו את אמריקה הלטינית, בבקשה, יש לנו את אותן הבעיות.

<שלי אזרד: יש לנו בהתאחדות שלנו הרבה בעיות להתמודד עם ה-BDS ואני יכולה לומר לכם שיש אצלנו אנשים שהם בורים ועמי ארצות לכן אנחנו פגיעים מאוד.

<שלי אזרד: קשה מאוד לספר להם את הסיפור, אל תשכחו אותנו, אנא זכרו שבאמריקה הלטינית יש הרבה יהודים, אנחנו עדיין זקוקים לעזרתכם.

<שלי אזרד: תודה שהקשבתם ואל תשכחו אותנו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הדובר האחרון שלנו הוא רוברט גיידה מפולין.

<רוברט גיידה: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה.

<רוברט גיידה: אני גם רוצה לומר, כפי שאמר עמיתנו האוסטרי, לאנטישמיות יש פנים רבות בפולין, אין לנו BDS, אבל הוא דיבר על הבחירות ועל הימין, אנחנו כבר בפולין סובלים מהימין הקיצוני ששולט אצלנו במדינה ורוצה לכתוב ולשכתב את ההיסטוריה.

<רוברט גיידה: אבל קודם לכן הייתה הזדמנות ליחסים טובים בין פולין לבין היהודים לבין ישראל והדוגמה הטובה ביותר היא המוזיאון שהוקם בוורשה, שרובו נוסד על ידי הפרלמנט הפולני.

<רוברט גיידה: אני גם רוצה להוסיף שבקמפוס אין לנו התאחדות, אנחנו קהילה מאוד קטנה, אבל אנחנו עדיין שם ואנחנו רואים שהקהילה שלנו גדלה והולכת והקול של הסטודנטים גם כן נשמע בקמפוסים, בדרך כלל בוורשה.

<רוברט גיידה: אנחנו גם מנסים להדריך את הקהילה הפולנית, לספר לה על החיים היהודיים, על ההיסטוריה היהודית, על החגים היהודיים.

<רוברט גיידה: אל תשכחו אותנו, אל תחשבו שפולין היא המקום שבו רק השואה התחוללה ורק מחנות מוות ישנם, אנחנו שם ואנחנו תומכים בישראל ואנחנו מצדדים בה, מצדדים בכל יהודי בפולין, כל יהודי בפולין עומד לצדה של ישראל ולצד העניין הקרוב ללב כולנו.

<רוברט גיידה: תודה.

אברהם נגוסה: אני אמרתי שזה הדובר האחרון, אבל שלחו אלינו את שרה חבר והיא רוצה להציע סיוע משפטי בכל העולם לסטודנטים.

אברהם נגוסה: אני לא יכול לוותר על הצעה כזו, לכן בואו נשמע בקיצור.

<שרה היבר: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני מדברת על הסטודנטים, אבל שמעתי מספר סטודנטים שהם זקוקים לסיוע.

<שרה היבר: שמי שרה היבר, אני עורכת דין מתמחה בעניינים בינלאומיים.

<שרה היבר: יש לנו אנשים באירופה, באפריקה, בארצות הברית, בכל העולם.

<שרה היבר: אנחנו עובדים כדי להיאבק באנטישמיות ברחבי העולם כולו ואני אשמח להציע עזרה לכל מי מכם שזקוק לעזרה.

<שרה היבר: אתם יכולים לפנות אליי, למצוא אותי באינטרנט, אם אתם צריכים סיוע משפטי אני אשמח מאוד לסייע לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מצטער, אני יודע שהרבה רוצים לדבר, אבל אני חושב שנתנו מספיק, קיימנו דיון קצת יותר משעתיים, אני חושב שזה דיון מרתק.

אברהם נגוסה: אני מבקש סליחה מאלה שרצו לדבר ולא נתתי.

אברהם נגוסה: קודם כל אני מאוד מודה לכם שכולכם הגעתם מכל העולם ואנחנו פה התאספנו ודנו, שמענו מכל הכיוונים, מכל העולם, מארבע כנפות תבל, לכן אני אומר שעם ישראל חי, יש לנו דור נפלא, דור המשך.

