ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 481, 2017-03-14 11:30

מירב בן ארי: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מירב בן ארי: לפני שנצביע פה על המיזוג, יש לנו פה שתי הצעות חוק.

מירב בן ארי: אחת - הצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה, של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

מירב בן ארי: והצעת חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה, שתיהן בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, של חבר הכנסת איתן כבל.

מירב בן ארי: ההצעה שלו היא בהכנה לקריאה ראשונה, וזאת בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מירב בן ארי: אנחנו כרגע נצביע על מיזוג של שתי הצעות החוק.

<נעה בן שבת: לפי סעיף 84(ד) לתקנון הכנסת, ממזגים את ההצעה שהועברה אחרי הקריאה הטרומית, עם ההצעה שהועברה אחרי הקריאה הראשונה כדי לדון בהם על בסיס הנוסח שאושר בקריאה הראשונה.

איתן כבל: במקום מי אני מצביע?

מירב בן ארי: במקום מיכל בירן.

מירב בן ארי: מי בעד הצעת המיזוג?

מירב בן ארי: בעד - רוב

מירב בן ארי: הצעת המיזוג אושרה.

מירב בן ארי: הייתי פה גם בדיון הקודם, של הצעת החוק של הזכות לעבודה בישיבה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, המציעה, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: גברתי היושבת ראש, חברי הוועדה, אנחנו בישורת האחרונה של החוק הזה במטרה לסיים את זה היום, ובשבוע הבא כבר להצביע בקריאה שנייה ושלישית.

יוליה מלינובסקי: שתי נקודות.

יוליה מלינובסקי: נקודה אחת – לחדד את הנושא של האחריות.

יוליה מלינובסקי: בכוונתי מלכתחילה האחריות הוא על מזמין השרות, זו תפיסת עולמי, מי שצריך את שרות האבטחה, שידאג לתנאים.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה להפיל את האחריות על חברות שמירה פרטיות כי הן לא שם – הן מתחלפות לפי מכרזים.

יוליה מלינובסקי: אני מכירה מודל של האחריות משולשת – לדעתי, זה לא נכון.

יוליה מלינובסקי: פה, לפי מה שאני מבינה, גם מבחינה משפטית יש עם זה בעיה, זאת אומרת, צריך לחדד את הנקודה של האחריות – תנאים פיזיים של מאבטחים הוא של מזמין שרות – רוצה שמירה, תדאג לאנשים.

יוליה מלינובסקי: הנקודה השנייה שאני עוד לא קיבלתי תשובה זה נושא של התחולה, שממשרד האוצר הבנתי שיש שתי חלופות שאנחנו צריכים עכשיו להחליט באיזו חלופה אנחנו הולכים.

<נעה בן שבת: יש עוד שינויים לעומת הנוסח בקריאה הראשונה.

יוליה מלינובסקי: אני יודעת.

יוליה מלינובסקי: אנחנו גם הורדנו, גברתי היושבת ראש, את נושא אחריות אכיפה מינהלית מנושא חימום, קירור בעמדות, כי לפי כל חוות הדעת שקיבלנו פה בוועדה על-ידי היועצים המשפטיים, זה יהיה מאוד קשה לאכיפה, אנחנו לא רוצים להקשות, אנחנו רוצים לעזור.

יוליה מלינובסקי: עשינו בחוק נוסח שפשוט אומר במפורש שזה מה שצריך להיות – נושא קירור חימום בעמדות שמירה.

יוליה מלינובסקי: הנושא של קירור חימום הוא נשאר בחוק, אבל אין על זה אכיפה מנהלית.

יוליה מלינובסקי: אבל אנחנו מתכוונים שמזמיני שרות יהיו בני-אדם ויעשו את זה.

יוליה מלינובסקי: אבל עדיין יש את הסמכות, הזכות להם וצריך לקבוע את זה, כי זה נמצא בחוק, זאת אומרת, הפקח שיבוא לא ייתן על זה קנס, הוא יבדוק את הנושא של העמדה.

מירב בן ארי: אז איך בעצם יהיה פיקוח?

יוליה מלינובסקי: פיקוח יהיה על נושא עמדת שמירה, לא על מיזוג.

יוליה מלינובסקי: אנחנו כתבנו את זה בחוק.

יוליה מלינובסקי: כתבנו את זה בצורה מפורשת.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא עושים על זה אכיפה מנהלית, מזה שזה מאוד פשוט, בגלל שזה מאוד מקשה על עבודת הפקחים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו סומכים גם כן על מערכת בתי-משפט שבשנתיים עד הטלת סנקציות, בתי-משפט יעשו גם כן פסיקה בנושא, ואז יהיו כללים.

יוליה מלינובסקי: פשוט חשבנו והיה פה באמת רצון טוב, אבל הבנו שזה בלתי אפשרי, שזה פשוט מקשה על החוק.

יוליה מלינובסקי: יבוא יו"ר ההסתדרות אבי ניסנקורן, אני כבר שוחחתי אתו על הנושא, וביקשתי שההסתדרות תתחיל פשוט להגיש תביעות בבתי-דין לעבודה, ואז זה ירתיע.

יוליה מלינובסקי: פשוט זה ירתיע, יבינו שיש פה מישהו שאכפת לו ממה שקורה.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לתת דוגמה אחת.

יוליה מלינובסקי: דוגמה אחת – קבוצת קניון עזריאלי.

יוליה מלינובסקי: ראינו במודיעין - השומר עומד בשום מקום, פנינו לקבוצת עזריאלי, קיבלנו תשובה.

יוליה מלינובסקי: אני לא אצטט את כל התשובה, אבל היועץ המשפטי של קבוצת עזריאלי בחר לכתוב שתנאי מזג האוויר במדינת ישראל כל כך טובים ונעימים שפשוט לא צריך עמדה.

מירב בן ארי: בעיקר ביולי אוגוסט.

מירב בן ארי: ..

יוליה מלינובסקי: חבל שאני לא מכירה את היועץ הזה באופן אישי...

יוליה מלינובסקי: דבר שני שאני רוצה לציין, סיפרו לי פה שמישהו מעובדי הכנסת, עיתונאי מהכנסת נכנס לקניון מלחה בירושלים, ופתאום הוא רואה שלשומר יש איזשהו משהו, איזושהי שמשיה, ברזנט הגנה.

יוליה מלינובסקי: הוא שואל מה קרה?

יוליה מלינובסקי: הוא אומר, כן, לפני כמה ימים, משהו קורה אצלכם שם בכנסת.

יוליה מלינובסקי: החוק כבר מתגלגל.

יוליה מלינובסקי: בואו נסיים אותו.

<נעה בן שבת: אולי כמה הבהרות לגבי התיקונים שנעשו, לעומת הנוסח מה שמופיע פה, מסומן בשינויים לעומת הנוסח בקריאה ראשונה.

<נעה בן שבת: בהגדרה מאבטח – אנחנו רוצים לציין גם את הנושא של תפקידי שמירה ואבטחה, אם למישהו היה ספק במה מדובר.

<נעה בן שבת: הנושא הנוסף זה הנושא של אמצעי חימום וקירור מתאימים.

<נעה בן שבת: אנחנו לא נדבר עכשיו על עמדה האם האמצעים חשמליים או לא חשמליים, אלא מוצע לדבר, ולא נדבר על עמדה מרוחקת, או עמדה שהיא כן קרובה, אלא - - - צריך להעמיד לרשות מאבטח אמצעי חימום וקירור ראויים בהתאם לעונות השנה לתנאי מזג האוויר, וכמובן להתחשב בזה שזה אמצעים שהם זמינים, שאפשר לרכוש אותם לא בעלויות עצומות, אלא באמת אמצעים מקובלים, ואפשר להפעיל אותם באותה עמדה – הכול לפי תנאי המקרה, והנושא הזה יעמוד לתביעה אזרחית, זה לא יהיה ניתן לאכיפה מנהלית.

<נעה בן שבת: נושא נוסף נוגע לנושא של מערכת היחסים משולשת - יש פה גם תיקוני ניסוח, כי יש כבר בחוק הזכות לעבודה בישיבה התייחסות לקבלן כוח אדם, שם אנחנו מבהירים שהיא ממשיכה לחול, היא מדברת רק על קבלן כוח אדם, לא על קבלן שרות.

<נעה בן שבת: כרגע אנחנו לא משנים את זה - היא נוגעת רק לגבי הזכות העבודה בישיבה.

<נעה בן שבת: לגבנו אנחנו מייחסים את ההתייחסות כשמדובר בעובד של קבלן כוח אדם או קבלן שרות, מתייחסים לחובה שמוטלת על מזמין שרות, ועל המעסיק בפועל.

<נעה בן שבת: בנקודה זו אני רוצה להבהיר מה המצב בעקבות הבהרות שקיבלתי ממשרד העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הזה, וגם עיינו מחדש בנוספים שקיימים בחוק.

<נעה בן שבת: החובה העיקרית המוטלת על המעסיק כלפי העובד שלו, וזו החובה גם להקים עמדת שמירה.

<נעה בן שבת: אלה החובות של המעסיק כלפי העובד שלו, וכמובן שמעסיק שמעסיק מאבטח מחויב בהם.

<נעה בן שבת: השאלה עלתה כאשר אנחנו מדברים על מערכת משולשת שיש פה מעסיק, או הקבלן, קבלן השרות, לשם הדוגמה, ויש את מזמין השרות שאצלו מבוצעת העבודה.

