ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 425, 2017-01-17 13:08

שולי מועלם-רפאלי: צהרים טובים.

שולי מועלם-רפאלי: יום שלישי שנאמר בו פעמיים כי טוב, י"ט בטבת התשע"ז, 17 בינואר 2017, השעה 13:08 ואני פותחת את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מציינים בכנסת ימים מיוחדים והיום אנחנו במסגרת יום לעידוד הצלת עודפי מזון, אותו עורכים ומובילים חברי הכנסת יחד עם ארגון לקט ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: זו לנו השנה השלישית שמתקיים היום הזה.

שולי מועלם-רפאלי: התקיימו דיונים בוועדות נוספות ובשעה 2:00 כולכם מוזמנים לאולם ירושלים לכנס מסכם ובעצם נותן לנו עוד אמביציה ועוד אנרגיה עד השנה הבאה, אז נתכנס כאן שוב, לעשות את הדבר הגדול הזה שנקרא הצלת מזון שנראה לי שבכל פן שאנחנו מסתכלים עליו, הוא מעשה טוב.

שולי מועלם-רפאלי: הוא מעשה טוב בחסד שזה עושה, הוא מעשה טוב בזה שאנחנו שומרים על הסביבה שלנו, הוא מעשה טוב בזה שאנחנו מגייסים עוד ועוד אנשים להתנדב בלקט או בארגונים שמהם מצילים את המזון כמו צה"ל, בתי מלון, אולמות אירועים, והכול נעשה בתוך גבולות מאוד ברורים של כבוד למי שמקבל את המזון הזה.

שולי מועלם-רפאלי: המזון תמיד יתקבל באופן הכי בריא, חוקי ומכבד.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכל החיים שלנו כאן, בכלל כבני אדם ובטח במדינת ישראל, הם חיים של ערבות הדדית.

שולי מועלם-רפאלי: הונח היום לפנינו הדוח הלאומי של 2016 שמדבר על אובדן מזון והצלת מזון בישראל, שכמו שאמרתי יש לו גם היבטים כלכליים, גם היבטים חברתיים וגם היבטים סביבתיים.

שולי מועלם-רפאלי: ברשות חברי הכנסת אוסאמה סעדי ודוקטור עבדאללה אבו מערוף, אני אבקש שנתחיל מהצגת הדוח על ידי אנשי לקט ישראל ורק אחר כך התייחסויות של חברי הכנסת ושל אנשים נוספים.

שולי מועלם-רפאלי: מי שמבקש לדבר, יפנה לענת מנהלת הוועדה שאנחנו זוכים שהיא יושבת אתנו גם בדיון הזה.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, מר גידי כרוך, חבר ומוביל את כולנו בדרך הטובה הזאת.

<גידי כרוך: תודה רבה גברתי היושבת ראש.

<גידי כרוך: קודם כל, אני מתנצל על האיחור אבל היינו בוועדת הפנים.

<גידי כרוך: אני רוצה לפתוח ולהודות לארבעת חברי הכנסת שמובילים את היום הזה זו השנה השלישית, לך כמובן, לחברת הכנסת אורלי אבקסיס לוי, לחבר הכנסת חיליק בר ולחבר הכנסת אורי מקלב שבאמת עוזרים ותומכים גם בימים האלה אבל גם בחוק לעידוד הצלת מזון.

<גידי כרוך: ברשותך, הייתי רוצה לחלק את הדברים שלנו לשלושה חלקים.

<גידי כרוך: חן הרצוג, עמיתים מ-BDO, שערכו את הדוח, יציג את הנתונים עצמם ואני אדבר על הנושא של מדיניות ומה קורה בשטח.

<גידי כרוך: נמצא אתנו כאן גם חבר הוועד שלנו אבי הוכמן, מנכ"ל ה-ISS שידבר על ההיבטים שלו פי שהוא רואה את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אני אתן אחר כך את רשות הדיבור גם לגברת אילנית רפאלי שתספר לנו על הפרויקט בתוך בית הספר בו היא אחראית על זה.

<חן הרצוג: צהרים טובים.

<חן הרצוג: אני הכלכלן הראשי של חברת הייעוץ BDO שערכה את הדוח יחד עם לקט ישראל.

<חן הרצוג: הנתונים של הדוח הם מדהימים.

<חן הרצוג: בשנה האחרונה הלך לאיבוד בישראל מזון בשווי 19.5 מיליארד שקלים.

<חן הרצוג: שליש מהיקף ייצור המזון בישראל, 1.7 אחוז מהתוצר הלאומי בעצם יורד לטמיון והולך לפח.

<חן הרצוג: 2.4 מיליון טון מזון בשנה.

<חן הרצוג: אנחנו נמצאים במציאות של אבסורד כלכלי וחברתי.

<חן הרצוג: מצד אחד יש לנו 18 אחוזים מהאוכלוסייה שנמצאים בתנאי אי ביטחון תזונתי ומצד שני מזון בשווי של 19.5 מיליארד שקלים יורד לטמיון כשהניתוח שלנו מראה שאילו היינו יודעים להציל פחות מעשרים אחוזים מהיקף המזון האבוד, בעצם היינו יודעים להשלים את כל פער הצריכה של אי הביטחון התזונתי ולפתור את הבעיה הזאת.

<חן הרצוג: לכן יש כאן עיוות ובעיוות הזה אנחנו רואים איוולת וזאת איוולת משלושה היבטים - גם כלכלית, גם חברתית וגם סביבתית.

<חן הרצוג: זאת איוולת כלכלית כיוון שהיתרון הכלכלי בהצלת מזון, אנחנו בעצם לוקחים פסולת והופכים אותה למשאב.

<חן הרצוג: כל שקל שמושקע בהצלת מזון יכול להציל מזון ששווה 3.6 שקלים.

<חן הרצוג: כלומר, יש כאן פעילות כלכלית כדאית בפני עצמה לקחת פסולת ולהפוך אותה למוצר ששווה פי 3.6.

<חן הרצוג: רק על הבסיס הכלכלי כבר היה כדאי לנו לעשות את זה.

<חן הרצוג: יש כאן את ההשפעה הסביבתית כי תהליך הייצור והגידול וההובלה של המזון הוא תהליך שמזהם.

<חן הרצוג: מזון שהלך לאיבוד, מזון שהצלנו, הוא אמצעי לייצור מזון ללא ההשפעות הסביבתיות של ייצור מזון.