אברהם נגוסה: זה מאוד מרגש לשמוע את הצעירים, את הסטודנטים, בוודאי פרופ' קוטלר, אתה ממש יודע כמה חשובה ההתגייסות של הצעירים לנושא הזה.

אברהם נגוסה: ישראל, מדינת ישראל והתפוצות, מדינת ישראל היא הבית של כל יהודי באשר הוא, לא משנה איפה הוא נמצא מדינת ישראל היא הבית שלו.

אברהם נגוסה: כשהוא מחליט לבוא לישראל, לגור בישראל, מדינת ישראל מקבלת אותו.

אברהם נגוסה: התפוצות, היהודים שנמצאים בגולה, בתפוצות, למדינת ישראל זה נכס, זה חשוב, כי אנחנו עם אחד ולכן ההתגייסות של הצעירים, של התפוצות למען מדינת ישראל נגד תנועת ה-BDS, האנטישמיות המודרנית, ואנשים אומרים, זה לא פוגע בקהילה היהודית באמריקה או באירופה, תנועת BDS היא נגד מדינת ישראל, אבל הם יודעים שמדינת ישראל היא הלב של העם היהודי והם רוצים לפגוע במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: לכן ה-BDS הוא האנטישמיות המודרנית וצריך לראות אותו כך וצריך להילחם בו כך.

אברהם נגוסה: לכן חשוב מאוד שכולם צריכים להתאחד.

אברהם נגוסה: בנוסף, אנחנו שמענו את הנתונים.

אברהם נגוסה: לצערי הרב, ממה ששמענו בישיבה קודמת לפני שנה, אנחנו שמענו נתונים יותר גבוהים, שמעל 30,000 אירועים של אנטישמיות.

אברהם נגוסה: אלה הנתונים שקיבלנו בישיבה הזו.

אברהם נגוסה: לכן פה אנחנו צריכים לאחד את הכוחות.

אברהם נגוסה: הדרך להתמודד, הדרך לנצח את התופעה, זה להתאחד, לשתף פעולה, עבודה בשיתוף פעולה.

אברהם נגוסה: קודם כל חשוב מאוד הארגונים הפועלים, גם הסטודנטים, גם לא סטודנטים, ארגונים לא ממשלתיים, צריך להיות תיאום, צריך להיות שיתוף פעולה.

אברהם נגוסה: משרדי הממשלה במדינת ישראל, משרד החוץ, המשרד לעניינים אסטרטגיים, המשרד לענייני תפוצות, אלה שלושה משרדים שתפקידם להילחם בתופעה הזו ולחזק את מדינת ישראל עם התפוצות.

אברהם נגוסה: לכן חשוב מאוד, משרדי הממשלה, לחזק את הארגונים הלא ממשלתיים, זה נכס ואם עובדים בשיתוף פעולה ואם אנחנו מעצימים את הדור החדש, את הסטודנטים, אתם שמעתם איזה כוח יש פה.

אברהם נגוסה: אנחנו רק צריכים לדעת להעצים, לחזק, גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה אסטרטגית, ידע בכל התחומים האלה.

אברהם נגוסה: הנכונות היא זו שחשובה לנו.

אברהם נגוסה: מחר אנחנו מקיימים דיון בנושא אנטישמיות בבריטניה עם חברי הפרלמנט של בריטניה, הם נמצאים בארץ ומחר אנחנו מקיימים דיון.

אברהם נגוסה: מי שרוצה יכול לבוא להשתתף.

אברהם נגוסה: מחר אנחנו גם נדבר על איך אנחנו נלחמים וממגרים בתוך בריטניה ויהיה לנו דיון מאוד מעניין עם חברי הפרלמנט של בריטניה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד תודה לכולם, תודה שבאתם מכל העולם, תודה ששיתפתם אותנו, נמשיך את העבודה, עם ישראל חי.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכולם.