ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 335, 2017-01-17 12:05

יעקב אשר: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה, במסגרת יום לעידוד הצלת עודפי מזון בכנסת, על פי בקשת מספר חברי כנסת – חברת הכנסת שולי מועלם רפאלי שאני רואה שהיא עדיין לא כאן, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, חבר הכנסת אורי מקלב, חבר הכנסת חיליק בר וחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יעקב אשר: רציתי לתת את רשות הדיבור לחברי הכנסת אבל אני לא רואה שמישהו מהמציעים הגיע.

יעקב אשר: לכן נתחיל עם מנכ"ל לקט ישראל ואחר כך נשמע את חברי הכנסת.

יעקב אשר: אני רוצה לומר שתי מלים בעניין הזה.

יעקב אשר: אני חושב שהנושא הזה הוא נושא בחשיבות עליונה.

יעקב אשר: מדברים על זה הרבה מאוד ונעשים דברים בנושא הזה אבל אני חושב שהמדינה, הממשלה, ואולי בלחץ שלנו ואולי גם בחקיקה שלנו, יכולה הרבה מאוד לתרום לנקודה הזאת ויכולה להביא בסופו של דבר לאנשים הנזקקים, לאנשים החלשים, מזור וגם מיצוי מיטבי של מזון שקיים בשוק ושלא ילך סתם להשמדה ולעשות זאת בלי לפגוע בכלכלה ובלי לפגוע בפרנסה של אנשים אחרים.

יעקב אשר: צריך לדעת את נקודות האיזון.

יעקב אשר: המטרה היא מטרה נעלה וחשובה ואני חושב שבאמת טוב שמדברים על זה ואני מבין שיש מספר דיונים בכמה ועדות, כל אחד מההיבט שלה.

יעקב אשר: אני חושב שאנחנו באמת ניתן למנכ"ל לקט ישראל גידי כרוך להציג את הדברים ואולי גם לכוון מבחינתנו לדיון בוועדה כאן את הנקודות הפרקטיות איך אנחנו כחברי כנסת או כוועדה יכולים להמשיך את הפעילות החשובה הזאת.

יעקב אשר: בבקשה.

<גידי כרוך: תודה רבה אדוני.

<גידי כרוך: ברשותך, אני מבקש לחלק את ההצגה שלנו לשניים-שלושה חלקים.

<גידי כרוך: חן הרצוג, הכלכלן של BDO שערך את הדוח יציג את עיקרי הדוח.

<גידי כרוך: אחר כך אני אציג קצת נושאים של מדיניות ומה קורה בשטח וחברת הוועד המנהל שלנו, אלונה שפר קארו, תציג מהמומחיות שלה את ההיבט של הגנת הסביבה.

יעקב אשר: גם מהניסיון שלה.

<גידי כרוך: מהניסיון שלה.

<חן הרצוג: צהרים טובים.

<חן הרצוג: אני הכלכלן הראשי של חברת הייעוץ BDO שערכה את הדוח הזה יחד עם לקט ישראל.

<חן הרצוג: אני חושב שקודם כל ממצאי הדוח הם ממצאים שצריכים לזעזע כל אחד.

<חן הרצוג: הממצאים מראים שבשנה האחרונה הלך לאיבוד בישראל מזון בשווי של 19.5 מיליארד שקלים.

<חן הרצוג: שליש מהיקף ייצור המזון בישראל הולך לטמיון.

<חן הרצוג: העובדה שהמזון הזה הולך לטמיון, זה מחדל.

<חן הרצוג: זה מחדל מבחינה כלכלית כי לקחנו משאב בשווי 1.7 אחוז מהתוצר ובעצם זרקנו אותו לפח.

<חן הרצוג: זה מחדל מבחינה סביבתית כי בעצם לקחנו את המשאב הזה והפכנו אותו לפסולת שממשיכה לזהם את הסביבה וזה מחדל מבחינה חברתית כי יכולנו לקח את המשאב הזה ולהשתמש בו לצמצום פערים והקטנת בעיית אי הביטחון התזונתי.

<חן הרצוג: החידוש המרכזי של הדוח שלנו השנה הוא בחינת אובדן המזון גם במקטע המוסדי.

עבדאללה אבו מערוף: כמה היה בשנה שעברה?

<חן הרצוג: בשנה שעברה התמקדנו בנושא החקלאות.

עבדאללה אבו מערוף: כמה כסף?

<חן הרצוג: 18 מיליארד שקלים.

<חן הרצוג: השנה עלינו ל-19 וחצי מיליארד שקלים.

<חן הרצוג: זה גידול בהיקף האובדן.

יעקב אשר: בגלל שהוספתם דברים נוספים.

<חן הרצוג: נכון.

יעקב אשר: זה לא איזשהו גידול לעומת שנה שעברה.

<חן הרצוג: נכון.

יעקב אשר: הוספתם עוד תחום ולכן זה גדל.

<חן הרצוג: התחום של המזון המבושל במטבחים של בתי המלון, של אולמות האירועים, של הצבא, של בתי החולים.

<חן הרצוג: המטבחים המבושלים, שם יש את המזון עם הערך הכי גבוה, מזון שכבר לא רק גודל אלא גם הושקעה בו כל העבודה והמשאבים לבשל אותו, הולכות לאיבוד בשנה 64 מיליון ארוחות.

<חן הרצוג: 1.1 מיליארד שקלים של מזון שאפשר היה לקחת אותו ובעצם להעניק אותו לאוכלוסיות המוחלשות.

<חן הרצוג: מזון בריא, מזין ואיכותי.

יעקב אשר: מה ההגדרה של אוכל מבושל שנשאר?

יעקב אשר: זה אוכל שלא יצא מגבולות המטבח וחזר.

<חן הרצוג: נכון.

<חן הרצוג: לא מסתכלים על מה שנכנס לך לצלחת.

<חן הרצוג: אם היית מכניס גם את האובדן בצלחת, היית מגיע למספר פי שלוש.

<חן הרצוג: אנחנו מדברים לא על הבזבוז.

יעקב אשר: רציתי לדעת מה הקריטריון מבחינתך.

<חן הרצוג: הקריטריון הוא מזון שנשאר במטבח או בעצם לפני שהוא הוגש לשולחן.

<חן הרצוג: אלה 64 מיליון ארוחות בשווי 1.1 מיליארד שקלים.

יעקב אשר: חלקם אפילו מגשים סגורים ועטופים.

<חן הרצוג: נכון.

<חן הרצוג: האינטואיציה הראשונה להגיד היא למה הם מבזבזים כל כך הרבה, למה הם בעצם לא עובדים בצורה יעילה.

<חן הרצוג: זה נכון שצריך להקטין את הבזבוז אבל צריך לזכור שבסופו של דבר אפילו בצבא עברו היום בהרבה מאוד מקרים לקייטרינג, להסעדה עסקית שבעצם יש לה את השיקול למנוע אובדן אבל אין ברירה, כיוון שאנחנו לא מוכנים לסבול מצב של מחסור במזון, אתה לא מוכן שיהיה חסר לך אוכל, לא באירוע, לא בצבא ולא בבית החולים, וכיוון שיש חוסר ודאות, אתה לא יודע באמת כמה יגיעו לחדר האוכל, אין ברירה אלא ניהול כלכלי נכון מחייב יצירת עודף ממוצע כדי שגם ביום הקיצוני יהיה מספיק לכולם.

<חן הרצוג: השאלה היא מה עושים עם העודף הזה והעובדה שהעודפים האלה בעצם נזרקים לפח במקום להיות מנוצלים ומועברים למוחלשים, אני חושב שכאן יש איוולת וכאן יש מחדל, ובמיוחד כאשר מדובר במזון אבוד שמקורו בכספי המסים שלנו.

<חן הרצוג: אם נסתכל על המזון האבוד בחברות הממשלתיות, בצבא, במשטרה, בבתי הסוהר, זה מזון שנקנה מהכספים של כולנו, מכספי משלם המסים, והעובדה שלממשלה אין מדיניות שבאה ואומרת מה צריך לעשות עם זה, אני חושב שזה מחדל.

<חן הרצוג: אם נסתכל מה קורה במדינות מערביות אחרות, שם יש חובת הצלה ובעידוד הצלה כמדיניות ממשלתית.

<חן הרצוג: למשל בארצות הברית, החוק הפדרלי אומר שאם אתה רוצה להתקשר במכרז עם הממשלה לספק מזון, אתה חייב לתרום את העודפים.

יעקב אשר: תרמת את העודפים, אבל אני רוצה את הניסיון מהעולם.

יעקב אשר: הוא תרם את העודפים.

יעקב אשר: השאלה היא מי מטפל בהמשך, מנקודת הקצה הזאת.

יעקב אשר: האם שם המדינה מעורבת באיזשהו תהליך?

יעקב אשר: הרי בסופו של דבר התהליך יכול להיגמר בתרומה אבל מי מטפל בזה הלאה?

יעקב אשר: מי משנע את זה?

יעקב אשר: מי מביא את זה?

יעקב אשר: לאן זה הולך?

יעקב אשר: האם זה הולך למקומות הנכונים או שאולי מחר זה יגיע דווקא למישהו שהוא לא צריך את העזרה הזאת והוא יאכיל את עובדיו במקום לקנות בחברת הסעדה?

יעקב אשר: מה ההמשך של נקודת הקצה הזאת?

<גידי כרוך: אולי אני אספר בכמה מלים איך לקט ישראל פועלת.

יעקב אשר: אתה תוכל אחר כך להשלים.

<גידי כרוך: אני אספר מהניסיון של לקט ישראל, איך אנחנו עובדים.

<גידי כרוך: זאת שאלה מאוד מאוד נכונה, לאן בסופו של דבר מגיע המזון.

<גידי כרוך: לקט ישראל עובדת עם 185 עמותות בכל הארץ למזון כללי, בעיקר לפירות וירקות - זאת החוזקה של לקט ישראל – ועוד 22 עמותות בתחום של מזון מבושל.

<גידי כרוך: אנחנו הולכים ובודקים עם בתי תמחוי שמקבלים מזון מבושל, בודקים אותם בציציות.

<גידי כרוך: בודקים את היכולות שלהם לשמור על אותו איכות של מזון כפי שאנחנו קיבלנו אותו.

<גידי כרוך: אנחנו עובדים עם חברות בטיחות מזון שמייעצות לנו ויש לנו בצוות שתי תזונאיות, דיאטניות, שהן אחראיות על התחום של בטיחות מזון.

<גידי כרוך: הדבר האחרון שאנחנו רוצים שיקרה זה שבגלל שאנחנו רוצים לעשות משהו טוב, בסופו של דבר מישהו ייפגע חס וחלילה מאיזשהו אירוע של בטיחות מזון.

<גידי כרוך: לכן אנחנו מאוד מקפידים בתחום של בטיחות מזון.

<גידי כרוך: לגבי לאן זה מגיע.

<גידי כרוך: אנחנו עובדים מול העמותות.

<גידי כרוך: העמותות האלה עובדות מול לשכות הרווחה העירוניות.

<גידי כרוך: הלשכות אמורות לדעת מי האנשים שזקוקים למזון.

<גידי כרוך: לאחרונה התברר לי שלשכות הרווחה העירוניות לא פותחות תיקים רק אם יש צורך במזון אלא אם יש משפחות שזקוקות לדברים נוספים, אז נפתח תיק.

<גידי כרוך: על צורך או תמיכה במזון, על זה לא פותחים תיק ברווחה.

<גידי כרוך: זה קצת מחליש את היכולת שלנו להגיע לאותם אנשים.

<גידי כרוך: יחד עם זאת, עכשיו במכרז שמתברר בממשלה – משרד הרווחה הוציא מכרז בנושא של ביטחון תזונתי שיש בו חלק קטן ומסוים לנושא של הצעת מזון של פירות וירקות – שם אנחנו כבר הולכים לפי המדיניות הממשלתית ויש הגדרה, ממש תעודות זהות ושמות של אנשים – שוב, בשיתוף פעולה עם לשכות הרווחה העירוניות – מי האנשים שהכי נזקקים ולשם אנחנו עכשיו נכוון את התוצרת שלנו.

<גידי כרוך: זאת אומרת, בהחלט אנחנו יודעים להבדיל לאן ילך המזון הזה.

<גידי כרוך: מה שחשוב לי להדגיש בזה זה את נושא בטיחות המזון, שם אנחנו מאוד מאוד מקפידים.

<גידי כרוך: יש לנו צוות שבודק, וחלקן נמצא כאן אתי היום, בודק יום יום את המזון איך הוא מגיע ולא רק איך הוא מגיע אלא איך הוא נשמר בעמותות.

<גידי כרוך: גם מקום בו אנחנו נותנים רק פירות וירקות, אנחנו נבדוק את כל המזון שיש בו.

זוהיר בהלול: אין נגיעה ברגולציה, בעין המבקרת, למשרד הבריאות למשל?

<גידי כרוך: בהחלט יש.

<גידי כרוך: אנחנו משתפים פעולה עם משרד הבריאות בזה.

<גידי כרוך: עכשיו צריך לקבוע תקנים איך יעבדו העמותות בעקבות מה שנקרא חוק הקורנפלקס.

<גידי כרוך: יש הגדרה של תקנים איך העמותות צריכות לפעול.

<גידי כרוך: עדיין לא הוגדרו התקנים האלה.

<גידי כרוך: ייקח בערך ארבע שנים עד שיגדירו אותם כפי שהחוק מאפשר.

<גידי כרוך: אני רוצה לגעת בעוד כמה נקודות.

יעקב אשר: שאלה לגבי הפריסה של שירותי הרווחה.

יעקב אשר: האם יש היענות מלאה של כל שירות הרווחה?

יעקב אשר: האם מבחינת האג'נדה של הרשויות זה דבר שנמצא בתוך תהליך מוסדר?

<גידי כרוך: עד היום לא נתקלנו ברווחה שמתנגדת ישירות לפעילות שלנו.

יעקב אשר: צריכה להיות רווחה שיוזמת את זה.

<גידי כרוך: רווחות לא יוזמות את זה כי אין להן פתרון.

<גידי כרוך: אנחנו יודעים שלרווחות אין פתרון.

יעקב אשר: אני מכיר עירייה אחת, בה הייתי ראש עיר, שהרווחה הייתה יוזמת מאוד בדברים האלה ולא רק בדברים האלה.

<גידי כרוך: כן, אבל כפתרון.

<גידי כרוך: מה שאנחנו רואים היום זה שהרווחות מגיעות או מפנות את הזקוקים למזון, מפנות אותם עם פתק לאותן עמותות שיכולות לספק את המזון.

<גידי כרוך: זאת הפעילות שאנחנו מכירים.

<גידי כרוך: יכול להיות שלא הגענו לכל.

<גידי כרוך: ברשותך, עוד כמה נקודות.

<גידי כרוך: אנחנו לא מצילים את המזון לשם הצלת המזון.

<גידי כרוך: בסופו של בר המזון הולך לאותם נזקקים והפער של אי ביטחון תזונתי היום במדינת ישראל הוא כשלושה מיליארד שקלים.

<גידי כרוך: מה זה אומר שלושה מיליארד שקלים?

<גידי כרוך: אם נשתמש בשלושה מיליארד שקלים, נצטרך לקנות מזון, נוכל לקנות מזון בשלושה מיליארד שקלים.

<גידי כרוך: זה יחס של אחד לאחד בנושא הזה.

<גידי כרוך: היופי במזון הוא שיש כאן מינוף.

<גידי כרוך: לקט ישראל יודעת למנף לפחות פי 1.36, נקרא לזה 1.4, אחד לארבע.

<גידי כרוך: זאת אומרת, על כל שקל שמשקיעים בלקט ישראל, אנחנו יודעים לייצר ארבעה שקלים של מזון.

<גידי כרוך: אם הפער הוא שלושה מיליארד שקלים, בעצם אנחנו צריכים כ-810 מיליון שקלים כדי להתגבר על הפער הזה.

<גידי כרוך: מבחינת הצלת מזון, דיברנו קודם על מזון בשווי 19,5 מיליארד שקלים.

<גידי כרוך: אלה הרבה מספרים אבל אני הבהיר אותם.

<גידי כרוך: זה סך האובדן מזון.

<גידי כרוך: מתוך זה אנחנו מעריכים שמזון בשווי שמונה מיליארד שקלים הוא בר אכילה.

<גידי כרוך: זאת אומרת, 1.2 מיליון טון הוא בר אכילה מתוך ה-2.4.

<גידי כרוך: בערך חצי.

<גידי כרוך: אנחנו אומרים שיש מצד אחד שמונה מיליארד שקלים של מזון להציל, מצד שני יש פער של שלושה מיליארד שקלים לביטחון תזונתי.

<גידי כרוך: זאת אומרת, אנחנו יכולים לחבר ביניהם.

<גידי כרוך: עד היום לא מחברים ביניהם וכאן זה נושא של מדיניות.

<גידי כרוך: אנחנו חייבים שתיקבע מדיניות ומדיניות יכולה לקבוע רק הממשלה.

<גידי כרוך: ברגע שהממשלה תתחבר לאומות העולם שהכריזו ב-2015, בספטמבר 2015, על יעד של צמצום אובדן המזון בחמישים אחוזים עד 2030 – זאת אומרת, נתנו לזה 15 שנים – הרבה אומות עולם הצטרפו לזה אבל ממשלת ישראל עדיין לא הצטרפה.

<גידי כרוך: אני חושב שחייבים לקבוע את המדיניות הזאת כי ברגע שקובעים את המדיניות, מכאן זה יחלחל למטה.

<גידי כרוך: בהתחלה אלה רק מלים, לא צריך לשלם כסף, לא צריך להיבהל מתקציבים אבל באיזשהו שלב כן נצטרך תקציבים.

יעקב אשר: אתה יודע איך זה עובד כאן בבניין הזה או בהחלטות של משרד האוצר.

יעקב אשר: כל דבר, גם אם הוא דיבור אבל בסוף יביא כסף, עוצרים אותו בשלב הדיבור.

יעקב אשר: זאת הבעיה ועם זה צריך להתמודד.

<גידי כרוך: אני מקבל גם את זה.

יעל כהן-פארן: אתה אומר את זה כחבר בקואליציה.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: אני אומר את זה כחבר בקואליציה.

<גידי כרוך: אני צריך להיות אופטימי בקטע הזה ולהגיד שאני מקווה שזה כן יקרה.

<גידי כרוך: אני חושב שקביעת המדיניות הוא הכלי הכי חשוב שאנחנו יכולים כרגע לרצות והוא מופיע בדוח, בארבע מסקנות של הדוח.

<גידי כרוך: אחר כך יש המלצות נוספות והאחרונה בהן היא זאת שחן דיבר עליה לחייב חברות שמתקשרות עם הממשלה לתרום את עודפי המזון שלהן.

<גידי כרוך: בארצות הברית זה קיים משנת 2008 ועל סכומים מגוחכים כמו 25 אלף דולר מחייבים חברה שמתקשרת עם הממשל הפדרלי לתרום עודפי מזון.

<גידי כרוך: אני חושב שאנחנו חייבים את זה וזה מה שיקדם הכי הרבה את הנושא של הצלת מזון.

יעקב אשר: חן, אתה סיימת?

<חן הרצוג: רק לנושא שהעלית בנושא העלות התקציבית.

<חן הרצוג: למעשה הצלת מזון היא לא פילנתרופיה.

<חן הרצוג: זאת לא נדבה.

<חן הרצוג: זאת פעילות הכלכלית ביותר, לקחת פסולת ולהפוך אותה למשאב.

<חן הרצוג: לכן את אותם תקציבי רווחה שכבר יש לנו, אם היינו מנתבים אותם להצלת מזון, היינו יכולים להגדיל את האפקטיביות שלהם פי 3.6, כי במקום ללכת ולקנות מזון או לתת לנצרכים מזון בשקל, תן לו פי 3.6.

יעקב אשר: לקחתם בחשבון גם את עלויות הפסולת?

<חן הרצוג: בדיוק.

<חן הרצוג: אם תיקח בחשבון את ההשפעות הסביבתיות - - -

יעקב אשר: עזוב רגע את ההשפעות הסביבתיות.

יעקב אשר: קודם כל, דבר אתי כמו פקיד לאוצר.

<חן הרצוג: 3.6 לשקל בלי סביבתי.

<חן הרצוג: אילו הייתי אומר לך סביבתי, הייתי אומר לך שזה אחד לחמש אבל עזוב, עם זה לא הולכים למכולת.

<חן הרצוג: אמיתי זה אחד לחמש, אם תיקח את ההשפעה.

יעקב אשר: תכף נשמע על ההיבט הסביבתי.

<חן הרצוג: רק על ההוצאות התקציביות שקל לשקל, זה פי 3.6.

<חן הרצוג: אם תלך למזון המבושל זה עוד יותר כי זה מזון שהערך שלו גבוה יתר.

<חן הרצוג: לכן אפילו בלי עלות תקציבית, את אותם תקציבי רווחה שכבר יש לנו, אפשר לנתב אותם.

אורלי לוי אבקסיס: תקציבי רווחה שיש היכן?

<חן הרצוג: בכל מקום.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא תקציבי רווחה, איפה.

אורלי לוי אבקסיס: בתחום של המזון?

אורלי לוי אבקסיס: בתחום של ההאכלה במשרד הרווחה?

<חן הרצוג: כן.

אורלי לוי אבקסיס: בתחום של הגמ"חים.

יעקב אשר: בתי תמחוי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה המדינה מוציאה היום על מזון?

אורלי לוי אבקסיס: רק על תקציבים של מזון, להאכיל פיות.

<חן הרצוג: מאות מיליונים.

<חן הרצוג: למשל מפעל ההזנה לבתי הספר.

<חן הרצוג: הולכים וקונים כריכים ונותנים אותם לילדים נזקקים אבל יכולתי להאכיל אותם – זה מפעל ברוך וחשוב מאין כמוהו.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מדבר על הפרויקט של הכריכים.

<חן הרצוג: לא.

<חן הרצוג: של הארוחות.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא כריך שנותנים להם.

אורלי לוי אבקסיס: לא ארחיב את הדיבור על האיכות.

יעקב אשר: צריך את מעורבות משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: פיקוח.

<חן הרצוג: כמה מטרים או קילומטרים מבית הספר הזה יושב בסיס צבאי או בית חולים, שם יש עודף מזון שזורקים אותו.

<חן הרצוג: ניקח את זה משם ונעביר לבית הספר כך שנוכל להאכיל פי שלושה תלמידים.

יעקב אשר: הדברים ברורים.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: אלונה שפר קארו תדבר על ההיבט הסביבתי.

יעקב אשר: אני רוצה לומר שמאחר שאנחנו נמצאים במדינת העם היהודי, רק הערך העליון של בל תשחית, הוא ערך כל כך חשוב והוא מתחבר להיבט הסביבתי.

יעקב אשר: אני חושב שאנחנו צריכים להיות אור לגויים בעניין הזה ולא הם להראות לנו שבארצות הברית יודעים להעריך גם משהו בהיקף של 25 אלף דולר בלבד וכאן אנחנו יכולים להשמיד דברים בהיקפים הרבה יותר גדולים.

<אלונה שפר קארו: מבחינה סביבתית יש כאן

<אלונה שפר קארו: גם את הנזק לסביבה שבתהליך ייצור המזון והאנרגיות שמתבזבזות, המים, הדשנים, הזיהום, הכימיקלים ועד לאחר הייצור שלו כך שאנחנו מגיעים למקום שאתה כראש עיר לשעבר מכיר מצוין.

<אלונה שפר קארו: העלויות האדירות של פינוי הפסולת.

<אלונה שפר קארו: אחר כך לוקחים אותם וזורקים אותם בבורות גדולים בדרום הארץ.

<אלונה שפר קארו: בינינו, אין במדינת ישראל היום, למרבה הצער - למרות היוזמות שהמשרד בזמנו הוביל – אין היום פתרונות לפסולת אורגנית.

<אלונה שפר קארו: כשאנחנו מסתכלים כאן על 2,4 מיליון טון מזון לאורך שרשרת הייצור והצריכה שמתוכם ניתן להציל לפחות חצי, העלויות הן אדירות.

<אלונה שפר קארו: כספים יש.

<אלונה שפר קארו: יש את קרן הניקיון במשרד להגנת הסביבה ורשויות משלמות היטלים אדירים על ההטמנה של הפסולת האורגנית הזאת.

<אלונה שפר קארו: זה מחזור של פסולת אורגנית והתקציבים צריכים ללכת גם לטובת הנושא הזה.

<אלונה שפר קארו: הפסולת הזאת היא חומר גלם שיש לו תועלת חברתית וכלכלית.

<אלונה שפר קארו: אין שום סיבה שזה יגיע להטמנה והרשויות המקומיות עוד ישלמו עליו מס הטמנה.

<אלונה שפר קארו: אני חושבת שהוועדה המכובדת הזאת צריכה לקרוא לכל הגופים – בעצם לעשות סוג של ביקורת - ממשלתיים שלמעשה אנחנו רואים שיש להם את הפוטנציאל להצלת מזון.

יעקב אשר: יש כאן מישהו ממשרד האוצר?

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: כמובן לא.

יעקב אשר: הגיעו המשרדים שהם בתוך העניין אבל לא הגיעו אלה שתוקעים את העניין.

יעקב אשר: החלק החשוב כאן הוא דווקא משרד האוצר וכדומה.

יעקב אשר: תודה רבה לשלישיית לקט ישראל.

<אייל וינשטוק: אם אפשר, הצעה.

<אייל וינשטוק: אני מציע שאדוני כבוד היושב ראש ייתן כאן החלטה להקים כאן תת ועדה שתתכלל את כל הדבר הזה.

יעקב אשר: תודה על הרעיון.

יעקב אשר: אנחנו צריכים לבדוק את זה עם היושב ראש הקבוע של הוועדה.

יעקב אשר: אני לא מקים תתי ועדת.

יעקב אשר: בסדר.

יעקב אשר: הרעיון הוא רעיון טוב.

יעקב אשר: נעבור לחברי הכנסת.

יעקב אשר: נתחיל עם חברת הכנסת אורלי לוי מיוזמות היום הזה והדיון הזה.

יעקב אשר: לאחר שחברי הכנסת ידברו, אני אאפשר אם מישהו ירצה רשות דיבור.

יעקב אשר: לאחר מכן נשמע גם את התייחסות משרדי הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת אשר, אני רוצה להגיד לך תודה רבה גם על הרצינות של הוועדה, גם על כך שאנחנו מוצאים כאן בית משנה לשנה בו אנחנו באים ומציגים את הנושאים, את האבסורד ואולי את האדישות הבלתי נתפסת של החברה הישראלית כאשר מצד אחד יש לנו 18 אחוזים מהאוכלוסייה הישראלית שנמצאים בחוסר ביטחון תזונתי ומצד שני אנחנו הולכים ושורפים וטומנים או משמידים כ-2,4 מיליון טון.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מנסים להבין מה זה אומר, אנחנו מדברים על 18 מיליארד שקלים ואם אנחנו מחלקים כמה מזה יכולנו להציל, זה בסביבות החמישים אחוזים.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאן בזבוז לשמו.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאן ניכור כי אותם ילדים יישארו רעבים.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאן איזושהי אטימות וסחבת כי נתנו לנו להעביר בפעם שעברה, עת הצגנו את הנושא הזה, את החוק בקריאה טרומית.

אורלי לוי אבקסיס: חברים לחוק יחד אתי הם חיליק בר ושולי מועלם.

אורלי לוי אבקסיס: גם לחברך אורי מקלב יש חלק בחוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: גם לך, אם אינני טועה.

אורלי לוי אבקסיס: בכל מקרה, רב הנסתר על הגלוי.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מצליחה להבין את הרציונל של מי שלא נותן לנו לקדם את החקיקה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: בחקיקה הזאת אנחנו לא שמים מספרים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא שמים את הנושא של כמה המדינה תצטרך לשים בתוך החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קודם כל באנו ודיברנו על הרעיון של הצלת המזון.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שאמרת, גם אני באה מבית מסורתי ומבחינתנו היה בל תשחית משהו שאני מקיימת עד היום.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי כלבים ואנחנו מאמצים גם כמה חתולים בשכונה כך שכל דבר שאני רואה שהוא בר אכילה, גם אם הילדים שלי לא רוצים, אני יודעת שאני מכניסה את זה למחזור של החיים ואני מעבירה את זה לפיות לא של ילדים ואנשים אלא של בעלי חיים.

אורלי לוי אבקסיס: התחושה שמישהו נהנה מהאוכל, איך הבת שלי אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: לפחות בעלי החיים נהנים מכישורי הבישול שלי כי הילדים פחות אבל נאה דורש נאה מקיים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כאן יכולים לבוא ולשאול את עצמנו כמה מזון בידיעה הולך להשחתה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאני לא מצליחה להבין.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפגשנו עם חקלאים שבאו ואמרו כמה כואב להם הלב והדבר הקשה ביותר לחקלאי הוא לראות את התוצרת שהוא עבד עליה כל כך הרבה זמן מושחתת.

אורלי לוי אבקסיס: היא עוברת למסלול של הטמנה, שריפה, איך שלא תקראו לזה, כדי שמחיר השוק לא ייפול.

אורלי לוי אבקסיס: מחיר השוק היום כנראה הוא הרבה יותר מהמחיר של החיים במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהחקלאי יפוצה במסגרת אותו חוק אבל מכריחים אותו להשמיד את המזון.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני נכנסתי לעובי הקורה, אני גיליתי שמשרד החקלאות עושה את זה שלא על פי דין.

אורלי לוי אבקסיס: כדי לאשר השחתת מזון, יש צורך גם במשרד החקלאות אבל גם משרד הבריאות ואם אינני טועה גם את המשרד להגנת הסביבה, כדי לבדוק ורק מטעמים מאוד מאוד ספציפיים נותנים.

אורלי לוי אבקסיס: היום זה קורה בלי לעבור את המשוכות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, המדינה עוברת על החוק בידיעה כדי להשחית את המזון הזה שיכול היה להביא, אני לא יודעת אם חיים.

אורלי לוי אבקסיס: המועצה לשלום הילד פרסמה אתמול דוח נורא ואיום לפיו כעשרה אחוזים מהילדים אומרים שהם הולכים לישון על בטן ריקה.

אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל כנראה שאנחנו לא נראה את התופעה שראינו בביאפרה.

אורלי לוי אבקסיס: לא נראה כאן ילדים בתת רעב ונראה את הבטן שלהם תפוחה בגלל בעיות בריאות וכל שאר האיברים מאוד צנומים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נראה את המראות האלה כי בסופו של דבר אנחנו נוכל להביא אוכל לפה של האנשים אבל לא אוכל איכותי.

אורלי לוי אבקסיס: היום האוכלוסייה המוחלשת ביותר במדינת ישראל מצליחה לשרוד כשהיא אוכלת לחם וממרחים.

אורלי לוי אבקסיס: נמצא כאן נציג של משרד הבריאות שיאמר לנו כמה זה תורם למצב בריאותו של הילד, להתפתחות הגופנית שלו ולבעיות בריאותיות שיימשכו בעתיד והמדינה תצטרך להוציא עליהן הרבה כסף.

אורלי לוי אבקסיס: זה חלם.

אורלי לוי אבקסיס: מעבר לזה, זאת גם גסות רוח וקור רוח.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יכולה להסביר כי זה קשה להבין את זה שמדובר על כ-19 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: תהפכו את זה עכשיו להרים של אוכל, של פירות, של ירקות, של בשר, של חלב.

אורלי לוי אבקסיס: 19 מיליארד שקלים בשנה מושמדים.

אורלי לוי אבקסיס: אז לא את הכול אנחנו נוכל להציל אבל מה שנוכל להציל, זאת ברכה עבור אותם אנשים שאין להם את היכולת להביא לפה של הילדים שלהם את הביטחון התזונתי, לתת להם את הערכים, את הפירות ואת הירקות כי בימינו לצערי הרב הפירות הפכו להיות מותרות.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא נתפס, זה לא הגיוני, אבל היום כדי לקנות סל ראוי של פירות וירקות, אתה צריך שתהיה לך משכורת נורמלית ולעניים אין את זה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו רואים מצד אחד כמה ילדים עניים יש לפי הדוח של המועצה לשלום הילד, כל ילד שלישי, וכשהצעת החוק באה לתת גם איזושהי רשת ביטחון מבחינה של אחריות וכדומה ובאה להכניס את משרד הבריאות להיות הבודק והרגולטור של הסיפור הזה, אני לא מבינה למה לנו חברי הכנסת אמרו להעביר הצעה טרומית ותוקעים אותנו ולא מעבירים את ההצעה בהמשך.

יעקב אשר: מתי עברה ההצעה הטרומית?

אורלי לוי אבקסיס: עברה כבר לפני כמה חודשים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אינני טועה, לפני יותר מחצי שנה אבל כלום לא זז.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לקיים דיונים בוועדה אבל לא נותנים לנו.

יעקב אשר: באיזו ועדה היא אמורה להיות נדונה?

יעל כהן-פארן: בוועדה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה אמור להיות בוועדת הכלכלה.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שאנחנו צריכים למצוא אכסניה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שכל הצעת חוק שעוברת, מכריחים אותנו חברי הכנסת להגיד שהיא בתיאום עם משרדי הממשלה ולכן אנחנו לא יכולים לקדם אלא אם כן יש תיאום.

יעקב אשר: כן, אבל אפשר להתחיל את התהליך.

אורלי לוי אבקסיס: זאת בדיוק הבמה שאני מתחילה את המריבה ואני לוקחת אותך כשותף.

יעקב אשר: אני חבר ועדת הכלכלה.

יעקב אשר: נבקש מהיושב ראש לבדוק מה הסיבה.

אורלי לוי אבקסיס: להפעיל לחץ כי כל יום כזה שעובר, יש יותר פיות של ילדים רעבים ויש יותר אוכל שנזרק ומושחת, וזה הבסיס של בל תשחית.

אורלי לוי אבקסיס: דבר אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: גם בצה"ל, גם בבתי החולים, גם במוסדות כאלה ואחרים, אני חושבת שאחת המסקנות של הוועדה צריכה להיות שנראה איזה מאותם צעדים שבעצם לקט ישראל ממליצה עליהם יכולים להיות כבר עכשיו הלכה למעשה.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק דיבורים.

אורלי לוי אבקסיס: במשרד האוצר עוד מעט ימסו אותנו גם על דיבורים כי ברגע שאתה מדבר, הם כבר מנטרלים אותך כי אחר כך הם צריכים להביא כסף.

אורלי לוי אבקסיס: יש הגיון מאוד מאוד גדול בכך שחובת הצלת מזון לגופים ממשלתיים ומתוקצבים.

אורלי לוי אבקסיס: זה כסף של המדינה, זה באחריותה, היא לא עושה טובות לאף אחד, זה שלה.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שתרצה, כך יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא המכרזים עם גופים פרטיים, אני לא רואה מי לא יקפוץ על זה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, בעיקר חברות פרטיות רוצות את הכוכבית הזאת שאני גם חברתי וגם אכפת לי מה שקורה בחברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: זה פלוס אדיר שהם ישמחו על כך וכולם יוצאים נשכרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשמח לראות שהפעם אנחנו נצליח לקדם יותר מאשר בפעם הקודמת.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מברך על היום הזה ומברך את היוזמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השתתפתי בשנה שעברה בדיונים ואחרי ההשתתפות יצרנו קשר עם לקט ישראל ולפחות פתחנו שני מקומות בשתי ערים ושם מחלקים מזון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שגם מפה יצאו חברי כנסת או אנשים אחרים שיכולים ליזום ולעזור כך שחלק מהמזון הזה אפשר יהיה להציל אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מברך את אנשי לקט ישראל ויודע שהם גם עומדים במילה שלהם והם עושים את העבודה כמו שצריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה להחמיא יותר מדי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אדבר על כך שהמזון שאפשר להציל אותו, לפחות אני מכיר שלושה סוגים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האחד, כל סחורה שהתוקף שלה עומד לפוג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היא נשארת ברשתות הגדולות, היא הולכת לאיבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר גם לתאם את זה שבוע, עשרה ימים, לפני ואפשר להעביר את זה גם למרכזים האלה כדי שאנשים יוכלו ליהנות מזה כי יכול להיות שהם לא יכולים לקנות את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדובר בכל מיני משקאות וכל סוגי החטיפים או דברים אחרים שהתוקף שלהם ממש עומד לפוג אבל אפשר להציל אותם ולהעביר אותם לאנשים שיוכלו ליהנות מהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדבר השני מתייחס לחקלאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקום לזרוק, במקום לשרוף ולהבעיר, התוצרת יכולה להגיע לאנשים שיוכלו ליהנות ממנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדבר השלישי הוא האוכל המבושל בבתי המלון ואולמות שמחות שאומרים שהם לא יכולים להעביר בגלל השינוע, בגלל האריזה, בגלל הדרך האוכל יתקלקל ואז יבואו אלינו בטענות.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק אמורה לפתור את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדיוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את ההצעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תמכתי בה ואני אתמוך בה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הייתם פונים אלי לפני, הייתי אחד היוזמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בישוב שלי לפחות, ואני מכיר עוד מקומות, באותו לילה באולמות השמחות כאשר מסתיימת השמחה, החתונה, אורזים את האוכל, מעבירים למקרר ובבוקר האוכל מחולק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר גם להציל את האוכל אבל יש לנו בעיה עם המזון שהמדינה מחלקת וזה המזון בבתי הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני דיברתי על זה ויזמתי משהו אבל הוא עוד לא זז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות – על זה דיברתי בישוב שלי – שהגיעו לגני ילדים עם אוכל שהוא פשוט מקולקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חד משמעית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל למה זה קורה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הזכיין במכרז, יש לו את המטבח שלו, הוא מכין את האוכל אבל הוא נמצא די רחוק והרכב שמעביר את המזון הוא לא מתאים, כך שהאוכל מגיע מקולקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היו מקרים שהאוכל הועבר למעבדות והתעקשתי בשאילתה לשר החינוך שהמעבדה תבדוק את האוכל במקום ההגעה ולא במקום בו הוא מוכן.

יעקב אשר: זה לא קשור.

יעקב אשר: זה נושא אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נכון אבל גם בזה צריך לטפל כי אנחנו לא רוצים רק להציל את האוכל אלא אנחנו לא רוצים שהאוכל יגיע מקולקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים גם לשמור על בריאות האנשים ולכן צריך למצוא את נקודת האיזון בין שתי הנקודות.

יעקב אשר: המדינה צריכה במסגרת הפרויקטים של הצהרונים.

יעקב אשר: יש הרבה אוכל שמאוד יכול להיות – ואני יודע את זה – שנשארים עודפים.

יעקב אשר: אמנם זה מגיע לילדים שבדרך כלל נשארים בצהרונים כך שזה מגיע למשפחות שצריכות אותו, אבל גם כאן היה אפשר לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר מקרוב את הצהרונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נכון שזה לא המקום ולא הנושא אבל התשלומים שמבקשים מההורים לשלם הגיעו למצב שהרבה ילדים שהיו רוצים להישאר בצהרונים, לא נשארים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנקודה האחרונה עליה אני רוצה לדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים לראות גם בנושא הזה את המימון הממשלתי מול המתנדבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם שיש הרבה מתנדבים, יש הרבה אנשים שמוכנים, יש לפחות שני מקומות בהם אני הייתי מעורב ועדיין בקשר אתם, יש את המחויבות העצמית של תלמידי כיתה י' ו-י"א שהם מתנדבים, אורזים ומכינים.

אורלי לוי אבקסיס: הם חייבים את זה לבחינות הבגרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אנחנו גם מוצאים להם את המקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חלק, אחרי שסיימו, ממשיכים וזה חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי שהם סיימו את התקופה בה הם חייבים להיות שם, הם ממשיכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם לפי הדת שלנו לא משחיתים ואם אתה מודה על מה שאתה מקבל, זה יישמר וזה גם יגדל.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יעקב אשר: (היו"ר עבד אל חכים חאג' יחיא)

זוהיר בהלול: זה בדיוק מה שרציתי לומר לך.

זוהיר בהלול: זאת לא רק נחלתה של הדת היהודית אלא גם אנחנו מחויבים לא לזרוק אוכל לריק.

זוהיר בהלול: הדוח הזה הוא דוח חשוב מאין כמותו אבל הוא גם מזעזע.

זוהיר בהלול: הוא גם מזעזע בשל שלוש נקודות מרכזיות, אדוני היושב ראש.

זוהיר בהלול: ראשית, אנחנו מדברים על צריכה מוסדית בשיעור 17 אחוזים מסך צריכת המזון בישראל.

זוהיר בהלול: רחמנא ליצלן, איך יכול להיות שהמשרדים השונים – קרי, צה"ל, אולמות אירועים, בתי מלון, מקומות כאלה – לא מסוגלים לווסת את עודף האוכל הזה ולהציל נפשות.

זוהיר בהלול: הנקודה השנייה היא יצירת העודף הזה.

זוהיר בהלול: מדוע בעצם יוצרים עודף.

זוהיר בהלול: אתם כנראה באתם מבית הלל ולא מבית שמאי והלכתם לקולה.

זוהיר בהלול: דיבר חן הרצוג בנימה רחמנית על כך שמחויבים לייצר עודף מזון.

זוהיר בהלול: מה, מדינת היהודים לא יכולה לווסת מזון על פי האומדן המדויק פחות או יותר, פלוס-מינוס?

זוהיר בהלול: למה העודף צריך להיות עד כדי כך מפלצתי?

זוהיר בהלול: הגברת היקרה מדברת על מטמנות, ואולי מטמנות מיוחדות בעתיד לעודף המזון.

זוהיר בהלול: הנקודה השלישית המזעזעת עליהם הצבעתם, אדוני היושב ראש, היא נקודה קריטית.

זוהיר בהלול: אין מדיניות.

זוהיר בהלול: אגב, את לקט ישראל הכרתי דרך אחד היועצים שלי שדיבר דברי הלל עליכם, לפני שהכרתי אתכם אתמול.

זוהיר בהלול: הוא היה שותף בעמותה.

זוהיר בהלול: באמת עם הצריבה התודעתית קיבלתם כבר מעמד רם עוד לפני שהכרתי אתכם.

זוהיר בהלול: כמו שהם מסוגלים לווסת ולעבוד, מדוע הממשלה לא יכולה?

זוהיר בהלול: מדוע זרועות הממשלה הפנומנלית של ישראל אינן מצליחות לבצע מדיניות בסיסית כדי לווסת?

זוהיר בהלול: האתגר מספר אחד של האנושות, אתם יודעים מה הוא?

זוהיר בהלול: לספק מזון לאנושות בעוד עשרים, שלושים שנים.

זוהיר בהלול: זה אתגר מספר אחד בעולם.

זוהיר בהלול: האנושות מתלבטת ואנחנו זורקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד מחמשת המ"מים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המזון.

זוהיר בהלול: כבר עכשיו יש עודף.

זוהיר בהלול: אנחנו מלינים על מה יהיה בעוד שלושים שנים.

זוהיר בהלול: תודה רבה גברתי.

זוהיר בהלול: אני מברך את העמותה ומברך גם אתכם, אתם היוזמים של אחד מהדיונים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו השליחים שלהם כאן בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הדוברים אבל העבודה בשטח, צריך להזכיר את המתנדבים הרבים, את העמותות וכמובן היוזמה שהיא פרי שצמח באיזשהו ראש של מישהו שכנראה הוא קצת מופרע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שראה מה קורה עם המזון.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי ואמר שאת זה הוא צריך להפסיק.

אורלי לוי אבקסיס: הלוואי והיו מופרעים כאן בממשלה שלנו שהיו עושים משהו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מודה לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים רעבים שמקבלים את המזון הזה, הם לא רק שבעים ומפסיקים את הרעב שלהם אלא הם יותר טובים לחברה כי אחרת הם אולי יצטרכו לגנוב ודברים אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים גם להסתכל על הפן השני שהוא גם חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באחד משני המקומות הייתה לי תרומה וזה ברמלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חייב להוסיף שני משפטים על כך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מרכז החלוקה תורם רבות לדו קיום שם כי מהמקום הזה, מהמרכז הזה, מקבלים גם מוסלמים, גם נוצרים וגם יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני ביקרתי שם לפני שבוע והתרשמתי די טוב מהעבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי שהמרכז הזה הוקם, לקט ישראל תורמת אבל באותה עיר אנשים באים ותורמים תוספת ואז מספר האנשים שמקבלים הוא יותר גדול והחבילה שהם מקבלים מגוונת ויותר גדולה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם זה חשוב כי אם מקימים את המרכזים האלה, אנחנו גם תורמים לסביבה וגורמים לאנשים מסביב להתנדב ולתרום.

זוהיר בהלול: זאת מדינת העשירים והעניים.

זוהיר בהלול: מדינת ישראל, אחת המדינות שהפערים בין עשירים לבין עניים הם הפערים הכי מפלצתיים שיכולים להיות.

זוהיר בהלול: המדינה הייתה סוציאל דמוקרטית באחת מהתקופות החשובות שלה.

זוהיר בהלול: אם הייתה ניתנת לאנשים כאן הזכות לזעוק, הם היו זועקים בקול ניחר, אך לעזאזל זה יכול להיות כך במדינה שזורקים כל כך הרבה אוכל שהיה משביע את הרעב של לא מעט אנשים במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברת הכנסת יעל כהן פארן.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אני קודם כל אתחיל בברכות על היום החשוב הזה ובאמת גם ללקט ישראל על הדוח המדהים מבחינת העריכה שלו כך שאפשר להגיע ולהבין בהסתכלות קצרה את הסיפור.

יעל כהן-פארן: אמרתי לכם את זה גם באופן אישי.

יעל כהן-פארן: כל הכבוד.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר באמת מדובר בנושא שיש לו היבטים והשפעות חברתיות רחבות מאוד, לא רק על אוכלוסיות נזקקות.

יעל כהן-פארן: כולנו נאנקים תחת יוקר המחיה כך שזה גם מעמד הביניים.

יעל כהן-פארן: אם היינו מסתכלים על כמה מזון אנחנו זורקים, כל משפחה בישראל לא רק מי שאין לה את הנגישות למזון, כל משפחה בישראל זורקת כל כך הרבה מזון וקונה דברים מיותרים שבסופו של דבר נזרקים.

יעל כהן-פארן: זה מתחיל שם.

יעל כהן-פארן: זה מתחיל מהמודעות הציבורית.

יעל כהן-פארן: יום כזה בהחלט נועד גם להעלות את המודעות הציבורית אבל אנחנו גם צריכים לראות איך פועלים ברמה הלאומית כדי להביא לזה שלכולם תהיה את המודעות לכך שלא צריך לצרוך כל כך הרבה כדי לזרוק בסוף חצי.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר זה יוקר המחיה.

יעל כהן-פארן: מה יותר יוקר מחיה מהדברים האלה?

יעל כהן-פארן: דיברה כאן אלונה על ההשפעות הסביבתיות ואני רוצה לציין, וזה גם מצוין בדוח שלכם, שההשפעות הן אדירות גם ברמה של זריקת המזון ואם אנחנו מטפלים בפסולת הזאת, דבר שעולה לנו הרבה כסף, וגם בסופו של דבר יש כאן תובלה מיותרת, השקעות בגידולים שבסוף נזרקים, לא יודעת אם חצי מהם אבל עשרים אחוזים מהם.

יעל כהן-פארן: לכל דבר כזה יש השפעה סביבתית ואם אנחנו נמצא את הדרך להביא לניצול נכון של המשאב הזה, נקטין את ההשפעות הסביבתיות של כל המשאבים שכרוכים בייצור מזון, בחקלאות וכולי.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לראות אם אפשר לרדת לכמה פסים פרקטיים.

יעל כהן-פארן: אני מבינה שהצעת החוק היא אחת הדרכים.

יעל כהן-פארן: בואו נדבר על קרן הניקיון אותה הזכירה אלונה.

יעל כהן-פארן: אתמול היה אמור להיות דיון אבל בגלל מחלת היושב ראש הוא נדחה.

יעל כהן-פארן: עכשיו יש הצעת חוק של המשרד להגנת הסביבה על קרן הניקיון.

יעל כהן-פארן: היום הולכים להחיל כך שחלק מהתקציב שלה יכול להיות מופנה לדברים נוספים.

יעל כהן-פארן: אגב, בעיני זה בסיס התקציב, הטיפול במזון כי באמת מפחית מיידית.

יעל כהן-פארן: זה לא מהדברים הנוספים בעיני אבל כאן המקום לדון בזה, בחוק החדש להכניס את זה, אם זה לתוך הבסיס של הטיפול בפסולת והפחתת הפסולת ואם זה בדברים הנוספים המיוחדים שהיום בהצעת החוק רוצים להעביר.

יעל כהן-פארן: זאת קרן עם המון כסף שרק מחפשת איך לעשות ואיך להביא פתרונות.

יעל כהן-פארן: מדובר במעל מיליארד טון פסולת אורגנית.

יעל כהן-פארן: היום אין איך לנצל אותה, אז אם אפשר, בואו נפחית אותה.

יעל כהן-פארן: אם מה שצריך כדי להציל אותה אלה 800 מיליון שקלים, אולי לא הכול מקרן הניקיון אבל איזשהו חלק.

יעל כהן-פארן: הדבר השני נוגע לכל הצריכה המוסדית, החיסכון או האפשרות להיות בקשר עם עמותות ולהציל את המזון.

יעל כהן-פארן: זה משהו שאני באמת לא יכולה להבין.

יעל כהן-פארן: אולי רק בנושא הזה צריכה להיות הצעת חוק כי זה משהו שהוא בבסיס.

יעל כהן-פארן: ממש בבסיס.

יעל כהן-פארן: 17 אחוזים מהצריכה לפי הדוח של לקט רק מהצריכה המוסדית נזרקים.

יעל כהן-פארן: אם אני מצטטת, אלה 175 אלף ארוחות ליום רק מהצריכה המוסדית שנזרקת.

יעל כהן-פארן: המספר הזה פשוט מדהים אותי.

יעל כהן-פארן: אני בהלם.

יעל כהן-פארן: באמת, כל הכבוד שהצגתם את זה כל כך ברור.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת כמה זוכרים אבל כשאנשים היו הולכים לשוק או לחנויות ירקות, תמיד יש אזור או מתחת לדוכנים בו יש סוג ב'.

יעל כהן-פארן: זה בדיוק הצלת מזון.

יעל כהן-פארן: זה בדיוק לתת ירקות ופירות למי שהיום לא יכול לאפשר אותם לעצמו אבל היום זה לא קיים כי ברשתות המזון לא רוצים להוציא את העגבניות שהן קצת רכות ולכן הם מעיפים אותן והן הולכות לפח.

יעל כהן-פארן: אולי אפשר למצוא דרך, אולי גם בחקיקה או באיזושהי תקנה של משרד הכלכלה, לחייב את רשתות השיווק להציג פירות וירקות מסוג ב'.

יעל כהן-פארן: לא מתוך מטרה להרעיל אנשים, חס וחלילה, אלא באמת אפשר למכור את זה.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: שהם ישלחו את זה להצלת מזון.

אורלי לוי אבקסיס: למה שיעשו על זה כסף?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים לתת לרשתות המזון עוד סיבה.

יעל כהן-פארן: אבל זה נזרק.

אורלי לוי אבקסיס: במקום לזרוק, שיחכה שם בחוץ איזשהו מכל שם יניחו את הדברים ומישהו יבוא ויאסוף את זה.

יעל כהן-פארן: בסדר גמור.

יעל כהן-פארן: היום זה לא קיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא קיים.

יעל כהן-פארן: צריך למצוא את הפתרון.

יעל כהן-פארן: למה זה לא קיים?

יעל כהן-פארן: כי הכי קל לזרוק.

יעל כהן-פארן: מה, להתחיל להתקשר אליהם?

יעל כהן-פארן: יבואו או לא יבואו, יצטרכו לשמור את זה במחסן.

יעל כהן-פארן: כל השיקולים הלוגיסטיים האלה – תמכרו את זה בשקל כך שאנשים יוכלו לקנות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה על הדיון.

יעל כהן-פארן: אי אשמח לשתף פעולה ולקדם את הנושא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משה בר.

<משה בר: אני מודה ליושב ראש ולחברי הכנסת.

<משה בר: אני יושב ראש עמותת תנו יד לחירש ונכים למען נכים.

<משה בר: אני רוצה לקלקל קצת את השמחה עם לקט ישראל.

<משה בר: אני פניתי ללקט ישראל וביקשו ממני את כל המסמכים של העמותה אבל אמרו לי שלא מגיע לי לקבל עבור הנכים שלי.

<משה בר: אני חושב שלא רק לקט ישראל צריכה את המזון אלא עוד גופים צריכים לקבל מזון ולחלק אותו.

<משה בר: הם לא יכולים להיות השליטים היחידים במדינה.

<משה בר: הם אפילו לא החזירו לי את המסמכים שהעברתי אליהם.

<משה בר: אולי הם משתמשים במסמכים שלי כדי לקבל דברים מהמדינה.

<משה בר: אני פניתי לשר החקלאות עת הוא נבחר לתפקידו.

<משה בר: יש לו עודפי מזון בחקלאות.

<משה בר: ביקשתי.

<משה בר: עושים מאתנו צחוק.

<משה בר: לא עונים לנו ולא שום דבר ואנחנו לא מקבלים אלא המוצרים נזרקים.

<משה בר: אותו דבר עם החקלאים.

<משה בר: אני אומר שחקלאי שזורק, הוא לא צריך לקבל שום פיצוי.

<משה בר: רק אם הוא ייתן, הוא יקבל פיצוי.

<משה בר: תעשיית המזון בשדה התעופה.

<משה בר: נזרקות אלפי מנות ביום, מנות סגורות.

<משה בר: פותחים אותן וזורקים אותן לזבל.

<משה בר: יכלו להאכיל עשרות משפחות במדינה.

<משה בר: אני מודה לכם מאדו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה ממש זועק את זעקת כולנו כי אנחנו לא רוצים לראות מזון שנזרק.

<משה בר: זה כואב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אנחנו מתכנסים כאן ומנסים לשנות דברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פנינה בן דוד.

<פנינה בן דוד: אני מהתאחדות המלונות.

<פנינה בן דוד: לפני כשנה הייתי כאן בדיון.

<פנינה בן דוד: אנחנו כל כך מזדהים גם באופן אישי וגם כארגון עם כל הדברים שנאמרים כאן.

<פנינה בן דוד: באמת הייתה הצעת החוק שמאוד תמכנו בה כי אנחנו סבורים שהצעת החוק הזאת תאפשר, לפחות מהבחינה שלנו, לעוד הרבה בתי מלון לתרום מזון.

<פנינה בן דוד: כמו שאתם יודעים, בבתי מלון יש הרבה מזון שנשאר.

<פנינה בן דוד: היום כבר יש ניסיון כי גם לקט ישראל יאמרו לכם וגם ארגון לתת.

<פנינה בן דוד: יש כמה רשתות שלקחו את הסיכון, הם יודעים מי זאת לקט ישראל ולאט לאט התחילו לעבוד וראו שהם באמת מאוד שומרים על הנושא של ההובלה ושהכול יישאר טרי ולא מקולקל עד שיגיע למען הסופי.

<פנינה בן דוד: הם לקחו את הסיכון.

<פנינה בן דוד: אבל יש כאלה – ואלה בעיקר מלונות בודדים – שהם חוששים ולכן יש כאן

<פנינה בן דוד: שוק מאוד גדול של מזון שיכול לעזור.

<פנינה בן דוד: כל אחד כאן מבין ומזדהה ויודע כמה זה חשוב, מדברים ומדברים אבל בסופו של דבר זה לא עובר.

<פנינה בן דוד: כשראיתי את הצעת החוק, אמרתי שזה עניין שיעבור אוטוטו וזה היה כבר לפני שנה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: תביני כמה אנחנו מתוסכלים מזה שאנחנו מביאים את הכול ובסוף גם לא נותנים לנו תשובות למה לא מקדמים את הצעת החוק.

<פנינה בן דוד: נכון.

<פנינה בן דוד: הבוקר שאלתי למה זה תקוע.

<פנינה בן דוד: זה פשוט לא מובן כי הצעת החוק הזאת לא באה סתם ואומרת תנו ואין אחריות.

<פנינה בן דוד: הצעת הזאת אומרת שההובלה תהיה בתנאים נאותים וכולי.

<פנינה בן דוד: אם יש את כל הבלמים ואפשר אולי להכניס עוד כמה בלמים שבאמת יוודאו שהמזון מגיע בסדר, גם כאזרחית המדינה, כולנו כאן יושבים ותמהים למה זה לא עובר.

<פנינה בן דוד: את השאלה אני לא יודעת למי צריך להפנות אבל כנראה יש משרדים מסוימים שתוקעים את זה ואני שואלת למה.

<פנינה בן דוד: (היו"ר יעקב אשר)

יעקב אשר: תודה רבה.

<איציק שחר: אני בעלים של חברה בסקטור הפרטי שעוסקת בנושא של טיפול בפסולות מזון.

<איציק שחר: אנחנו עושים את זה מאז 2005 בדרום במפעל שהוקם, גם קצת מתוך ציונות וגם מתוך יוזמה עסקית.

<איציק שחר: זה סטרט-אפ תעשייתי שמטפל בפסולות מזון לצורך ההפרדה שלהם מהמרכיב האורגני, מהלא אורגני, כדי שבסופו של דבר זה לא יגיע למטמנה.

<איציק שחר: אנחנו היום מטפלים בכל חודש באלפים רבים של טונות שמגיעים אלינו למפעל ועוברים את הטיפול הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מאיפה הם מגיעים?

<איציק שחר: הם מגיעים ממפעלים, בעיקר מהשוק התעשייתי, אבל אנחנו עכשיו מקימים גם מערכים שמסוגלים לטפל בפסולות מזון ממרכזי הסעדה וכולי, מה שלא מוקצה למטרה המקודשת שהחברים מלקט ישראל דיברו עליו.

<איציק שחר: אני יכול להגיד שאנחנו עושים את היוזמה הזאת מאז 2005 ואנחנו נתקלים בכל צעד ושעל בבעיות מאוד מאוד קשות שמוצבות על ידי גורמים שהם הגורמים שאמורים להיות אלה שהכי רוצים לקדם את זה.

<איציק שחר: יש הרבה מאוד חסמים בהיבט הרגולטורי של הרבה מאוד גורמים גם ברמת השלטון המקומי וגם ברמה של השלטון הממשלתי.

<איציק שחר: כדי לא לדבר בסופרלטיבים, אני רק אתן מספר דוגמאות.

<איציק שחר: נושאים של תכנון ובנייה, כולם רוצים מחזור.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: אבל אנחנו מסיטים את הדיון למקום אחר.

אורלי לוי אבקסיס: מתוך מה שהגיע אליך, הכמויות של האוכל האורגני וכולי, אתה רואה שם דברים שאפשר היה להציל, שראויים למאכל?

<איציק שחר: בעיקרון אני מקבל את המזון אחרי שהגורמים פסלו אותם למאכל.

יעקב אשר: זה שווה דיון אבל לא בישיבה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו נצליח, הוא יהיה בבעיה.

<איציק שחר: ממש לא.

<איציק שחר: יש מקום לכולם.

יעקב אשר: תודה רבה לך.

יעקב אשר: אני רוצה לסכם את הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: אולי למשרד החקלאות יש משהו לומר.

יעקב אשר: אני מבין שאנשי לקט ישראל צריכים לצאת לעוד ועדה.

<גידי כרוך: רק להגיד תודה לחברי הכנסת שמובילים את הצעת החוק הזאת.

יעקב אשר: כן, אבל אני אשמח שהתודה תהיה כשנוכל להעביר אותה.

יעקב אשר: מגיעה להם תודה על מה שהם עשו עד עכשיו.

<גידי כרוך: מגיעה להם גם תודה על מה שהם עושים עד היום.

יעקב אשר: אולי התייחסות קצרה מאוד של משרדי הממשלה, למי שיש התייחסות.

<רותם שמאי: המשרד להגנת הסביבה.

<רותם שמאי: אני רואה עין בעין את כל הדברים כמו שהציגו יפה מאוד בלקט ישראל, את הדברים של אלונה וחברי הכנסת.

<רותם שמאי: אין ספק שבזבוז מזון הוא בעיה סביבתית כפול שלוש לפחות.

אורלי לוי אבקסיס: אני ניסיתי לגייס אתכם בעת כהונת השר גבאי.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי אצלכם במשרד בישיבה מאוד מאוד גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: ניסינו להעביר את הנושא ואמרתי שזה המשרד הרלוונטי.

אורלי לוי אבקסיס: התקדמתם עם זה?

<רותם שמאי: המשרד עושה דברים בשנתיים האחרונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את רוצה שהיא תגיד לך מי עדיף, השר הקודם או השר החדש.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: היינו שם והייתה תכנית עבודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני ישבתי שם עם המנכ"ל והסמנכ"ל.

<רותם שמאי: יש דברים שקורים אבל אני לא אציין את כל הרשימה שכן עשינו כי מדובר בדברים שונים כמו עיסוק בתאריכי תפוגה, במחקרים, בבדיקות לגבי מה שקורה בעולם, תו ירוק למסעדות ובתי קפה עם כל היבטי צמצום המזון.

<רותם שמאי: משרד החקלאות לקח איזושהי הובלה על הנושא של תכנית לאומית לבזבוז מזון ואנחנו משלבים ידיים.

יעקב אשר: יש איזשהו שולחן עגול של המשרדים האלה, המשרד שלכם עם החקלאות?

יעקב אשר: תכף נגיע למשתמש הקצה שהוא משרד הרווחה.

<נעמי בק: התייחסות מאוד מהירה של משרד החקלאות.

<נעמי בק: אנחנו בתהליכים של גיבוש תכנית לאומית למניעת בזבוז מזון.

<נעמי בק: אנחנו מצטרפים לכל מה שנאמר כאן.

<נעמי בק: לקחנו מאוד ברצינות את הממצאים של דוח לקט מהשנה שעברה ואת דוח מבקר המדינה ואנחנו רוצים שכלי המדיניות שאנחנו מציעים יהיו ישימים ואפקטיביים.

<נעמי בק: במסגרת הזאת אושר לנו תקציב להשיק פיילוט בשני גידולים מרכזיים, מלפפון ועגבנייה.

<נעמי בק: משרד החקלאות משלם את עלויות הקטיף כדי שעודפי תוצרת יועברו לנזקקים, לתרומות.

יעקב אשר: מתי אתם אמורים לסכם את הדברים או מתי הפיילוט יתחיל?

<נעמי בק: הפיילוט אמור להתחיל בחודש מרץ.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה ויכול להיות שהיא שאלת תם כמי שלא מבין בנושא.

אורלי לוי אבקסיס: אתם הרי משמידים פירות וירקות שלא נראים טוב כי היה להם איזשהו וירוס ולא בגלל שהם לא אכילים או שהם עלולים להוריד את מחיר השוק וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתם משמידים את זה, בכל מקרה אתם הרי קוטפים את זה לפני כן, מה קורה?

<נעמי בק: אין יותר השמדות.

אורלי לוי אבקסיס: נעצרו ההשמדות?

<נעמי בק: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם מטפלים בזה?

יעקב אשר: איך אתם נפטרים מהסחורה?

<נעמי בק: זה בדיוק מה שאנחנו מנסים לעשות עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מנסים לעשות את זה לגבי מלפפונים ועגבניות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל חוץ מהמלפפון והעגבנייה, יש עוד המון פירות וירקות.

יעקב אשר: אני רוצה להזכיר לך שאת מדברת עם משרד ממשלתי.

יעקב אשר: זה צריך ללכת בהדרגה, לאט לאט.

יעקב אשר: אי אפשר להטיל עליהם את כל הפירות והירקות.

יעקב אשר: נחכה לפיילוט ונראה.

יעקב אשר: משרד הרווחה.

יעקב אשר: אתם משתמשי הקצה.

יעקב אשר: אתם הייתם צריכים להיות היוזמים, הדוחפים והלוחצים כי בסופו של דבר האוכל אמור לשרת את הקליינטים שלכם.

<יוכבד אילוז: נכון.

יעקב אשר: מה אתם עושים?

<יוכבד אילוז: המשרד נכנס למיזם לביטחון תזונתי.

<יוכבד אילוז: לקט הוא שותף במיזם.

<יוכבד אילוז: המיזם הוא כפיילוט ב-36 ישובים.

<יוכבד אילוז: הוא התחיל בינואר, החודש, ל-11 אלף משפחות שיקבלו מלקט ארבעים קילו של פירות וירקות כל חודש.

<יוכבד אילוז: הזכיין של המכרז שהוביל את חלוקת כרטיסי מזון ומזון מוצל יבש, הבנתי שהוא חתם עם לקט.

יעקב אשר: אלה פרטים קטנים וחשובים, אולי גם גדולים, אבל אני שואל על העמדה שלכם לגבי הצעת החוק שכרגע לא התקדמה.

יעקב אשר: אתם מכירים אותה?

<יוכבד אילוז: כן.

<יוכבד אילוז: המשרד בעד הצעת החוק.

<יוכבד אילוז: אנחנו מפעילים גם את הפרויקט של מסגרות הזנה, בתי תמחוי, שהם באמת בבעיה עם נושא עודפי מזון ועודפי מנות מבושלות.

יעקב אשר: לא היו לכם הסתייגויות או התנגדות לחוק.

<יוכבד אילוז: לא שידוע לי.

יעקב אשר: אפשר לבקש בקשה נוספת מהמשרד?

יעקב אשר: שגם תהיו גורם לחץ ביחד אתנו בעניין הזה.

יעקב אשר: אם יצא מכתב של משרד הרווחה, אם יצא מכתב של השר – שאין לי ספק, כמי שמכיר אותו שהוא איש רגיש מאוד לנושאים הללו – לגורמים הרלוונטיים בעניין שהוא בנוסף ללחץ שלנו, זה יכול להשפיע מאוד.

יעקב אשר: תארי לעצמך מה אורלי לוי תעשה כשיהיה לה מכתב של שר הרווחה שכותב ליושב ראש הוועדה כמה זה חשוב להביא את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אם יהיה את המכתב של שר הבריאות ליצמן שאומר כמה זה חשוב, נוכל לעשות מהפכה.

<מיקי ברנדל: אם כולם בעד, מי מתנגד?

יעקב אשר: זה מה שאני מנסה לדעת.

יעקב אשר: אלה שמתנגדים או לא תומכים, הם גם לא מגיעים לישיבות האלה.

<יוכבד אילוז: זאת באמת הנקודה שאני רוצה להתייחס אליה.

<יוכבד אילוז: המשרד מתקצב את עמותת לתת בארבעה מיליון שקלים בנושא של עודפי מזון.

<יוכבד אילוז: הוא משנע לישובים ולעמותות שזקוקות לזה.

<יוכבד אילוז: אנחנו מדברים על חלוקה בפסח של 500 אלף ראשי בתי אב שמקבלים סל מזון שהוא מורכב גם מהסיוע של לקט ועמותת לתת.

<יוכבד אילוז: מאחר והתקציב הוא מוגבל, אנחנו מוגבלים גם במתן.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: הקטע של משרד האוצר עליו דיברתי הוא לאו דווקא תקציב אלא גם ענייני הרגולציה, שזה גם משרד האוצר וגם משרד המשפטים כמובן.

יעקב אשר: אני רוצה לסכם.

יעקב אשר: קודם כל, אני מודה לחברי הכנסת על היוזמה, מודה ללקט ישראל על התכלול של הדברים ועל הצגת הדוח החשוב הזה.

יעקב אשר: אני שמח שמשרדי הממשלה גם עושים שימוש בדוח הזה.

יעקב אשר: אני רוצה לומר שהמדינה חייבת להגיע למצב שבו יהיה מתכלל אחד לנושא הזה, שיתכלל את כל הרצון הטוב עם האספקטים האלה עליהם דיברנו היום.

יעקב אשר: הדבר הכי חשוב הוא להתאים את הרגולציה.

יעקב אשר: שהרגולציה תעבוד למען הדבר הזה ולא נגד הדבר הזה.

יעקב אשר: שלא תתקע את הדבר הזה.

יעקב אשר: אני גם פונה לפקידים של המשרדים הללו ומבקש מהם לחשוב מחוץ לקופסה.

יעקב אשר: זאת אומרת, הרבה פעמים משרד האוצר או משרדים אחרים יושבים וחושבים איך חוסכים כסף למדינה.

יעקב אשר: לדעתי יש כאן

יעקב אשר: חיסכון עצום בסופו של דבר גם בכסף, חיסכון עצום אולי אפילו בחיי אדם או לפחות באיכות החיים של האנשים האלה וגם זה דבר לו יש חשיבות גדולה.

יעקב אשר: אני אבדוק עם יושב ראש ועדת הכלכלה, שאני מבין שהצעת החוק נמצאת לפתחו, ואני אזום בעזרת השם דיון קרוב בוועדת הכלכלה כדי לקדם את הצעת החוק החשובה הזאת.

יעקב אשר: אני מודה לכולם.

יעקב אשר: בהצלחה לכם.

יעקב אשר: הערבות ההדדית הזאת היא הכוח שלנו.

יעקב אשר: תודה.