<חן הרצוג: לקחת פסולת שההטמנה שלה הייתה גורמת נזק סביבתי ולהפוך אותה לתועלת.

<חן הרצוג: הדבר השלישי הוא היתרון החברתי כיוון שבעצם יש כאן אמצעי לצמצום פערים ובישראל, מכל מדינות העולם, היינו צריכים להיות המדינה הראשונה בעולם שמקדמת הצלת מזון כי מצד אחד אצלנו רמת אי השוויון היא מהגבוהות בעולם המערבי, ומצד שני משקל ההוצאה על מזון מתוך סל ההוצאה המשפחתית כאן בישראל הוא מהגבוהים במדינות ה-OECD.

<חן הרצוג: אנחנו מוציאים 16 אחוזים מסל הצריכה שלנו על מזון.

<חן הרצוג: בארצות הברית אלה רק שישה אחוזים.

<חן הרצוג: לכן בישראל האפקטיביות החברתית של מדיניות הצלת מזון גבוהה פי שלוש מאשר במדינות אחרות.

<חן הרצוג: בעוד שמדינות אחרות בעולם אימצו ומאמצים מדיניות לאומית להצלת מזון, אנחנו נמצאים בנקודה שאנחנו היום, שנתיים אחרי שמבקר המדינה התריע על כך שאין מדיניות לאומית, במצב בו עדיין אין מדיניות לאומית, אין הכוונה והדבר זועק במיוחד לשמים בהקשר שהוא נבחן השנה בדוח לעומק, נושא אובדן המזון המבושל במטבחים המוסדיים.

<חן הרצוג: במטבחים המוסדיים, בבתי המלון, באולמות האירועים, בצבא, במשטרה.

<חן הרצוג: בבתי החולים ובכל אותם מקומות שיש מזון מבושל מרוכז, הולכים לאיבוד כל שנה 64 מיליון ארוחות.

<חן הרצוג: שווה ערך ל-1.1 מיליארד שקלים, מזון מבושל איכותי ואני לא מדבר על מזון שהגיע לצלחות אלא על מזון שנשאר במטבח ובעצם ניתן היה להאכיל אתו כל יום 175 אלף אנשים.

שולי מועלם-רפאלי: הרבה פעמים אנחנו נתקלים, עת אנחנו מדברים על החוק שאנחנו מנסים לקדם, ובדיוק בנקודה הזאת אני מבקשת לעצור אותך.

שולי מועלם-רפאלי: הרבה פעמים אנשים טועים לחשוב שאנחנו מבקשים להציל מזון שנשאר על השולחנות.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: כשדיברתי קודם על הכבוד שאנחנו רוחשים למי שיקבל את המזון הזה, זאת הייתה הכוונה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים על מזון שאפילו לא הוציאו אותו אל השולחנות במקומות בהם יש אוכל מרוכז או מטבחים מרוכזים.

<חן הרצוג: בדיוק כך.

<חן הרצוג: רק לכך אנחנו מתייחסים, למזון שבעצם לא יצא.

<חן הרצוג: השאלה הראשונה שיכולה להישאל היא למה בכלל יש את הבזבוז הזה, למה בישלו את המזון הזה מלכתחילה, אבל ניתוח כלכלי שלנו מראה שבסופו של דבר אין ברירה.

<חן הרצוג: כיוון שאנחנו לא מוכנים לסבול מצב של מחסור במזון, כיוון שיש חוסר ודאות אינהרנטי גם במטבח הצבאי, גם בבתי המלון, גם באירועים, לא באמת יודעים כמה אנשים יגיעו למטבח ואנחנו לא מוכנים שיבוא חייל ויגידו לו שאין לו מזון ואנחנו לא יודעים מי ילך לשבת – אי אפשר לעבוד לפי הממוצע.

<חן הרצוג: חייבים בעצם לתכנן את המטבחים לפי רמת התפוסה הצפויה המרבית ולכן המשמעות היא שבכל יום ויום יהיו עודפים ונכון שיהיו עודפים כי אנחנו לא מוכנים לסבול מחסור במזון.

<חן הרצוג: לכן הבעיה היא לא עצם קיומם של העודפים אלא האיוולת והמחדל הוא שהעודפים האלה בעצם מושלכים לפח ומושמדים והופכים להיות זיהום סביבתי במקום להיות מוצלים ומועברים לנזקקים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

<גידי כרוך: אני רוצה להוסיף כמה מלים לגבי המדיניות ולגבי הפעילות של לקט ישראל.

<גידי כרוך: אני אתייחס גם לדוח.

<גידי כרוך: אחד הנתונים המעשיים בדוח שאפשר לראות אותו הוא שבעצם שווי אי הביטחון התזונתי – אם אפשר לתת לזה שווי – הוא שלושה מיליארד שקלים בשנה.

<גידי כרוך: זאת אומרת, אם היינו רוצים לספק לכל האזרחים שצריכים עזרה במזון במדינת ישראל, היינו צריכים להשקיע שלושה מיליארד שקלים ולקבל שלושה מיליארד שקלים של מזון.

<גידי כרוך: יש כאן שתי נקודות מעניינות.

<גידי כרוך: קודם כל – אני אולי חוזר על מה שחן אמר – בהצלת מזון יש מינוף.

<גידי כרוך: אנחנו מראים מינוף של כמעט אחד לארבע.

<גידי כרוך: זאת אומרת, על כל שקל שמשקיעים בפעילות הצלת מזון בלקט ישראל, מקבלים ארבעה שקלים של מזון באופן כולל.

<גידי כרוך: זאת אומרת שבעצם שלושה מיליארד השקלים האלה, אם היו מנסים לפתור את הבעיה של אי ביטחון תזונתי, היינו צריכים רק כ-800-810 מיליון שקלים.

<גידי כרוך: זאת אומרת, יש כאן היבט כלכלי מאוד מאוד משמעותי לפתרון זול יותר עבור המדינה של אי ביטחון תזונתי.

<גידי כרוך: מעבר לזה, אם מסתכלים על הצד השני, אנחנו מדברים כאן על 19.5 מיליארד שקלים שווי המזון שהוא בעצם אובדן המזון אבל צריך להבין שזה הכללי.

<גידי כרוך: בר הצלה, זאת אומרת אוכל שאפשר לאכול, אנחנו מעריכים אותו בכשמונה מיליארד שקלים, שזה 1.2 מיליון טון.

<גידי כרוך: מצד אחד אנחנו אומרים שאנחנו זורקים לפח מזון שהיינו יכולים לאכול בשמונה מיליארד שקלים, אבל אי הביטחון התזונתי הוא "רק" שלושה מיליארד שקלים.

<גידי כרוך: זאת אומרת, יש כאן פי שלוש מצאי של כסף או של מזון או שווי של מזון שאנחנו זורקים לפח מבלי לפתור את הבעיה.

<גידי כרוך: אסור שנהיה תמימים ונחשוב שהצלת מזון יכולה לפתור את כל הבעיות.

<גידי כרוך: אנחנו לא בתחרות מיס יוניברס כשפותרים את בעיות העולם אבל אפשר כאן בהחלט לתת תיקון מאוד מאוד משמעותי לאי ביטחון תזונתי באמצעות הצלת מזון.

<גידי כרוך: על שולחן הוועדה מונח כחצי שנה החוק לעידוד הצלת מזון והחוק הזה הוא מאוד מאוד משמעותי.

<גידי כרוך: אנחנו יודעים מהניסיון שלנו על חברות שלא מוכנות לתרום כל עוד אין פתרון רגולטורי לנושא של התרומה, כל עוד הן לא מקבלות מטריה משפטית שתגן עליהן.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

<גידי כרוך: זה מאוד מאוד משמעותי בעינינו.

<גידי כרוך: אנחנו מפסידים כל יום כמויות ניכרות של מזון בגלל שאותן חברות אומרות שהן רוצות לתרום, תבואו, תנו לנו פתרון לזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה שנקודת חוסר ההתקדמות שלנו מובילי החוק היא כבר לא מול משרד הבריאות כפי שהיה בשנה שעברה או בחודשים הקודמים אלא עכשיו עברנו למשרד המשפטים.

שולי מועלם-רפאלי: סיפור המטריה המשפטית הוא הנקודה בה אנחנו נמצאים עכשיו.

שולי מועלם-רפאלי: אני אומר שאני יכולה להבין כל אחד שלא רוצה לעשות משהו טוב אבל במשהו טוב הזה אולי להביא את עצמו לקצה קצהו של סיכוי של איזושהי תביעה שתעלה כנגדו.

<גידי כרוך: בהחלט.

<גידי כרוך: אני חושב שיחד עם זה צריך לראות מה קורה בעולם בנושא הזה.

<גידי כרוך: בארצות הברית החוק הזה קיים מאז 1996.

<גידי כרוך: זאת אומרת, עשרים שנים קיים החוק הזה ומעולם לא נוסה בבתי המשפט.

<גידי כרוך: אנחנו נוהגים להגיד שנראה את האמריקאים שתובעים על כל דבר ומרוויחים כסף, אבל החוק הזה שהוא מקביל לגמרי לחוק לעידוד הצלת מזון, לא נוסה פעם אחת בבתי משפט.

<גידי כרוך: זאת אומרת, שם מעולם לא תבעו אף חברה.

שולי מועלם-רפאלי: כמה שנים זה קיים שם?

<גידי כרוך: עשרים שנים.

<גידי כרוך: מ-1996.

עבדאללה אבו מערוף: אכן החוק הוא כלי להצלת מזון?

<גידי כרוך: הוא חוק שיעודד הרבה מאוד חברות וארגונים וגם ישמור על העמותות.

עבדאללה אבו מערוף: הוא מסייע מבחינה מעשית?

<גידי כרוך: כן.

<גידי כרוך: לגמרי.

<גידי כרוך: בהחלט.

<גידי כרוך: אם כן, זאת נקודה נוספת ואני חושב שזה מקום שצריך לתת עליו את הדעת ולראות איך פותרים את זה כדי שהדברים האלה יתקדמו.

<גידי כרוך: בסך הכול משנה שעברה ראינו שהייתה התקדמות, ראינו שהחוק עבר את ועדת השרים, עבר את הקריאה הטרומית וצריך להמשיך ולקדם אותו.

<גידי כרוך: בדוח השנה שמתרכז בנושא של מזון מבושל יש מסקנות אופרטיביות כמו בשנה שעברה.

<גידי כרוך: שלוש מסקנות העברנו משנה שעברה לשנה הזאת מכיוון שלא הסתיים הטיפול בהן והוספנו עוד נקודה נוספת לחשוב עליה ולבצע אותה אם אפשר וזה בעצם מדבר על חברות פרטיות שמתקשרות עם ממשלה.

<גידי כרוך: שוב, לא הרחקנו לכת אלא חיפשנו בכתובים במקומות אחרים ומצאנו שבארצות הברית בשנת 2008, לפני שמונה שנים, חוקקו כבר חוק שמחייב חברות שמתקשרות עם הממשל הפדרלי בארצות הברית, שמתקשרות אתן חוזית על מתן שירותים - - -

שולי מועלם-רפאלי: כספקיות מזון.

<גידי כרוך: כספקיות לא רק מזון אלא כל שירות, יחייב אותן לתרום עודפים, עודפי מזון, אם יש להן.

<גידי כרוך: הסכום של ההתקשרות הוא 25 אלף דולר ומעלה.

<גידי כרוך: זאת אומרת, סכום, לא אגיד מגוחך, אבל סכום נמוך לכל הדעות.

<גידי כרוך: אנחנו חושבים שזה אפשר להחיל כאן גם על חברות פרטיות שמתקשרות עם הממשלה.

<גידי כרוך: הנושא של החברות הממשלתיות או גופים מתוקצבים הוא בוודאי קיים.

<גידי כרוך: זה כסף של כל אחד מאתנו, של אזרחים שמשלמים מסים במדינת ישראל.

<גידי כרוך: זה מה שמתקצבים וזה מה שמעבירים לחברות ממשלתיות, זה משהו שחייב לקרות.

<גידי כרוך: פנינו לשר האוצר בנושא הזה אבל לצערי לא נענינו עד היום, כבר שנה.

<גידי כרוך: אבל מכל הדברים האלה, הדבר הכי חשוב הוא קביעת מדיניות.

<גידי כרוך: כל עוד לא תהיה מדיניות של הממשלה בנושא של אובדן והצלת מזון, ונתחיל דווקא בצמצום האובדנים, הדברים האלה להערכתי לא יתקדמו בקצב משביע רצון.

<גידי כרוך: צריך לקבוע יעד והיעד הזה נקבע כבר בעולם בספטמבר 2015.

<גידי כרוך: צמצום האובדן על ידי ה-FBO, גוף המזון של האו"מ, צמצום אובדן המזון בחמישים אחוזים עד 2030.

<גידי כרוך: זאת אומרת, נתנו 15 שנים ואנחנו רואים ממשלות שהתגייסו לעניין הזה ואנחנו רואים חברות פרטיות כמו פסקו באנגליה שהודיעה שהיא מצמצמת והם יגיעו לאפס אובדנים עד 2030.

<גידי כרוך: הם לא ממשלה אלא הם חברה פרטית כלכלית לרווח, אבל הם לוקחים את הנושא הזה לתשומת ליבם.

<גידי כרוך: מחוקקים חוקים בצרפת, באיטליה, באנגליה.

<גידי כרוך: מחוקקים חוקים בכל העולם לתמיכה בנושא הזה.

<גידי כרוך: זאת אומרת, יש התערבות של הרגולטור בנושא הזה אבל בישראל עדיין אין.

<גידי כרוך: אני מצפה שממשלת ישראל כן תוביל את הנושא הזה, תגדיר יעד, תצטרף לאומות העולם בנושא הזה, תגדיר את היעד הזה של עד 2030 צמצום בחמישים אחוזים את אובדני המזון ומשם זה יחלחל.

<גידי כרוך: אחד הדברים האלה הוא באמת החוק לעידוד הצלת מזון.

<גידי כרוך: לא תהיה ברירה, המשרדים יהיו חייבים לפעול כדי לעשות את זה.

<גידי כרוך: כרגע הדברים שמונחים כמדיניות מומלצת מבחינתנו, אלה דברים שלא יעלו כסף למשלם המסים.

<גידי כרוך: אלה דברים שעמותות בשיתוף פעולה אבל בדחיפה של הממשלה יוכלו לעשות ולהרחיב את היקף העבודה.

<גידי כרוך: כמו שראינו, זה נותן כאן אופק מאוד מאוד גדול לכלל הפעילות של הצלת מזון, בין אם אלה פירות וירקות, בין אם זה מזון מבושל ובין אם זה מזון ארוז ויבש ואני חושב שחייבים לממש את זה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: מר אבי הוכמן.

שולי מועלם-רפאלי: אני ממסגרת את הדיון שלנו עד 13:50 ולא עד 14:00 כיוון שאחר כך יש את ההתכנסות הכללית באולם ירושלים.

<אבי הוכמן: אני רוצה להודות לך על מתן זכות הדיבור.

<אבי הוכמן: אני אבוא מהצד הפרקטי של העניין.

<אבי הוכמן: אני מנכ"ל חברת ISS.

<אבי הוכמן: חברת ISS היא חברת ההסעדה הגדולה בישראל.

<אבי הוכמן: היא גם נותנת שירותים בעוד 53 מדינות.

שולי מועלם-רפאלי: אם הייתי אבשלום קור.

שולי מועלם-רפאלי: מה זה ISS?

שולי מועלם-רפאלי: הנה הרמתי לך להנחתה.

<אבי הוכמן: החברה הוקמה ב-1901 יחד עם קרן קיימת לישראל.

<אבי הוכמן: היא חברה דנית ולא חברה ישראלית.

<אבי הוכמן: לכן היא נקראת ISS.

<אבי הוכמן: היא מחזיקה מעמד מ-1901.

<אבי הוכמן: חברה שנותנת שירותים שמחזיקה כל כך הרבה זמן מעמד בעולם, זה כבר אומר משהו.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אמירה.

<אבי הוכמן: כן.

<אבי הוכמן: זאת אמירה.

<אבי הוכמן: אנחנו מסעידים מדי יום למעלה ממאה אלף סועדים במדינת ישראל.

<אבי הוכמן: אנחנו תורמים מדי יום כאלפיים ארוחות.

שולי מועלם-רפאלי: איפה אתם מסעידים למעלה ממאה אלף סועדים?

<אבי הוכמן: אני יכול לתת לך רשימה.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: רק את המקומות הגדולים.

שולי מועלם-רפאלי: זה מעניין אותי.

<אבי הוכמן: אינטל, HP, חברת החשמל, תנובה.

שולי מועלם-רפאלי: זהו.

שולי מועלם-רפאלי: אתה יכול לעצור.

<אבי הוכמן: לא חסרים לקוחות.

שולי מועלם-רפאלי: זה היה נראה גם לי וגם לעבדאללה מספר מרשים.

<אבי הוכמן: לכן אמרתי שאנחנו חברת ההסעדה הגדולה בישראל.

<אבי הוכמן: סך התרומות היומיות שלנו, ואנחנו עושים את זה באהבה, ללקט ישראל הוא סדר גודל של אלפיים ארוחות ביום.

<אבי הוכמן: זה מעט מאוד.

<אבי הוכמן: אנחנו יכולים לתרום יותר.

<אבי הוכמן: לכן אני מחזק את העניין של הצורך בחקיקה ומתן המטריה המשפטית.

<אבי הוכמן: אני גם במידה רבה שגריר אצל המתחרים שלנו, שגם נותנים שירותי הסעדה, שיבואו ויתרמו ללקט ישראל כי זאת מטרה חשובה, כפי שגם את אמרת בתחילת דבריך.

<אבי הוכמן: אני חושב שיש חשיבות ודחיפות בקידום החוק.

<אבי הוכמן: אני אגיד יותר מזה.

<אבי הוכמן: בגלל שאני בקשר עם הרבה גופים, אם אלה גופים ממשלתיים, אם אלה ציבוריים ואם אלה פרטיים, הנושא של חובת הצלת המזון לגופים ממשלתיים הוא דבר שלדעתי אפשר לעשות אותו מהר מאוד ולא בהכרח קשור לחקיקה כזו או אחרת.

<אבי הוכמן: אני אומר את זה כי בעברי אני יוצא הממשלה.

<אבי הוכמן: אני הייתי מנכ"ל חברת דואר ישראל, הייתי בבזק ואני מכיר איך המערכות עובדות.

<אבי הוכמן: כאן, בהנחיות שיכולות לבוא ממשרד האוצר, אפילו במסגרת מכרזים.

<אבי הוכמן: לדוגמא, משרד הביטחון החליט לאחרונה שהוא הולך להוציא את כל שירותי ההסעדה למיקור חוץ.

<אבי הוכמן: סעיף קטן בתוך כל מכרז כזה שאומר שחברה יכולה להיבחר במידה והיא תורמת ללקט ישראל או לכל עמותה אחרת לצורך העניין – אלה פעולות שהיו מקדמות את השימוש במזון העודף.

<אבי הוכמן: אני מסכים לחלוטין עם דבריך.

<אבי הוכמן: זה לא האוכל שעל השולחנות.

<אבי הוכמן: כשאני מסתובב במטבחים אצלנו ובחדרי האוכל ואני רואה את כמויות האוכל שנמצא מאחורי הפרגוד, פשוט כואב הלב.

שולי מועלם-רפאלי: למה אתה תורם רק 2,400 ארוחות ביום?

<אבי הוכמן: כי זה עניין של מיקום, מרחק ההובלה, סוג ההובלה.

<אבי הוכמן: אם הייתה לי מטריה יותר רחבה, הייתי יכול לתרום יותר.

שולי מועלם-רפאלי: רחבה יותר מבחינה משפטית.

<אבי הוכמן: דרך אגב, אסור לנו על פי הכללים של משרד הבריאות למחזר אוכל מהיום למחר, אז הכול הול להשמדה כאשר זה היה יכול ללכת ולתת תשובה להרבה אנשים נזקקים במדינת ישראל.

<אבי הוכמן: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אילנית, בבקשה.

<אילנית רפאלי: שלום.

<אילנית רפאלי: אני נציגת בית ספר אורט בית הערבה בירושלים, בית ספר שמונה כמאתיים תלמידים, נוער בסיכון.

<אילנית רפאלי: כשאני אומרת נוער בסיכון, הכוונה היא שרוב התלמידים נפלטו מהמערכת הרגילה.

<אילנית רפאלי: זה בית ספר מקצועי, כיתה ט' עד י"ב.

<אילנית רפאלי: אנחנו מזה כמה חודשים מקבלים מלקט ישראל בכל יום לפני הצהרים ארוחת צהרים חמה לתלמידים.

<אילנית רפאלי: אני רוצה קודם כל להתחיל מהסוף ולומר מה זה עשה בבית הספר.

<אילנית רפאלי: רוגע.

<אילנית רפאלי: שקט.

<אילנית רפאלי: נחת.

<אילנית רפאלי: הילדים יכולים להמשיך ללמוד לאחר השעה 12:00 בצהרים.

<אילנית רפאלי: לרוב הילדים אין ארוחה חמה בכל יום בבית אלא אולי פעם בכמה ימים.

<אילנית רפאלי: הילדים יכולים להמשיך ללמוד.

<אילנית רפאלי: הם יכולים להמשיך את היום.

<אילנית רפאלי: בשיח מנהלת שהיה, הילדים אפילו התבטאו ואמרו שההרגשה בחדר האוכל של בית הספר – ואגב, אין לנו חדר אוכל מסודר אלא יש לנו מעין מועדון תלמידים שהכשרנו אותו לקבלת ארוחה בצורה מסודרת – זה מזכיר להם קידוש אצל סבתא בשבת משום שיושבים עם המורים ואוכלים בנחת ומרגיעים את הבטן.

<אילנית רפאלי: אנחנו יודעים כולנו שאי אפשר ללמוד על בטן ריקה.

<אילנית רפאלי: זה עשה המון.

שולי מועלם-רפאלי: מה זה דרש מבית הספר?

<אילנית רפאלי: זה דרש להכשיר איזשהו חדר גדול יחסית שיש לו ברז.

<אילנית רפאלי: עשינו מטבחון בצורה מסודרת.

<אילנית רפאלי: קנינו פס חימום.

<אילנית רפאלי: האוכל מגיע כמו שעון, בצורה מאוד מסודרת, עם משאית, עם צידניות ששומרות על החום.

<אילנית רפאלי: אנחנו מיד מביאים את זה למקום.

<אילנית רפאלי: רבע שעה לפני שהתלמידים נכנסים אנחנו שמים את זה בפס החימום שהדלקנו כבר בבוקר.

שולי מועלם-רפאלי: לאנשים פשוטים, פס חימום הוא כמו פלטה?

<אילנית רפאלי: כמו פלטה על מים.

<אילנית רפאלי: לקט ישראל נתנו לנו מד-חום מיוחד כך שאנחנו יכולים לבדוק כל תבנית ותבנית וזה צריך להגיע למעלה מסוימת.

<אילנית רפאלי: אם זה נמוך מדי במקרה, אנחנו נאלצים לזרוק את כל התבנית לאשפה כי זה מסוכן ולא בריא.

<אילנית רפאלי: מאוד מאוד מסודר.

<אילנית רפאלי: אנחנו רושמים הכול ומסדרים הכול.

<אילנית רפאלי: יש כמובן מבחר.

<אילנית רפאלי: חשוב לי עוד לציין את האווירה ולומר שהאוכל מאוד בריא.

<אילנית רפאלי: החינוך לבריאות הוא מאוד משמעותי.

<אילנית רפאלי: בהתחלה התלמידים – הבנתם פחות או יותר מהיכן הם מגיעים – חיפשו את הלחם לטבול עם הרוטב ואת התרכיז כי מה זה לאכול בלי לשתות מיץ?

<אילנית רפאלי: או את המלח.

<אילנית רפאלי: הסברנו להם שאנחנו בחינוך לאוכל בריא.

<אילנית רפאלי: הם התרגלו לרעיון ואפילו הגדילו לעשות כמה תלמידים שסיפרו שהתרכיז ירד גם מהשולחן בבית.

<אילנית רפאלי: זאת אומרת, על ידי מתן הארוחות אנחנו עונים כאן על כמה צרכים.

<אילנית רפאלי: זה דורש קצת.

<אילנית רפאלי: אני לא אומר שלא.

<אילנית רפאלי: אנחנו לא בית ספר עם מסגרת פנימייתית.

<אילנית רפאלי: אין לנו אם בית או חדר אוכל מסודר אבל הרווח שאנחנו מקבלים מארוחות הצהרים הוא עולה על המאמץ שאנחנו משקיעים, שזה באמת מאוד מאוד משמעותי.

<אילנית רפאלי: בית הספר נראה משהו אחר.

<אילנית רפאלי: הוא משהו אחר מאז אנחנו מקבלים את ארוחת הצהרים המוכנה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה .

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת עבדאללה אבו מעריף.

<אבי הוכמן: תוספת קטנה למה שאמרה אילנית.

<אבי הוכמן: המזון שהיא מדברת עליו הוא מזון שהוצל.

<אבי הוכמן: זה צריך להיות ברור.

<אבי הוכמן: זה לא מזון שנקנה אלא מזון שהיה לפני כן באינטל בירושלים.

<אילנית רפאלי: אינטל, משטרה ובתי מלון.

<גידי כרוך: הדבר המשמעותי כאן הוא שמזון שהיה נזרק לפח, לא מגיע לאותם 220 ילדים אלמלא פעילות הצלת מזון.

<גידי כרוך: זה פיילוט שאנחנו מריצים בשבעה בתי ספר בכל הארץ.

עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף לברכות למובילי היום הזה, לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וחברי כנסת אחרים.

עבדאללה אבו מערוף: אני מברך את לקט ישראל שבשנה שעברה הייתי מעורב ובין המובילים ביום הזה וקיימנו דיון בוועדת הפנים והתקבלו המלצות.

עבדאללה אבו מערוף: אני הייתי רוצה שלא יהיה רק יום אחד בכנסת אלא שאכן ניתן מסר לא רק מבחינה כלכלית.

עבדאללה אבו מערוף: אכן מבחינה כלכלית יש את העניין של הצלת עודפי המזון וצמצום הפערים בביטחון התזונתי וזה טוב.

עבדאללה אבו מערוף: נניח שאנחנו גם במצב טוב וברוך השם אין פער ולא צריכים שלושה מיליארד שקלים כדי לצמצם את הפערים בביטחון התזונתי אבל יש בזה עניין רב וזו משימה לאומית שמשליכה בהרבה תחומים בחיים כמו על איכות הסביבה, על התקציב, על ההתנהגות.

עבדאללה אבו מערוף: אם אנחנו ככנסת ניתן את המסר החינוכי התרבותי איך להתייחס לחיים ולהצלת המזון, זה מסר מאוד חשוב.

עבדאללה אבו מערוף: מהמבט הזה הייתי רוצה לדבר על הנושא ולכן הערתי קודם את ההערה שאולי היא הייתה צינית לגבי החוק ושאלתי האם הוא אכן כלי לעשות משהו ולשפר.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכיר מדינות שלפני שלושים שנים התייחסו לאורח חיים, להצלת המזון בצורה הנכונה ועשו זאת בלי חוקים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מסר חינוכי תרבותי, גם בבתי הספר.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי אצלנו אנחנו דורכים במקום.

עבדאללה אבו מערוף: יש הצעת חוק מאוד טובה ומאוד מבורכת, אבל יש כל מיני חסמים של משרד המשפטים, משרד הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: יכול להיות שיש לנו משהו מיוחד במדינת ישראל מבחינת החקיקה אבל אני מקווה שהחוק הזה יעבור כמה שאפשר מהר והוא ישמש כלי ולא רק מבחינה חוקית להציל את המזון אלא גם יהיו שם מרכיבים תרבותיים חינוכיים איך כחברה צריך להתייחס לעצמנו ולמזון והערך הטוב והחשוב ביותר בחיים.

עבדאללה אבו מערוף: התכנית המומלצת, אני חושב שהוועדה תקבל אותה כהמלצה ותמשיך בתכנית הזאת וזה לא יהיה רק יום אחד אחרי שנחכה שנה שלמה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכהן בכנסת שנה שנייה ובשנה הראשונה הייתי מעורב ואני מקווה שנמשיך בעשייה לא רק בכנסת אלא בכלל וכי ההמלצות אכן יצאו לפועל ולא רק החוק.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת ראש, אני מצטרף לדברים שלך בעניין החשיבות של היום הזה.

אוסאמה סעדי: גם לי, כמו לחברי דוקטור עבדאללה אבו מערוף, זו השנה השנייה בכנסת.

אוסאמה סעדי: אנחנו חברי כנסת חדשים.

אוסאמה סעדי: גם בשנה שעברה השתתפנו ביום הזה.

אוסאמה סעדי: .

אוסאמה סעדי: אני חושב שאלה אותם מספרים ונדמה לי שהעתקתם אותם.

אוסאמה סעדי: הם קצת עלו.

אוסאמה סעדי: אני זוכר את המספרים האלה ובאותו יום גם דיברתי.

אוסאמה סעדי: אני מברך על היום הזה בכנסת בו אנחנו מציינים את היום הזה.

אוסאמה סעדי: מבחינה חברתית אני חושב שזה חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: עד עכשיו אנחנו מדברים על מספר עניים, כמעט מיליון ו-700 אלף מתחת לקו העוני, מאות אלפי משפחות מתחת לקו העוני, כל ילד שלישי מתחת לקו העוני, שני שלישים מהילדים הם מתחת לקו העוני ואלה מספרים מדהימים, במיוחד שאנחנו מדברים על מה זה עוני.

אוסאמה סעדי: אם זאת משפחה שמשתכרת 5,000, 6,000 שקלים בחודש, היא מתחת לקו העוני, אז בוודאי שחשוב מאוד לדבר על השכבות האלה, על השכבות החלשות בכל המדינה אבל במיוחד כשאנחנו מייצגים חברה שאנחנו באים ממנה שחמישים אחוזים ממנה, אפילו 53 אחוזים מהחברה הערבית, הם מתחת לקו העוני.

אוסאמה סעדי: אחרי כן מגיע המגזר החרדי שהוא בערך חמישים אחוזים מתחת לקו העוני.

אוסאמה סעדי: בוודאי שהמספרים האלה מקבלים משמעות אחרת כאשר אנחנו מדברים על כמה אפשר לחסוך.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים אנשים שבאמת משוועים למזון ולארוחה חמה.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד ואנחנו מברכים את כל הארגונים האזרחיים והעמותות שעושים עבודת קודש בעניין הזה, בין אם זה בחגים, בין אם זה במועדים, ומחלקים אוכל.

אוסאמה סעדי: אני רואה את התורים, גם בחורף עת מחלקים להם תנורים ושמיכות.

אוסאמה סעדי: אין מלים לתאר את העבודה שלכם.

אוסאמה סעדי: זה צריך להיות באחריות המדינה ולא באחריות ארגוני חברה אזרחית אבל הואיל והמדינה לא עושה מספיק ולא עושה די, כל הכבוד לארגונים שעושים עבודת קודש.

אוסאמה סעדי: אני רואה שבחברה הערבית באולמות שמחה ובחלק מבתי המלון יש טונות של אוכל ששופכים על השולחנות.

אוסאמה סעדי: אני רואה ששם יש יוזמה מקומית ויוזמה פרטית כשלוקחים את הכמויות האלה ומחלקים לבתי יתומים ולילדים עניים.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד לכם.

אוסאמה סעדי: אנחנו אתכם ואנחנו נמשיך לעמוד לצדכם בכל מה שיידרש מאתנו.

אוסאמה סעדי: תודה רבה לכם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה חברים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת עכשיו מרותם אסף מהתאחדות התעשיינים.

<רותם אסף: תודה.

<רותם אסף: אני נציגת איגוד תעשיית המזון בהתאחדות התעשיינים בישראל.

<רותם אסף: האיגוד מוביל מזה כשנתיים מיזם להצלת מזון בשיתוף פעולה עם ארגון לתת.

<רותם אסף: התעשיינים נרתמים לנושא הזה ובעצם בהתייעלות בפס הייצור להגיע לכמה שפחות מזון שצריך לתרום אותו אבל המזון שמגיע למצב הזה, הם גם תורמים אותו.

<רותם אסף: הצטרפו אלינו למעלה מעשרים חברות שונות שהצטרפו לחברות שכבר תורמות מזון.

<רותם אסף: התוצאות הן מאוד מרשימות.

<רותם אסף: יחד עם זאת צריך לראות איך ניתן לקדם תמריץ חיובי לאותן חברות כדי שימשיכו לתרום מזון ושתהיה גם חקיקה שתגן עליהן ושתוכל לתת להן להמשיך ולתרום מזון בצורה טובה.

שולי מועלם-רפאלי: שיתוף הפעולה הזה עם ארגון לתת הוא במשך כל השנה או בפיקים של חגים?

<רותם אסף: במשך כל השנה.

<מיכל דלין פרימרמן: אני מארגון לתת.

<מיכל דלין פרימרמן: לפני שאני אספר קצת יותר על פורום הצלת מזון שפועל כל השנה, כל יום יש מזון שמוצל מחברות המזון, אני רוצה להיות משביתת שמחות ולומר שבעיני שנת 2016 הייתה שנה של פספוס בתחום של הצלת מזון.

<מיכל דלין פרימרמן: בתחילת שנת 2016 מנכ"ל משרד הרווחה דאז אליעזר יבלון זכרונו לברכה הקים צוות שכפי שהוא אמר, הצוות יפעל לקידום מיזם לאומי לביטחון תזונתי המבוסס על הצלת מזון.

<מיכל דלין פרימרמן: אותו צוות הקים צוות משנה בראשות יושב ראש המועצה הארצית לביטחון תזונתי, פרופסור דב טשרניחובסקי, שאמר שהוא יגבש תכנית עבודה שתתייחס לטווח קצר וארוך בהיבטים של הצלת מזון.

<מיכל דלין פרימרמן: בסופו של דבר פרופסור טשרניחובסקי גיבש והגיש את ההצעות אבל המיזם שמבוסס על הצלת מזון הוכשל על ידי משרד הרווחה בראשות השר ובמקומו יצאו למיזם שמבוסס על כרטיסים מגנטיים.

<מיכל דלין פרימרמן: במצב שלפי דוחות המוסד לביטוח לאומי יש 243 אלף משפחות שחיות באי ביטחון תזונתי ניכר, לעשות מיזם שמבוסס על כרטיסים מגנטיים ל-10,000 משפחות בלבד, זה מצב שהוא בלתי מתקבל על הדעת מכמה היבטים.

<מיכל דלין פרימרמן: האחד, הוא מצב שהוא לא יעיל תקציבית בעליל.

<מיכל דלין פרימרמן: בניגוד למינוף שאפשר להשיג בהצלת מזון, כפי שגם גידי אמר על הצלת מזון, בין אם זה מזון מהתעשייה או מזון מהחקלאות או מזון מבושל שהמינוף, אתם דיברתם על אחד לארבע, אצלנו, אנחנו יכולים להעיד על מינוף של אחד לשמונה ואחד לתשע בהצלת מזון ארוז – זה פשוט לא יעיל תקציבית ואפשר כמובן כך לעזור להרבה פחות משפחות.

<מיכל דלין פרימרמן: מיותר לציין שזה לא יעיל סביבתית בגלל שהמזון עדיין ממשיך להיזרק מהתעשייה.

<מיכל דלין פרימרמן: גם לגבי הנושא של תמהיל המוצרים והאם הוא אכן מקדם או לא מקדם את צמצום הביטחון התזונתי, רק אתמול התפרסם בדה-מרקר מחקר אמריקאי חדש שדיבר על מה קונים 43 מיליון אמריקאים עניים בתלושי המזון והתשובה היא מזעזעת.

<מיכל דלין פרימרמן: הוא דיבר על הצריכה, ויש גם מחקרים.

<מיכל דלין פרימרמן: זה מחקר של אוניברסיטת ניו יורק ויש מחקרים נוספים של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ייל שמדברים על הרחבת הנגישות למזון אבל לא הגדלת הביטחון התזונתי של הצורכים.

<מיכל דלין פרימרמן: אני רוצה לומר שלמרות הפספוס, אנחנו בארגון לתת ממשיכים בכל הכוח לפעול בנושא הצלת המזון, בין אם זה על ידי פורום הצלת המזון שיש לנו עם התאחדות התעשיינים, עם איגוד המזון בהתאחדות התעשיינים.

<מיכל דלין פרימרמן: הצלת המזון הזאת פועלת כל השנה ומניבה הצלת מזון בשווי של עשרות רבות של מיליוני שקלים בשנה.