<נעה בן שבת: כאן עלתה השאלה על מי פה תהיה האחריות.

<נעה בן שבת: חשבנו בהתחלה שמזמין השרות הוא זה בעל היכולת לבצע, אבל באמת הנקודה שהעלתה עו"ד ספיר ואליעזר ממשרד העבודה והרווחה, שבמודלים אחרים, למשל, בנושא של התמ"ת חדר שירותים שימוש העובד, מה שקיים היום בחוק שעות עבודה ומנוחה, החובה היא גם של המזמין שרות של המעסיק בפועל, ולא מוציאים את המעסיק מהתמונה למרות שהוא באמת לא יכול להקים את חדר השירותים בגלל שהוא בעצם צריך להיות זה שאחראי לוודא שיש לרשות העובד יש באמת את חדר השירותים, זאת אומרת, לא להתקשר במקום שיש התעלמות מוחלטת לא להפקיר את העובד שלו למצב זה.

יוליה מלינובסקי: בואו נתייעץ עם יושב ראש ההסתדרות.

יוליה מלינובסקי: יש לנו נקודה שאנחנו מתלבטים בה.

יוליה מלינובסקי: כאשר חברת שמירה מתקשרת במכרז עם איזשהו מישהו, היא לא יכולה להעמיד תנאים, כי זה עסק, הם צריכים להיות כלכליים, הם צריכים להרוויח.

יוליה מלינובסקי: את מבינה, הם צריכים לספק עבודה לעובדים שלהם.

יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה שיעשו על חברות שמירה מין סיבובים כאלה של מזמיני שרות.

יוליה מלינובסקי: אני פה לא רוצה להכניס אותם לפלונטר.

<נעה בן שבת: מצד שני, החוק להגברת האכיפה למשל הוא כן אוסר להתקשר בחוזה הפסד, למרות שהם צריכים לספק עבודה לעובדים, לא בכל מצב צריך להתחשב.

יוליה מלינובסקי: בוא נשתמש בחכמה שלך, כי אתה כל כך הרבה שנים בתחום העבודה שאנחנו צריכים פה התייעצות.

יוליה מלינובסקי: עלתה שאלה, מי האחראי על התנאים הפיזיים של המאבטחים?

יוליה מלינובסקי: היום יש מודל שהיא משולשת בעצם, שזה גם כן מזמין שרות, גם חברה יש לה אחריות, והעובד שצריכים לדאוג לו.

יוליה מלינובסקי: אני אומרת שבתנאים האלו מי שצריך להיות אחראי על התנאים הפיזיים של מאבטחים – עמדה, אמצעי קירור, חימום ודברים כאלה, זה מזמין שרות, כי חברת שמירה היא פה לא פונקציה בכלל.

יוליה מלינובסקי: היועצים המשפטיים אומרים שגם לחברת שמירה - - -

מירב בן ארי: גם למזמין של העבודה.

יוליה מלינובסקי: גם לחברת שמירה שהיא מעסיק בפועל, צריך להיות אחריות בפני העובד שלו.

יוליה מלינובסקי: הפחד שלי שאותו מזמין שרות לא התחיל לשלשל את האחריות על חברות שמירה כי הם לא פונקציה.

<אבי ניסנקורן: אני יו"ר ההסתדרות.

<אבי ניסנקורן: בעצם החובה האזרחית והחובה המנהלית זה גם על מזמין השרות נכון?

<נעה בן שבת: העיצום הכספי, יש פה הוראה אומרת כאשר מדובר בעובד של קבלן כוח אדם, או קבלן שרות, אז האחריות היא על מזמין השרות או על מעסיק בפועל.

<נעה בן שבת: השאלה הייתה האם המעסיק יוצא לחלוטין מהתמונה, או שזה חוות שחל גם על המעסיק.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שלא.

<אבי ניסנקורן: זה נכון שמזמין שרות הוא זה שצריך לדאוג לזה.

<אבי ניסנקורן: אבל בענף הזה יש עדיין מעסיק, והמעסיק זה החברה.

יוליה מלינובסקי: אבל לחברה אין אפשרות לעשות את זה.

<אבי ניסנקורן: אבל יש לה אפשרות כשהיא מתקשרת לבוא ולהגיד, זה תנאי בהתקשרות.

<אבי ניסנקורן: הרי היא גורם שעוזר באכיפה, ברגע שהאחריות גם עליה, אז היא גורם שעוזר באכיפה.

<אבי ניסנקורן: גם השכר בפועל היא צינור כי מי שמממן את השכר זה בעצם - - -

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת להשאיר את זה באחריות שגם לחברת שמירה יהיה מין אחריות – אולי התראה.

<אבי ניסנקורן: אחריות משותפת כמו בחוק הגברת אכיפה, כי לא יכול שאתה פוטר מעסיק מאחריות, אבל זאת אחריות משותפת.

יוליה מלינובסקי: אבל קנס מנהלי והאחריות על מזמין השרות עדיין.

<נעה בן שבת: ההוראה באמת התקבלה לבוא ולהגיד, שכאשר מדובר באדם שנמצא אצל מזמין השרות, אנחנו מצפים שגם מזמין השרות ייתן את הדעת ויהיה אחראי.

<דבי אליעזר: האחריות יותר חמורה.

<נעה בן שבת: כי זה ממש הופך להיות חובה שלו.

מירב בן ארי: נשמע את משרד העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: בבקשה.

<דבי ספיר-אליעזר: אני עו"ד, סגנית בכירה ליועמ"ש מטעם משרד העבודה והרווחה.

<דבי ספיר-אליעזר: מה שהצענו בפני היועצת המשפטית של הוועדה זה שהמודל הקיים היום בחוקים דומים שמתנים תנאים פיזיים לעובדים, זאת אחריות משותפת ביחד ולחוד.

<דבי ספיר-אליעזר: כך בסעיף 20א לחוק שעות עבודה ומנוחה, וככה גם בחוק הזכות לעבודה בישיבה, בקשר לזכות לעובד בישיבה, בקשר - - - כוח אדם.

<דבי ספיר-אליעזר: אגב, שאלה של יו"ר ארגון השמירה.

<דבי ספיר-אליעזר: הוא השיב שהוא פנה ליועצת הוועדה, ושאל האם זה ברור שהחובה לא חלה עליהם.

<דבי ספיר-אליעזר: התשובה המידית של כל הגורמים, כולל אנחנו, הייתה שלא, לא הייתה כוונה להחיל אחריות, אחר כך כאשר הסתכלנו על המודלים, שמנו לב שזה לא יכול להיות.

<דבי ספיר-אליעזר: זה לא שלא יכול להיות – יכול להיות זו שאלה של מדיניות.

<דבי ספיר-אליעזר: כל מה שאנחנו אומרים זה לצאת מהמודל הקיים היום ולהנהיג מודל אחר של הטלת אחריות ישירה רק על המזמין.

<דבי ספיר-אליעזר: כמובן, אנחנו נענים לסיפור של התנאים הפיזיים ולא לסיפור של הביגוד.

<דבי ספיר-אליעזר: לכן חשבנו שמבחינה משפטית ומבחינת ההקשר התעשייתי, נכון להטיל אחריות גם על הקבלן, כאשר האחריות מבחינת החוק לעבודת אכיפה של דיני עבודה היא אחריות יותר חמורה מאשר קיימת היום למזמין השרות, כי היום האחריות של מזמין השרות בקשר לזכויות שהן זכויות שכר, או זכויות אחרות של העובדים שהם תומכי שכר, כמו פנקסים למיניהם וכו'.

<דבי ספיר-אליעזר: האמת, שאין פנקסים, יש זכויות שכר יותר, או היתרים וכו', זו אחריות שיעורית.

<דבי ספיר-אליעזר: רק אחרי שאנחנו מטילים את האחריות על הקבלן, אנחנו נטיל אחריות על המזמין.

<דבי ספיר-אליעזר: במודל הזה בקשר לחוק הזה האחריות תהיה ישירה על המזמין, אז זה נשאר.

<דבי ספיר-אליעזר: מבחינת אחריות המזמין זה יותר חמור ממה שקיים היום בחוק להגברת האכיפה בקשר לאחריות הרגילה של מזמין השרות.

<דבי ספיר-אליעזר: מכיוון שדיברתי עם פיני שיף, אני לא מייצגת אותו, אבל בגלל שהוא לא היה יכול להיות כאן, אמרתי שאני אציג את עמדתו כפי שהוא הביא בפניי.

<דבי ספיר-אליעזר: הוא אמר לי, זה לא אומר שהוא בעד הטלת אחריות, לדעתו, הדרך להטיל אחריות על הקבלן אם כבר זה לקבוע חובה נפרדת על אי הצבת עובדים במקום שאין עמדת שמירה ככל שרוצים להטיל אחריות.

<דבי ספיר-אליעזר: אני חושבת מקצועית ומשפטית, שכפי שהטלנו אחריות, הכנסת הטילה אחריות בחוקים אחרים, גם על המזמין, וגם על הקבלן בצורה משותפת, גם כאן אפשר לאמץ את המודל, הוא מודל שהוא מוכר וידוע, ולכן אני לא בטוחה שצריך לקבוע הוראה מיוחדת, ולקבוע חובה מיוחדת על הקבלן.

<דבי ספיר-אליעזר: אני מביאה את הדברים שלו – כפי שדיברנו הוא לא יכול היה לבוא.

מירב בן ארי: יש עוד התייחסות של משרדי ממשלה לעניין?

<איה דביר: אני ממשרד המשפטים.

<איה דביר: כפי שאמרה חברתי, זו שאלת מדיניות.

<איה דביר: השאלה אם נכון בחוק הזה שכבר יש למשל לגבי הזכות בישיבה, לפרוץ דווקא בעמדות השמירה, זה מייצר מודל חדש שאין דומה לו.

<איה דביר: גם, לדעתי, נכון יותר להישאר עם הקיים, למרות שאפשר לעשות גם אחרת ולהחיל רק אחריות על המזמין.

מירב בן ארי: גברתי מקובל עליך.

יוליה מלינובסקי: אני מסכימה.

יוליה מלינובסקי: הנקודה שהעיצום הכספי הוא על מזמין שרות, נכון?

<נעה בן שבת: יש אפשרות כפי שהסבירה דבי.

<נעה בן שבת: העיצום הוא עיצום בתוספת השנייה, זאת אומרת, אנחנו לא מטילים עליו אחריות מכוח האחריות שהוטלה על המעסיק.

<נעה בן שבת: יש לו חובה עצמאית משלו, אבל היא לא פטרה את המעסיק מהחובה שלו שנבעה - - -

<מיכל וקסמן-חילי: אני ראש אגף עבודה בהתאחדות התעשיינים.

<מיכל וקסמן-חילי: אני רוצה רק לחדד שסעיף 3(ב) שעניינו התאמת בגד שמאבטח מחויב בלבישתו, לא קשור לדיון שכרגע עשינו.

<מיכל וקסמן-חילי: עו"ד דבי ספיר אליעזר, אמנם הזכירה את זה במלה, אני רוצה לוודא שזאת גם הכוונה, וכוונת הצעת החוק, וכוונת המציעה, שהכוונה היא להפריד את זה.

יוליה מלינובסקי: איך את מחדדת את הנושא הזה?

<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו נחדד.

<נעה בן שבת: אנחנו חשבנו להשאיר את הנוסח כפי שהוא, זה בעצם נוסח שהוא מקביל לנוסח הקיים היום בחוק הזכות לעבודה בישיבה, שהוא אומר שההוראות שהיה מאבטח עובד של קבלן כוח אדם, עובד של קבלן שירות, יחולו החובות האמורות באותם סעיפים קטנים על המעסיק בפועל או על מזמין השרות לפי העניין, ולא החרגנו, למרות שכתובה פה הערה שהייתה לפי התשובה האינטואיטיבית הראשונה שלנו, יש פה הערה שאמרה שהאחריות מועברת והיא לא מקבילה.

<נעה בן שבת: אז בעצם המשמעות היא שיש אחריות ישירה לעובד למזמין השרות ולמעסיק בפועל, האחריות שלהם היא אחריות ישירה, אבל היא נוספת לאחריות של המעסיק, היא לא פותרת את האחריות של המעסיק.

<נעה בן שבת: היא כן מקבילה לאחריות של המעסיק.

<אבי ניסנקורן: אבל ברור שאם המזמין הוא נותן את האמצעים זה מכרז הפסד.

<נעה בן שבת: אם המזמין לא נותן את האמצעים, זה לא קשור בעצם לשאלה של השכר.

<אבי ניסנקורן: לא.

<אבי ניסנקורן: מכרז הפסד, נכון, זה מכרז שמעסיק לא נותן - - -

<דבי ספיר-אליעזר: כעיקרון ההוראה הזאת לא נכנסת להוראות.

<אבי ניסנקורן: זה צריך להיכנס.

<נעה בן שבת: מכרז הפסד מדבר בנושא של ערך שעה שהוא בעצמו מרכיב שצריך עוד לקבוע אותו בתקנות.

<נעה בן שבת: הוא מדבר על ממש שכר, זאת אומרת, מכרז שלא היה צריך לעשות.

<נעה בן שבת: בעצם כשאתה יוצר את האחריות הזאת גם של המעסיק, וגם של מזמין השרות, אתה בעצם יוצר תמריץ למעסיק לדאוג שלא יהיה מכרז לא ראוי.

<דבי ספיר-אליעזר: סעיף 28 לחוק הגברת האכיפה שהוא הסעיף שקובע מהו חוזה הפסד, מדבר על קביעת ערך השעה של מרכיבי השעה, וערך השעה הכולל, אחרי שמחשבים את כל רכיבי השכר.

<אבי ניסנקורן: אני לא בטוח שאת צודקת.

<אבי ניסנקורן: הרי מעבר לערך שעה, נניח, יש רכישת אמצעי ניקיון על-ידי המעסיק, זה חייב להיות משוכלל במכרז, אחרת זה מכרז הפסד, לא יכול להיות שלא.

<דבי ספיר-אליעזר: כתוב שזה ערך השעה, עלות השכר - - - נעה, תקראי את זה, סעיף 28 לחוק להגברת האכיפה.

<אבי ניסנקורן: הרי לא יכול להיות שמחר יבוא המזמין ויגיד לחברת שמירה, אתם תמציאו עכשיו את אמצעי הקירור והחימום, ואני לא משכלל את זה בתנאי המכרז, זה חייב להיות מכרז הפסד.

<נעה בן שבת: הוא אומר: "בחוזה ובהצעתו של הקבלן יפורטו בכתב רכיבי השכר שישלם הקבלן וכן עלות השכר המינימלית.

<נעה בן שבת: הצהרת הקבלן על עלויות נוספות, כולל רווח והתחייבות של מזמין השרות לתשלום שלא יופחת מעלות שכר מינימלית ועלויות הנוספות".

<נעה בן שבת: זה עדיין קשור בעלויות הנוספות, אבל זה לא צריך לשנות את זה.

<דבי ספיר-אליעזר: אפילו זה לא עלויות נוספות, כי אמורות להיות עלויות של המזמין.

<אבי ניסנקורן: זה בדיוק.

<אבי ניסנקורן: אם בא המזמין לקבלן ואומר, אתה תמציא את אמצעי הקירור והחימום, הוא צריך לשכלל את זה בעלויות.

<נעה בן שבת: אם הוא מטיל על הקבלן את העלויות זה יותר קל.

יוליה מלינובסקי: לא, זה צריך להיות על מזמין השרות.

יוליה מלינובסקי: החובה של אמצעי קירור - - -

<דבי ספיר-אליעזר: איך הוא יכול להטיל אחריות על הקבלן?

<דבי ספיר-אליעזר: הרי החוק מטיל אחריות גם עליו, החוק שחברי הכנסת מחוקקים מטיל אחריות על המזמין, אז זה נראה לי קצת מוזר להטיל עכשיו שהמזמין יוכל להשית את העלות על - - -

<נעה בן שבת: אפשר להגיד כך, אם באיזושהי דרך הם יטילו בהסכם את העלויות, אז ממילא העלויות כבר נכללות פה בסעיף 28א(1).

<נעה בן שבת: אבל מה שמסבירים פה שזה לא הגיוני שהוא יעשה כזה דבר, כיוון שהאחריות, החוות שלו היא לספק את האמצעים האלה.

יוליה מלינובסקי: אז אולי בהחלט נלך למודל של האחריות ומזמין השרות וזהו?

<נעה בן שבת: אז המעסיק אומר, אני עוצם עיניים.

<נעה בן שבת: אני שולח את העובד.

מירב בן ארי: את פוטרת אותו מאחריות.

יוליה מלינובסקי: אז תחדדי שנושא של העמדה ועלויות על חימום, קירור, הוא על מזמין השרות בלבד.

יוליה מלינובסקי: תוסיפו את המלה בלבד.

<נעה בן שבת: זה בעצם המשמעות.

<נעה בן שבת: איך אני מחדדת את זה שהמעסיק צריך גם לוודא שזה לא חל עליו.

<נעה בן שבת: כי אני לא רוצה להיכנס ליחסים המסחריים שביניהם.

<נעה בן שבת: הם, כל אחד מהם, צריך לדעת שמוטלת עליו האחריות, וצריך לדאוג, לעשות את הפעולות שלו כדי לוודא.

מירב בן ארי: היום לפי החוק הקיים, יש לנו אחריות של שניהם נכון?

<נעה בן שבת: לפי החוק הקיים בדברים אחרים, למשל, בנושא של חדר שירותים, מדובר שם על אחריות שהיא גם על הקבלן וגם על המזמין.

<נעה בן שבת: זה סעיף קטן (ו) "אם המאבטח הוא עובד של קבלן כוח אדם, יחולו החובות האמורות בסעיפים קטנים (ב) (ג) ו-(ה)".

מירב בן ארי: על המעסיק בפועל או על מזמין השרות.

<נעה בן שבת: מעסיק בפועל, או מזמין השרות זה לפי העניין, זה אם הוא קבלן כוח אדם, עובד של כוח אדם, או עובד של קבלן שרות.

<נעה בן שבת: אנחנו בעצם רוצים לבוא ולהגיד שזה יחול עליו בנוסף לאחריות.

<נעה בן שבת: האם אנחנו צריכים להגיד את המלה גם?

<נעה בן שבת: אם היינו אומרים את המלה גם, זה אולי היה מחדד את זה, או להשאיר את זה כמו שכתוב כך, ואז יכול להשתמע כך או יכול להשתמע אחרת.

<נעה בן שבת: המלה "או", זה שני סוגים של קבלנים - השאלה אם אנחנו מוסיפים את "ו" על החובה שקיימת ב-"ב" של מעסיק כלפי עובדו, אומרים בעצם יחולו החובות האמורות בסעיפים קטנים גם על המעסיק בפועל, או על מזמין השרות, או שאנחנו משאירים את זה - - -

<מיכל וקסמן-חילי: אפשר להסביר לנו בדיוק באיזה סעיף?

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על 3א(ב) אל מול 3(ו).

<אבי ניסנקורן: אפשר להוסיף סעיף שאומר שלא יעביר מזמין השרות את חובתו על-פי סעיף זה לקבלן השרות.

<נעה בן שבת: אפשר להגיד, בזה אנחנו מגבילים בעצם את האפשרות, את חופש העיסוק שלהם, ואני לא בטוחה שאנחנו רוצים כל עוד אנחנו אומרים שכל אחד מהם יהיה אחראי.

<נעה בן שבת: אולי נבהיר עוד משהו, זה חשוב להבהיר.

<נעה בן שבת: למה מלכתחילה אמרנו מעסיק של מאבטח.

<נעה בן שבת: דבר ראשון, כי יש אנשים שמעסיקים בעצמם את המאבטח, והם בוודאי שהם חייבים.

<נעה בן שבת: אנחנו רוצים לבוא ולהגיד, שגם במקרה שמעסיקים מישהו אצל אדם אחר, יש פה מזמין שרות וקבלן, אז עדיין המעסיק לא יוצא לגמרי מהתמונה.

<דבי ספיר-אליעזר: אני מבינה את ההערה של יו"ר ההסתדרות.

<דבי ספיר-אליעזר: מצד אחד, אמרנו מבחינת היחסים שבין העובד לבין מעסיקו, אנחנו רוצים להשית עליו את האחריות גם ביחד עם מזמין השרות, כי הוא הכתובת שלו, וזה המודל המוכר.

<דבי ספיר-אליעזר: מצד השני, השאלה היא האם עכשיו חוזה ההתקשרות שביחסים שבין המזמין לבין הקבלן, פתאום המזמין ישית את העלויות על הקבלן של בניית העמדה.

<דבי ספיר-אליעזר: אולי השאלה אם רוצים למנוע את זה או לא רוצים למנוע את זה.

<אבי ניסנקורן: הייתי מוסיף סעיף.

<אבי ניסנקורן: אני אומר, שלא יעביר מזמין השרות את חובותיו על-פי חוק זה לקבלן.

<יוחאי וג'ימה: אלא אם כן זה הוסכם ביניהם.

<אבי ניסנקורן: אבל בוא נניח שזה הוסכם ביניהם, שזה מאוד מסובך.

<יוחאי וג'ימה: הוא עושה לו יום הכשרות.

<יוחאי וג'ימה: אתה קונה מוצר - - -

<אבי ניסנקורן: אם זה כן, זה חייב להיות מתומחר.

<אבי ניסנקורן: אם זה חייב להיות מתומחר, אז זה אומר שזה נכנס לגדר מכרז זה בסדר.

<אבי ניסנקורן: לכן אני אומר, אתם מבינים, אנחנו לא יכולים לייצר מצב שמזמינים יתחילו לבוא ולהגיד, יאללה, תדאג לזה ולא תתמחר את זה – אי אפשר להיות בסיטואציה הזאת.

<אבי ניסנקורן: אני הייתי אומר לא יעביר, הרי זה מתקן קבע מה שדיברנו.

<נעה בן שבת: הוא יכול להיות גם מתקן שמתקפל, נגיד, שמשיה מתקפלת הוא כן יכול להיות נייד.

<איה דביר: אם רוצים להחיל אחריות משותפת, אז לדעתי, במקום להגיד גם על המעסיק בפועל, כי במקרה אנחנו חושבים שהמזמין והמעסיק בפועל צריכים לשאת באחריות המרכזית, אז לכל היותר הייתי מנסחת מבלי לגרוע מהאמור בסעיף ב' במקרה כזה יחול גם על המזמין.

<איה דביר: לגבי איך להסדיר את זה.

<איה דביר: אני לא שותפה לחשש של ערך שעה, כי זה גם הוצאות חד-פעמיות בסופו של יום.

<אבי ניסנקורן: לא.

<אבי ניסנקורן: אני כבר הייתי במקרים שחברות שמירה פשטו רגל בגלל שלא תומחרו כמו שצריך, ואחר כך, אלפי אנשים הלכו לכללי פירוקים.

<אבי ניסנקורן: המזמינים פה הם לא בדיוק חסידי עולם בעניין הזה.

<אבי ניסנקורן: מזמינים פה רוצים לחסוך כסף.

<אבי ניסנקורן: המכרזים פה הם מכרזים מאוד חוקיים.

<אבי ניסנקורן: צריך לדעת, יש פה עלות שיכולה להיות עלות נכבדה.

<אבי ניסנקורן: צריך להבין שלא יכול להיות שעלות כזאת תיפול בלי שיתמחרו את זה, או שזה מכרז הפסד או שמעבירים את זה.

<איה דביר: רק אם אפשר להשלים.

<איה דביר: וגם בשאלה מי מקים בסוף את העמדה, ובאיזה תנאים, זה נורא תלוי בסוג העמדה אם היא ארעית, לא ארעית, אם היא עמדת קבע ולא עמדת קבע.

<איה דביר: לכל היותר הייתי באה ואומרת ששאלת האחריות תקבע בהסכם, אבל לא אומרת איך היא תקבע.

<אבי ניסנקורן: האחריות בסדר.

<אבי ניסנקורן: אחריות משותפת, קשה לנו לצפות את המצב.

<אבי ניסנקורן: אבל אין ספק שזה צריך להיכנס לגדר מכרז הפסד, זאת אומרת, זה צריך להיות מתומחר בתנאי מכרז.

מירב בן ארי: בואו נתקדם כי הבעיה ברורה.

מירב בן ארי: מה את מציעה?

<דבי ספיר-אליעזר: יש לי הצעה, ניסיתי לבדוק אותה מול התאחדות התעשיינים.

<דבי ספיר-אליעזר: אני חושבת שמה שצריך לקבוע זה שפשוט הצבת העמדה - אני מדברת מהותית, אחר כך צריך לראות איך מנסחים את זה, לא תיכלל בין עלויות הקבלן לפי סעיף 28 לחוק להגברת האכיפה, ככה שהמזמין לא יכול להשית את העלויות - - -

<אבי ניסנקורן: סעיף 28 בא ואומר שיש לך חוות אם אתה משית - - -

<דבי ספיר-אליעזר: יש חוות, אבל כל מה שאני אומרת, שניתן אולי לקבוע בחוק להגברת האכיפה - - -

<נעה בן שבת: בעצם את הולכת על אותו כיוון.

<דבי ספיר-אליעזר: שהצבת העמדה לא תיחשב עלות של הקבלן.

<דבי ספיר-אליעזר: לכן, בחוזה התקשרות - - -

<אבי ניסנקורן: אז נגיד שהמזמין אחראי על העלות הזה.

יוליה מלינובסקי: לא, אבל למה לסבך?

יוליה מלינובסקי: מי שאחראי על הצבת עמדה ועלויות זה מזמין שירות.

יוליה מלינובסקי: נקודה.

<אבי ניסנקורן: זו אופציה אחת.

<אבי ניסנקורן: או להגיד שיראו בעמידה בתנאי חוק זה כתנאים נוספים לעניין סעיף 28, ואז זה הפתרון השני אם הם רוצים לעשות התקשרות אחרת.

<דבי ספיר-אליעזר: הבעיה היא שזה נכנס לעלויות הנוספות ולא לרכיבי השכר.

<דבי ספיר-אליעזר: מה שבטוח צריך להפנות לסעיף 28 ולהפנות לעלויות, ולהגיד שהעלויות האלה הן לא חלק מעלויות הקבלן, אלא עלויות המזמין כדי שלא יוכל, כי אני מבינה את הטענה, בסופו של דבר זה יפחת מרכיבי השכר של העובד.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים להתקדם.

מירב בן ארי: אני שואלת עכשיו את יו"ר ההסתדרות, אם אנחנו בסעיף ו' נעשה על האמור?

<נעה בן שבת: השאלה לאיזה כיוון רוצים ללכת, האם רוצים לבוא ולהגיד שזה חל רק על מזמין השרות, או רק העלויות חלות על מזמין השרות.

יוליה מלינובסקי: עלויות של ההתקנה?

מירב בן ארי: אבל מזמין השרות גם אם זה זמני, גם אם זה קבע יהיו על המזמין, זה נשאר אצלו - - -

<נעה בן שבת: עלויות ההתקנה של העמדה, או העלויות של - - - החימום?

יוליה מלינובסקי: בוודאי שגם כן.

יוליה מלינובסקי: כל העלויות לפי החוק זה להצבת עמדה ואמצעי קירור חימום על מזמין שרות.

<אבי ניסנקורן: אני מסכים.

מירב בן ארי: אז בסדר.

יוליה מלינובסקי: נעה, כל המערכת גם העמדה וגם את אמצעי חימום קירור.

<נעה בן שבת: בעצם אנחנו נגיד שהיה מאבטח, יחולו החובות על זה - בסוף סעיף קטן (ו).

<נעה בן שבת: אם אנחנו אומרים את זה פה שהוא יישא בעלויות ההתקנה ואמצעי החימום והקירור, זה קצת מעלה את השאלה מה קורה אצל המעסיק, מי נושא בעלויות האלה, שלא יגידו לי שהעובד נושא בהם.

יוליה מלינובסקי: תכתבי פשוט – מזמין שירות.

<נעה בן שבת: משתמע מזה שמישהו אחר נושא בעלויות כאשר מדובר במעסיק, ואז הוא היה צריך לחזור לאפשרות הזאת שלא ייגרע - - -

<איה דביר: למה בכלל יש אחריות על מעסיק אם מלכתחילה אני אומרת שכל האחריות של העלויות היא על המזמין?

<אבי ניסנקורן: יש פה היפוך – אם המזמין לא עושה את זה, והמעסיק נמצא שם, הוא עובד שלו, הוא כל יום הולך לשם ואין לו הגנה של שמש, אז מה, הוא פטור?

<אבי ניסנקורן: לא, הוא לא פטור, כי הוא היה צריך להגיד למזמין, אני לא שם אצלך אם אתה לא מקיים את זה.

<נעה בן שבת: אולי להכניס כזה סעיף שאומר שאם העובד הוא עובד של קבלן כוח אדם, אז עובד קבלן כוח אדם לא התקשר עם מזמין שרות שלא ביצע את החובה הזאת.

<דבי ספיר-אליעזר: או כפי שפיני הציע בלית ברירה שהוא אמר שתהיה חובה מיוחדת למעסיק, לא בקשר להתקשרות, אלא על אי הצבת עובד - - - שזה בעצם חובה של המעסיק כלפי עובדו.

<אבי ניסנקורן: החובה להתקין זה על המזמין, המעסיק צריך לוודא שזה מתקיים.

<עודד רחמים: אני יושב ראש הפורום לביטחון ואבטחה בישראל.

<עודד רחמים: אנחנו מאגדים את מנב"טים בישראל.

<עודד רחמים: מנב"טים, זה מנהלי ביטחון.

<עודד רחמים: אנחנו יושבים שם מטעם המזמין, בסופו של דבר אחראים על הרבה מאוד מאבטחים.

<עודד רחמים: לגבי העניין הזה, אני מתחבר למה שאמר יו"ר ההסתדרות.

<עודד רחמים: בסופו של דבר, חברת שמירה יכולה לוודא לגבי העניין הזה, אבל בסוף כשאתה רוצה להקים בודקא, אתה צריך להוציא עליה אישורים.

<עודד רחמים: חברת השמירה לא יכולה לעשות דבר כזה, והיחיד שיכול לעשות את זה זה רק המזמין.

<עודד רחמים: אם אנחנו רוצים שבסוף יהיה את הבודקא הזה, אם זה מה שהחוק רוצה שיהיה - - -

יוליה מלינובסקי: לא, זה לא בדיוק בודקא.

<עודד רחמים: לא משנה, עמדת שמירה.

<עודד רחמים: החוק שלכם הוא מצוין.

<עודד רחמים: הוא הולך ממש – הוא מתאים כמעט לכל מקום שיש בו שומרים.

<עודד רחמים: בסוף אנחנו רוצים שלשומר יהיה את האפשרות לבצע את העבודה שלו.

<עודד רחמים: אם אנחנו רוצים שלשומר יהיה האפשרות הזאת, אנחנו צריכים שמישהו בסופו של דבר יידע שזה אחריותו לדאוג לזה.

<עודד רחמים: היחיד שיכול לעשות את הדבר הזה, זה מזמין השרות.

<עודד רחמים: אני מתחבר לזה שחברת שמירה לא צריכה להגיד, אני שם את הבן-אדם שם, וזה לא אחריותי, וכל הדברים האלה.

<עודד רחמים: אבל צריך לזכור, ודיברו כאן על התנאים הנוספים.

<עודד רחמים: בסוף כל מכרזי השמירה כמעט שאני מכיר במדינת ישראל, בסוף השורה - - - אף אחד לא מתמחר דברים אחרים בתוך העניין, בגלל זה אם יגידו למישהו לתמחר עכשיו בודקה, אז זה בתוך שכר השעה של השומר, לא יעזור כלום.

<אבי ניסנקורן: אמרנו שהאחריות היא על המזמין.

מירב בן ארי: הגענו למסקנה על הניסוח.

<מיכל וקסמן-חילי: אם אפשר להקריא את הנוסח שבכוונתכם ולהוסיף את התוספת.

מירב בן ארי: אל תדאגי.

מירב בן ארי: יש הערות על הסעיפים, אנחנו נאשר.

<נעה בן שבת: היו שתי חלופות לנושא התחילה.

<נעה בן שבת: הייתה חלופה אחת שדיברה על כך שהסעיפים 1-8 ייכנסו לתוקף שישה חודשים מיום פרסומו של החוק.

<נעה בן שבת: סעיף 9 שנוגע לעיצום הכספי, הוא יוטל רק שנתיים מיום התחילה, לא מעכשיו, לא מיום הפרסום, שנתיים מיום התחילה - זאת אומרת, שנתיים וחצי מהיום.

<נעה בן שבת: החלופה השנייה הייתה שאותם הסעיפים הרגילים ייכנסו לתוקף שישה חודשים, אבל הסעיף שמחייב את אמצעי חימום וקירור, הוא ייכנס לתוקף עוד שנה מיום התחילה במועד מאוחר יותר כדי לאפשר למעסיקים לרכוש את אמצעי החימום והקירור.

<נעה בן שבת: אבל נראה לנו, כיוון שאנחנו מדברים על אמצעי חימום מקובלים, לא אמורה להיות בעיה.

מירב בן ארי: למי הייתה התנגדות?

<נעה בן שבת: אני הבנתי שהאוצר שקל את החלופה השנייה, אבל אני לא יודעת מה עמדתו.

יוליה מלינובסקי: נלך על החלופה הראשונה.

<איה דביר: - - - שמקובלים מאושר - - -

<נעה בן שבת: מקובלים.

מירב בן ארי: אנחנו שמחים שאת מייצגת לנו - -

יוליה מלינובסקי: אז אנחנו נלך על חלופה מידית.

<נעה בן שבת: חלופה א'.

<נעה בן שבת: מידית - שישה חודשים מיום פרסומו של החוק, ועל העיצום הכספי עוד שנתיים.

מירב בן ארי: לפני ההקראה של החוק, בבקשה.

<איה דביר: רק לחדד, ברשותכם, אם אנחנו מדברים על זה שהמעסיק בעצם לא מציב שומר, אלא לאחר שווידא שיש עמדות שמירה, איך הדבר הזה נעשה?

יוליה מלינובסקי: יש לו חצי שנה עכשיו להתארגן.

<איה דביר: לא, מבחינת האכיפה.

<אבי ניסנקורן: יש חובה לפי החוק הזה גם אזרחית וגם של קנס מינהלי.

<נעה בן שבת: אולי נסביר.

<נעה בן שבת: ההצעה היא לכתוב פה בסעיף קטן (ו) יהיו לו שני סעיפים קטנים שזה היה מאבטח, "יחולו החובות על המעסיק בפועל או על מזמין השרות לפי העניין".

<נעה בן שבת: פסקה (2) "שלא יציב קבלן כוח אדם או קבלן שרות לפי העניין את עובדו בתפקיד של מאבטח אצל מעסיק בפועל לא אצל מזמין שרות, אלא אם כן קיים המעסיק בפועל או מזמין השרות את חובותיו כלפי העובד".

<נעה בן שבת: לפחות החובות של (ב) ו-(ג) אולי לא החובה של ה(1), זה אמצעי חימום והעמדה לא החובה של הגישה למים וחשמל, כי נראה לי שזה קצת יותר - - -

<איה דביר: - - - באכיפה מנהלית?

<נעה בן שבת: זו באמת שאלה.

<נעה בן שבת: מצד אחד, היא אומרת העיצום הכספי - - -

<אבי ניסנקורן: אנחנו פטרנו אותו מהקמה, אבל הוא לא פטור מאכיפה.

<אבי ניסנקורן: הוא אחראי על העובד הזה.

<אבי ניסנקורן: הוא מרוויח מהעובד הזה.

<אבי ניסנקורן: הוא צריך לראות שהעובד הזה עובד בתנאים הוגנים, ואם לא בתנאים הוגנים, אז הוא גם חייב בכל החובות, אנחנו לא משנים פה.

<נעה בן שבת: יש אכיפה מנהלית בכל סעיף קטן (ו).

<אבי ניסנקורן: אם אנחנו רואים שהעובדים נמצאים באותו מקום, ובאים ורואים שהם נמצאים באותו מקום, אז סימן שגם חברת השמירה לא דאגה לאכוף את זה.

<דבי ספיר-אליעזר: ככל שמגיעים למקום העובדה, ואין עמדה, אז תהיה אחריות כנגד המזמין על זה שאין עמדה, ותהיה אחריות על הקבלן על זה שהוא הציב עובד - - -

<אבי ניסנקורן: אין דרך אחרת.

מירב בן ארי: דיברנו על זה גם בתחילת הדיון.

<איה דביר: דיברת על העמדה ולא על החימום גם פה.

<נעה בן שבת: אנחנו כן נצטרך לעשות פה התאמה של הנוסח, אמנם נקרא פה תיכף נוסח, אבל נצטרך לעשות עוד התאמות כדי לראות שאנחנו לא פוגעים במשמעויות הקיימות של חוק עבודה בישיבה.

<נעה בן שבת: אם אפשר לנסח בצורה שתתאים לזה, ואני לא יכולה להקריא כרגע את הנוסח הסופי.

מירב בן ארי: זה מה שיהיה.

מירב בן ארי: ניתן ליושב ראש ההסתדרות לומר מספר מלים, ואז אנחנו נתייחס לפרוצדורות שלנו – המהות תישאר.

<אבי ניסנקורן: אני מודה מאוד, קודם כל ליו"ר הוועדה היום, ולחבר הכנסת אלאלוף באופן שוטף שקידמו את הצעת החוק הזאת בשביל להעביר אותה במושב הזה.

<אבי ניסנקורן: אני במיוחד מודה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי, שבאמת לקחה על עצמה את החוק הזה, וידעה להעביר חוק לא פשוט, חשוב מאוד לכ-100 אלף עובדים, ועובדים מוחלשים, להעביר אותו בתקופה כל כך מהירה, כל כך יעילה, בסופו של דבר מתואמת עם כל הגופים.

<אבי ניסנקורן: חוק עם שיניים.

<אבי ניסנקורן: חוק שיעשה שינוי אני חושב מאוד חשוב בסביבת העבודה של השומרים, וייתן גם איתות בכלל לסביבת העבודה של העובדים במדינת ישראל.

<אבי ניסנקורן: חברת הכנסת יוליה - עשית פה משהו שהוא מאוד חשוב.

<אבי ניסנקורן: אנחנו כהסתדרות שמחנו לתרום את החלק שלנו.

<אבי ניסנקורן: אנחנו גם מחויבים לציבור הזה, ואנחנו נסייע מאוד באכיפה של החוק הזה כהסתדרות, בנוסף, כמובן, לכלי אכיפה של המדינה ולחובות שהוטלו על המזמין ועל חברת שמירה.

<אבי ניסנקורן: באמת, תודה רבה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו בעצה אחת עם הסתדרות האחיות והסתדרות עובדי המדינה ויו"ר ארגון עובדי קופת חולים, אנחנו נשבית מחר בבוקר לשעתיים את העבודה בבתי החולים ומערכת הבריאות.

<אבי ניסנקורן: אנחנו חייבים לעשות פה מעשה שמעשים כאלה לא יישנו ולהביע את הזעזוע העמוק שאנחנו מרגישים.

<אבי ניסנקורן: אני אדבר עם שר הבריאות בנושא הזה.

<אבי ניסנקורן: תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: תודה רבה אדוני.

מירב בן ארי: נעבור להקראה.

<הילה זהבי: ישנם ספציפיים שרצינו להעיר עליהם, שלא הגענו אליהם.

מירב בן ארי: אבל למה עכשיו?

מירב בן ארי: איפה היית עד עכשיו?

<הילה זהבי: לא דובר עליהם, על הסעיפים הללו.

<הילה זהבי: סעיף 3(ג) – דיברתם על אמצעי חימום וקירור מקובלים.

<הילה זהבי: היינו רוצים להוסיף בעלויות סבירות.

יוליה מלינובסקי: לא, סליחה.

מירב בן ארי: אני מנהלת את הדיון, תני לי לשמוע את ההערות שלהם ואחרי זה התייחסות.

<הילה זהבי: אנחנו מבינים את ההחרגה של האירועים על פעילות ארעית.

<הילה זהבי: ראינו שכתבתם לתקופה שאינה עולה על שבוע – סעיף ז(3) – פעילות ארעית.

<הילה זהבי: כתוב – לתקופה שאינה עולה על שבוע.

<הילה זהבי: בכל זאת, ברשויות המקומיות יש פעילויות שלפעמים עולות על שבוע – כמו חוצות היוצר, פסטיבלי קיץ.

מירב בן ארי: אם יש פעילות שהיא יותר משבוע אז מה הבעיה?

<הילה זהבי: גם הזמן של פירוק והרכבה - - -

יוליה מלינובסקי: אז תעשו עמדות ארעיות, עדיין זה בני אדם שהם צריכים לעבוד שם נכון?

יוליה מלינובסקי: אתה צריך לדאוג להם לתנאים.

יוליה מלינובסקי: תעשה משהו שיהיה לבן-אדם נוח לעמוד שם.

מירב בן ארי: אפשר להגיע לאיזושהי גמישות של עשרה ימים או משהו.

יוליה מלינובסקי: לא, זה כבר גמישות, כי בדרך כלל אין אירועים עירוניים שממשיכים יותר משבוע – אין, לא קורה.

מירב בן ארי: יש.

מירב בן ארי: גם בתל אביב יש.

יוליה מלינובסקי: אז מירב, שידאגו לבני אדם - זה אנשים.

מירב בן ארי: לא, אין לי בעיה.

מירב בן ארי: אני רק אומרת שאפשר רק למצוא איזושהי פשרה – לא נותנת להם עכשיו חודשיים.

יוליה מלינובסקי: שבעה ימים זה מספיק טוב.

<מירה סלומון: אנחנו מדברים על אירועים מתחת לכיפת השמיים.

<מירה סלומון: כפי שיושב ראש הוועדה, וחברת הכנסת מלינובסקי - שתיהן יוצאות השלטון המקומי יודעות - אירועים תחת כיפת השמיים, אירועים שהן לפעמים עולים השבוע, במיוחד אם לוקחים בחשבון זמני פריקה והקמה של הדברים שצריכים להיות בקשר עם האירועים.

<מירה סלומון: אנחנו מבקשים שההחרגה הזאת תיעשה בשים לב לדבר הזה.

<מירה סלומון: אנחנו לא מבקשים פה עכשיו יצירת חריג לא הגיוני.

מירב בן ארי: מה את מציעה?

<מירה סלומון: אנחנו מבקשים שהדגש יהיה על הסוגיה של אירועים תחת כיפת השמיים.

מירב בן ארי: אבל את מגבילה לי את זה בזמן?

<מירה סלומון: לא, אני לא חושבת שצריך להגביל בזמן, כי אירוע תחת כיפת השמיים הוא ממילא אירוע שהוא לרוב זמני מאוד.

<נעה בן שבת: לרוב, אבל לא תמיד.

<נעה בן שבת: יש מקומות שהם תחת כיפת השמיים, יש להם כניסה קבועה.

יוליה מלינובסקי: שומר עומד אצלך בבית ספר זה תחת כיפת שמיים.

<מירה סלומון: אני מתייחסת להגדרה של אירוע תחת כיפת השמיים שיש למשל בחוק רישוי עסקים, זה בדיוק מה שרציתי עוד לומר - זה מתכתב עם דבר חקיקה קיים.

מירב בן ארי: ההגדרה שלך של אירוע תחת כיפת השמיים היא הגדרה בעייתית, כי הכול תחת כיפת השמיים.

מירב בן ארי: אם את מדברת על פעילות ארעית, אז זו ההגדרה שלך.

מירב בן ארי: אנחנו הגדרנו פה פעילות המתקיימת במקום לצורך אירוע מסוים לתקופה שאינה עולה על שבוע.

מירב בן ארי: אני, לדעתי, יש אירועים שהם ארעיים ושהם יותר משבוע.

מירב בן ארי: חברת הכנסת פה מביעה התנגדות ובצדק, כי היא דואגת.

מירב בן ארי: השאלה היא עד לכמה זמן?

מירב בן ארי: מה זה פעילות ארעית?

<הילה זהבי: אנחנו מציעים שיהיה מוגבל לשבועיים.

יוליה מלינובסקי: לא, בשום פנים ואופן, אני לא מסכימה.

יוליה מלינובסקי: ישבנו על הנוסח הזה חודשים ארוכים עם כל משרדי הממשלה, עם כל הנציגים, אף אחד לא הביע התנגדות, אין אירועים יותר מכמה ימים.

יוליה מלינובסקי: אני סך הכול בשלטון מקומי 13 שנה.

יוליה מלינובסקי: אז מה, הם לא בני אדם שככה יזרקו אותם?

יוליה מלינובסקי: שידאגו לתנאים, גם בתנאים ארעיים לא יקרה שום דבר.

מירב בן ארי: אני לא חושבת שזה כזה באמת משמעותי בין שבוע לשבועיים.

יוליה מלינובסקי: למה לא העליתם את זה קודם?

יוליה מלינובסקי: למה זה עולה עכשיו?

יוליה מלינובסקי: החוק הזה מתגלגל כבר כמה חודשים, ישבנו אין ספור ישיבות.

יוליה מלינובסקי: הגענו לזה, והשבוע זה כבר היה בנוסח הקריאה ראשונה, זה לא מעכשיו - איפה הייתם?

<מירה סלומון: רק להבהיר, זה לא פעם ראשונה שאנחנו מעלים את ההערה הזאת.

<איה דביר: אני רוצה לחדד ולהזכיר שהעמדה עצמה יכולה להיות עמדה גם של הצללה עם שמשיה.

<איה דביר: אם מסוגלים להביא חד-פעמי ארעי במות וחשמל, אז אפשר להביא שמשיה לשומר.

<איה דביר: אנחנו לא מדברים על עמדת שמירה תמיד בהכרח, אז השאלה היא אם באמת אותו אדם שעומד בחום ובשמש, וגם אם האירוע הוא ארעי לא עדיין סובל - - -

מירב בן ארי: אז ההערה שלכם הייתה על שבועיים ואמצעי קירור וחימום בעלויות סבירות.

<נעה בן שבת: אני רוצה להגיד לגבי עלויות סבירות – אנחנו חשבנו שהעלויות סבירות, השאלה מה זה סביר.

<נעה בן שבת: מאוד קשה לקבוע מה זה סביר.

<נעה בן שבת: יכול להיות שעכשיו עומד לרדת שלג, אז אני רצה לקנות את מפזר החום, וזה עולה פי ארבע.

<נעה בן שבת: לעומת זאת, אנחנו חשבנו שמקובל - מבטא בדיוק את זה, שגם העלויות, שאנחנו לא מדברים על איזה אמצעי שעולה על אלפים או עשרות שקלים.

מירב בן ארי: כתוב פה: אמצעי הקירור והחימום הם מקובלים.

מירב בן ארי: אז באמת מה ההבדל בין מקובל לסביר?

יוליה מלינובסקי: תקשיבי, מה שלך סביר לי לא סביר.

<דבי ספיר-אליעזר: גם המקובלים זה נוסח - - - המקובל בשוק זה משהו שאנחנו מכירים - - -

מירב בן ארי: המקובל זה מקובל וזהו.

מירב בן ארי: הדבר היחיד שאני מכם תוהה זה בעניין הזה של השבוע.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים פה על עמדה שהיא ארעית, לא מקימים עכשיו בודקא לפעילות ארעית, אז מה הבעיה להביא שמשיה לשבועיים?

מירב בן ארי: תסבירו לי את ההיגיון.

<מירה סלומון: גברתי, לכאורה, אפשר היה להסביר את ההיגיון מהצד ההפוך, אז למה צריך לפתור משהו?

<מירה סלומון: אבל כאשר מדובר באירועים זמניים שבהם אופי הפעילות של האבטחה היא אופי אחר מהרגיל מהשוטף, אלא דינמי, הרבה קהל מגיע למקום, הרבה אנשים.

<מירה סלומון: גם בזמני הקמה, אגב, הרבה סקרנים מגיעים.

<מירה סלומון: שם אנחנו צריכים דווקא את הנוכחות של השומרים שלנו.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אני רק תוהה למה לא מגיע לו?

<מירה סלומון: אנחנו מדברים על הצללה.

יוליה מלינובסקי: הקהל בא והולך, המאבטח נשאר.

מירב בן ארי: לא רק זה, הקהל גם יכול רגע ללכת לשבת בצל, הוא נמצא באותה עמדה, אין לו זכות בחירה.

מירב בן ארי: הוא צריך להיות שם באותה עמדה.

מירב בן ארי: אני עכשיו באה לאירוע כזה של חודש, לצורך העניין, יכולה לשבת בצל כל האירוע, הוא צריך להיות בעמדה שלו.

מירב בן ארי: מה דעתך על זה, אתה גם מהשלטון המקומי.

מירב בן ארי: אני באמת רוצה להבין.

מירב בן ארי: אני אומרת, אין לי בעיה, אני לא ביקשתי עכשיו ממך שתבני לו בודקא באירוע הזה, של פסטיבל שנמשך שלושה שבועות.

מירב בן ארי: אבל למה אי אפשר לתת לו מיגון מינימלי?

מירב בן ארי: את לא צריכה לבנות לו כאן כלום.

<יוחאי וג'ימה: בסעיף (ב) כתוב: "מעסיק של מאבטח יעמיד לרשות המאבטח עמדה" - - -

יוליה מלינובסקי: עמדה נכון, אבל יש החרגה.

מירב בן ארי: 3(א)(א) אתה מדבר?

מירב בן ארי: "עמדה – מקום שמאבטח יכול לשהות בו בין שהמקום שיש לו מטרה, בין שהוא חלק ממבנה, או בין שהוא משמש למטרה" - אין כאן חובה לשים לו מבנה, אין כאן.

מירב בן ארי: לא סתם ממשרד המשפטים העירה כאן על העניין.

<יוחאי וג'ימה: אבל זה מה שסעיף (ב) אומר.

<איה דביר: זו שאלה שנדונה בהרחבה, להזכירכם, בדיון הקודם דברנו על טיב העמדה שתהיה, ושאלנו והתלבטנו מה רף העמדה.

<מירה סלומון: אנחנו עכשיו עוסקים בנושא של פעילות ארעית.

<מירה סלומון: אומרים כך עכשיו: - "הוראות סעיף זה למעט הוראות סעיף קטן (ב)", כלומר - - -

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ב) חל בכל מקרה.

<מירה סלומון: העמדה המוצלת חלה על כל מקום.

<נעה בן שבת: מוצלת, מוגנת מגשם ומשמש – אני רוצה להבהיר את הדברים האלה, כי נטענה איזו טענה.

<נעה בן שבת: באו אליי אפילו בצורה לא כל כך מתאימה, באו בטענות שכאילו אני אמרתי את הדברים האלה.

<נעה בן שבת: אני מבינה מחברי הכנסת שזו הכוונה שלכם, זאת עמדה לא רק מוצלת, לא רק שמשיה, אלא אם יורד גשם, היא גם צריכה להיות מוגנת מגשם ומשמש.

<מירה סלומון: כפי שנאמר על-ידי היועצת המשפטית לוועדה, עמדה מקורה או מוצלת באופן אחר, מספקת הגנה מגשם או משמש, סעיף קטן (ב) מדבר בצורה ברורה ביותר.

<מירה סלומון: באירועים ארעיים שדיברנו עליהם של שבוע, בנוסף לעמדה המוצלת, המקורה הזו, פטור מזמין השרות מלייצר את יתר הדברים שקבועים ביחס למקומות אחרים - כמו, למשל, גישה לחשמל, דברים שכאלה.

<מירה סלומון: אנחנו מבקשים שאירועים ארעיים יהיו אירועים של שבועיים ולא שבוע.

<מירה סלומון: אני שוב אומרת, אנחנו העלינו את הטענה הזאת מספר פעמים גם בפני ועדת השרים לענייני חקיקה, זה לא משהו חדש.

<מירה סלומון: אם חברת הכנסת חושבת שאין אירועים שהם יותר משבוע - - -

מירב בן ארי: לא, היא כבר אמרה שיש אירועים.

יוליה מלינובסקי: תקשיבו טוב, אני רוצה לראות אתכם עומדים בשמש או בגשם שבוע, יום אחד, ואז אנחנו נדבר על האירועים הארעיים.

יוליה מלינובסקי: אני לא מסכימה לשבועיים - שבוע זה מספיק.

יוליה מלינובסקי: הוא לא צריך גישה לשירותים, הוא לא צריך גישה למים?

יוליה מלינובסקי: מה המשמעות פה, שהם לא הצטרכו לשים אמצעי קירור חימום.

יוליה מלינובסקי: אם זה ארעי לשבוע, או לבד, אנחנו פטרנו אותם מקטע של אקסטרות - קירור וחימום.

<מירה סלומון: אנחנו לא מבקשים להיות פטורים מהעמדה - - -

מירב בן ארי: אבל זו רק פעילות ארעית, זה כמו פסטיבל כזה, זה לא פעילות קבועה.

מירב בן ארי: הרי את, באג'נדה שלך, מגינה על אותם חבר'ה שנכנס לקניון בעזריאלי, ונכנסת אליהם לבית-הספר, וראית את התנאים, ומשם בא הזעקה שלך.

מירב בן ארי: אני רק רוצה להבין רגע את הרציונל.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על פעילות שהיא ארעית - פסטיבל הבירה לצורך העניין לוקח שבועיים בתל אביב או שלושה שבועות.

מירב בן ארי: פסטיבל בחולון שהם עושים - - -

יוליה מלינובסקי: מבזבזים יותר מדי כסף על פסטיבלים שילכו לחימום.

מירב בן ארי: עזבי, על זה נעשה דיון נפרד.

מירב בן ארי: אם המהות שלך, ובגלל זה אני מתעסקת פה במהות ולא פרוצדורה.

מירב בן ארי: המהות שלך היא להגן על אותם מאבטחים שבאופן קבוע מגיעים לעמדה וסובלים מתת-תנאים שזו המטרה, זו מטרת המחוקק.

מירב בן ארי: אז אני רק אומרת, שאם את עושה פסטיבל שבוע או פסטיבל שבועיים - על עלויות סבירות אני מסכימה אתך, זה מקובל, אדם הסביר, אנחנו לומדים בבית-ספר למשפטים, שתינו עורכות דין, זה סיפור בפני עצמו.

מירב בן ארי: אבל הקטע של פסטיבל של שבוע או שבועיים, אני באמת חושבת, התייעצתי גם עם נעה כאן.

יוליה מלינובסקי: נשאל את אלי אלאלוף – אירוע ארעי - שבוע, והשלטון המקומי מבקשים שבועיים, עשרה ימים.

מירב בן ארי: לדעתי, זה באמת לא נורא.

מירב בן ארי: המהות שלך לא - - -

יוליה מלינובסקי: הסכמתי, נדבר בחוק הבא, עד 14 יום, אבל כולל שישי שבת.

מירב בן ארי: המהות של החוק שלך נשמרת, וזה מה שחשוב בעניין.

מירב בן ארי: היה לי חשוב, אני רואה אותך, אני גם שומעת אותך, בדיון הראשון הקשבתי לך.

מירב בן ארי: את באמת רוצה לדאוג לאותה אוכלוסייה.

מירב בן ארי: לכן כאן אנחנו שומרים על כל מה שביקשת.

יוליה מלינובסקי: אם זה מה שירגיע את השלטון המקומי, אז זה בסדר.

מירב בן ארי: נעבור להקראה תוך כדי הבנה שיש כאן שינויים בקריאה שנייה ושלישית.

<נעה בן שבת: הצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה (תיקון מס' ...), התשע"ז–2017 פה נצטרך לראות איך אנחנו מבטאים את זה שזה חל עליו ולא חל על המעסיק, ואיזה חובות – רק חובות שבהם המעסיק חייב.

<נעה בן שבת: האמת ש-(ב), (ג) ו-(ה) (1) הן כולם אולי חלות על המעסיק על מזמין שרות.

<נעה בן שבת: (2) "לא יציב קבלן כוח אדם או קבלן שרות עובד בתפקיד מאבטח אצל מעסיק בפועל, או מזמין שרות, אלא אם כן, קיים המעסיק בפועל או וידא" – נראה איך ננסח את זה בדיוק, "כי המעסיק בפועל או מזמין השרות קיים את חובותיו לפי סעיף קטן (ב) ו-(ג) – עמדת שמירה ואמצעי קירור וחימום כלפי העובד".

<דבי ספיר-אליעזר: חשוב שבנוסח יבוא לידי ביטוי שלא יציב קבלן עובד במקום שאין בו עמדת שמירה, ואז שהתקיימו התנאים – למה אני אומרת את זה?

<דבי ספיר-אליעזר: אני רוצה להפריד בין העמדה לבין זה שהתקיימו התנאים, כי כאשר נטיל אחריו מנהלית מכוח החוק להגברת האכיפה, הרי שהאחריות המנהלית של מזמין השרות אי העמדת עמדה, ואז האחריות של הקבלן תהיה מקבילה, שיש איסור לייצב עובד במקום שאין עמדה.

<נעה בן שבת: אז את רוצה להגיד שאין עמדה שהיא מוגנת מגשם ומשמש, וכו', ואת אומרת, בלי קשר לזה שמזמין שרות קיים – עמדה ואמצעי קירור וחימום.

<דבי אליעזר: נכון.

<דבי אליעזר: האחריות האזרחית של הקבלן תהיה רחבה יותר.

<דבי אליעזר: זה יהיה מקביל לאחריות של המזמין, אבל על אי הצבת עובד במקום שאין עמדה.

<נעה בן שבת: זה בסדר.

<נעה בן שבת: זה היה לא יציב עובד במקום שאין עמדה מוגנת וכו', כמו שאמרנו, ושהוצבו בה אמצעי חימום וקירור שנדרשים.

<נעה בן שבת: התאמת בגד שהמאבטח מחויב בלבישתו 3ב.

<נעה בן שבת: מעסיק שמחייב מאבטח שהוא עובדו בלבישת בגד מסוים במהלך העבודה, [ומחויב לספק לו בגד כאמור] יהיה הבגד שיספק לו בגד שמותאם לו ותואם באופן סביר את תנאי מזג האוויר שבהם הוא מועסק.

<נעה בן שבת: " תיקון סעיף 4 4.

<נעה בן שבת: בסעיף 4 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), ברישה, במקום "2 ו־3" יבוא "2 עד 3ב"; (2) בסעיף קטן (ב)(1), במקום "2 או 3" יבוא "2, 3, 3א או 3ב".

<נעה בן שבת: תיקון סעיף 5 5.

<נעה בן שבת: בסעיף 5 לחוק העיקרי, במקום "2 או 3" יבוא "2 עד 3ב".

<נעה בן שבת: תיקון סעיף 7 5א.

<נעה בן שבת: בסעיף 7 לחוק העיקרי, במקום "חוק זה" יבוא "סעיפים 2 ו-3".

<נעה בן שבת: זה לגבי ההוראות הקיימות לגבי עובד של קבלן כוח אדם.

<נעה בן שבת: יכול להיות שפה נצטרך לעשות גם תיקוני נוסח כפי שאמרתי קודם.

<נעה בן שבת: תיקון חוק שעות עבודה ומנוחה 6.

<נעה בן שבת: בחוק שעות עבודה ומנוחה, התשי"א–1951‏, בסעיף 20א(ה), אחרי "לעבודה בישיבה" יבוא "ובתנאים הולמים".

<נעה בן שבת: זה רק עקב שינוי שם החוק.

<נעה בן שבת: תיקון חוק עבודת הנוער 7.

<נעה בן שבת: בחוק עבודת הנוער, התשי"ג–1953‏, בסעיף 22א(ה), אחרי "לעבודה בישיבה" יבוא "ובתנאים הולמים".

<נעה בן שבת: תיקון חוק תובענות ייצוגיות 8.

<נעה בן שבת: בחוק תובענות ייצוגיות, התשס"ו–2006‏, בתוספת השנייה, בפרט 10(2), במקום "2 ו־3" יבוא "2 עד 3ב", ואחרי "לעבודה בישיבה" יבוא "ובתנאים הולמים".

<נעה בן שבת: התלבטנו לגבי תובענות ייצוגיות, אבל הוסבר למשרד העבודה והרווחה, אחרי בדיקה של החוק, שיש עובדים שהם לא מאוגדים גם בתפקידי אבטחה, ולכן יש משמעות לתיקון הזה בחוק תובענות ייצוגיות לגבי עובדים כאלה.

<נעה בן שבת: תיקון חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה 9.

<נעה בן שבת: בחוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, התשע"ב–2011‏, בתוספת השנייה, בחלק א', אחרי פרט (19) יבוא: "(20) העמדת עמדה מקורה או מוצלת באופן אחר, המספקת הגנה מגשם ומשמש, לרשות מאבטח, לפי סעיף 3א(ב) לחוק הזכות לעבודה בישיבה ובתנאים הולמים, התשס"ז–2007".

<נעה בן שבת: פה יבוא גם 21, שהיא הצבת מאבטח אצל מזמין שרות או מעסיק בפועל במקום שבו לא קיימת עמדה, ולא הוצבו בה אמצעי חימום וקירור.

<נעה בן שבת: זאת היא המקבילה של אותו סעיף (ו) שהוספנו – סליחה, בלי אמצעי חימום וקירור.

<נעה בן שבת: הצבת מאבטח אצל מזמין שרות או מעסיק בפועל ולא במקום שבו אין עמדה שמספקת הגנה מגשם ומשמש.

<נעה בן שבת: זה יהיה בסעיף 21, פסקה נפרדת.

<נעה בן שבת: הרעיון שלה – אדם שהציב מאבטח אצל מזמין שרות או מעסיק בפועל במקום שבו אין עמדה שעומדת בתנאים.

<נעה בן שבת: בסעיף 3(ב)(ו) התווסף פיסקה 2, פסקה נוספת שמדברת על מצב של איסור על קבלן להציב את העובד במקום שבו אין עמדה כזאת.

<נעה בן שבת: תחילה והחלה בהדרגה 10.

<נעה בן שבת: (א) תחילתם של סעיפים 1 עד 8 לחוק זה שישה חודשים מיום פרסומו (בסעיף זה – יום התחילה).

<נעה בן שבת: (ב) תחילתו של סעיף 9 לחוק זה שנתיים מיום התחילה.

<נעה בן שבת: חלופה ב' (א) תחילתם של סעיפים 1 עד 8 לחוק זה שישה חודשים מיום פרסומו (בסעיף זה – יום התחילה), ואולם, תחילתו של סעיף 3א(ג) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 3 לחוק זה שנה מיום התחילה.

<נעה בן שבת: (ב) תחילתו של סעיף 9 לחוק זה שנתיים מיום התחילה.

<מיכל וקסמן-חילי: אם אפשר לבקש שהנוסח החדש שהתווסף יישלח אלינו אם אפשר.

<נעה בן שבת: גברתי, כיוון שאנחנו בלחץ של זמן גם להניח את החוק, אני מוכנה לצרף את התאחדות התעשיינים, אבל אנחנו לא יכולים להתחיל להפיץ את זה לכל העולם, והכול צריך להיות בסדר זמנים, בסד זמנים מאוד קצר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו עושים את התחולה מידית – חצי שנה ושנתיים וחצי.

<נעה בן שבת: שנתיים וחצי מיום הפרסום.

מירב בן ארי: גברתי, היועצת המשפטית, אפשר לעבור להצבעה.

<נעה בן שבת: אנחנו צריכים את השבועיים – התיקון של מזמין שרות גם בסעיף קטן (ו), וגם המקבילה שלו בעיצומים הכספיים.

מירב בן ארי: אנחנו עוברים להצבעה על החוק בשינויים שהיועצת המשפטית הגדירה.

מירב בן ארי: מי בעד?

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: בעד – רוב

מירב בן ארי: הצעת החוק נתקבלה.

מירב בן ארי: הצעת החוק עברה פה אחד.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.