שולי מועלם-רפאלי: מה עושים עם זה?

<מיכל דלין פרימרמן: מה שקורה זה שכל יום מתקבלות אלינו בארגון לתת פניות של חבות מזון, בין אם גדולות ובין אם לא גדולות - - -

שולי מועלם-רפאלי: את זה הבנתי.

שולי מועלם-רפאלי: איך זה מגיע לאנשים?

<מיכל דלין פרימרמן: זה מגיע לאנשים בין אם החברות מביאות את המזון למרכזים הלוגיסטיים של לתת ומפזרים אותו ובין אם ארגון לתת מגיע אל החברות עצמן ומבקש לקבל.

שולי מועלם-רפאלי: לא ענית לי על השאלה.

שולי מועלם-רפאלי: איך מהמחסנים הלוגיסטיים של לתת מגיע המזון לאנשים.

שולי מועלם-רפאלי: למי זה מגיע?

<מיכל דלין פרימרמן: זה מגיע ל-180 עמותות מזון מקומיות שאנחנו ארגון הגג שלהן.

<מיכל דלין פרימרמן: עמותות המזון מספקות את המזון לאנשים שהרבה פעמים הם אנשים שהופנו על ידי משרד הרווחה ורשויות הרווחה המקומיות.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד בכאב גדול שמערך הרווחה במדינת ישראל בסוף נוגע בהרבה מאוד אנשים אבל אנחנו לומדים להכיר אותם מהרווחה בבתי הספר, מהרווחה בעיריות ומהרווחה במקומות אחרים.

<מיכל דלין פרימרמן: מיזם נוסף שהתחלנו בו כפיילוט ב-2016 וכיום הוא מתרחב יותר ויותר, זה מיזם הצלת מזון עם הרשת הקמעונאית הגדולה בישראל, שופרסל.

<מיכל דלין פרימרמן: בעצם לוקחים את עודפי המזון שמצטברים בכל הרשת, בכל חנות, בכל סופרמרקט בכל יום, ומשדכים אותו.

שולי מועלם-רפאלי: כי עבר להם תאריך התפוגה?

<מיכל דלין פרימרמן: כי יש מאפים, יש ירקות ופירות, יש מוצרים מקוררים שמבחינת היצרן כבר לא יציגו אותם לשיווק.

<מיכל דלין פרימרמן: אנחנו בעצם הנפקנו לכל העמותות המקומיות כרטיסים שאתם הן באות לסופרמרקטים האלה ומקבלים את כל העודפים ומחלקים אותם לנזקקים.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

<מיכל דלין פרימרמן: למרות שלצערנו המדינה לא הרימה את הכפפה ולא יצאה למיזם הצלת מזון, אנחנו ממשיכים לעשות את זה.

<מיכל דלין פרימרמן: אנחנו כן מצטרפים לבקשה לקדם את החוק לעידוד הצלת מזון כדי שלא יחששו לתרום למרות שלשמחתנו תורמים הרבה גם כך.

<מיכל דלין פרימרמן: אנחנו מצטרפים גם לבקשה של איגוד המזון להעביר חקיקה שבזמנה כבר הייתה בכל מיני הליכים לעידוד חברות מזון, גם מבחינת זיכויים במס ומבחינת הטבות נוספות אחרות.

שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת לעצור אותך כאן ולהגיד שאנחנו מאוד מאוד שומרים, כל חברי הכנסת שמובילים את היום הזה ומובילים את החקיקה, ואנחנו מאוד רוצים להישמר מליפול לבור הזה בו החוק נחסם כי הוא עולה כסף למדינה.

<מיכל דלין פרימרמן: אלה שני דברים שונים.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מאוד מאוד מנסים לדחוף את השלב הראשון שבו באמת המדינה רק תשמח מהחקיקה הזאת, המדינה ואזרחיה ומי שעושה את המעשה הטוב הזה.

שולי מועלם-רפאלי: בשלב הבא אני מסכימה אתך שיש מקום לתמרוץ חיובי אבל אנחנו גם בסור מרע וגם בעשה טוב וגם את זה צריך לדרג בפוליטיקה ובבית הזה שלנו, של כולנו.

<מיכל דלין פרימרמן: אנחנו מקווים שמכם חברי הכנסת תצא הבשורה כלפי משרדי הממשלה, במיוחד כלפי משרד הרווחה, כן לקדם את הנושא של מיזם לביטחון תזונתי שמבוסס על הצלת מזון, כן להרחיב למשפחות רבות שכיום נתמכות ונאלצות להישען רק על המגזר השלישי ללא תקצוב ממשלתי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: מה חי אלבז.

<חי אלבז: אני מנכ"ל פיד ישראל.

<חי אלבז: מדובר בעמותה שעוזרת בשני מישורים, גם במישור הנקודתי לטפל ברעב וגם במישור המיזמי כאשר אנחנו עושים פרויקטים וסדנאות לסגירת מעגל העוני.

<חי אלבז: אני רוצה להתייחס למה שאילנית אמרה קודם לכן, שהיא נמצאת בבית ספר לנוער בסיכון.

<חי אלבז: אני חושב שיש כאן היבט נוסף ביעילות של החוק הזה שיעלה כהצעת חוק.

<חי אלבז: בעצם לא רק זה שאנחנו מצילים את המזון.

<חי אלבז: זאת אומרת, העמותות ירוויחו כאן גם הצלת מזון שבאופן תיאורטי – החוק הזה עדיין לא עבר – אנחנו צריכים לענות לעשות פניות שמגיעות אלינו כדי לאפשר לאנשים את האוכל.

<חי אלבז: ברגע שהחוק הזה יעבור, הוא בעצם חוסך אלפי או מאות שקלים, תלוי בגודל של הארגון, והוא חוסך את האוכל הזה לעמותות ובעצם מאפשר לנו להפנות את התקציב למיזם שהוא יציאה ממעגל העוני.

<חי אלבז: אני באמת חושב שיש כאן

<חי אלבז: הצעת חוק מבורכת ואני חושב שכדאי מאוד לתמוך בה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: האם יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לפני שאני סוגרת את הדיון?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להודות מאוד לכל העמותות.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להודות לעמותת לקט ישראל שמובילה את היום הזה ואותנו חברי הכנסת להתקדם בתהליך.

שולי מועלם-רפאלי: כמו שאמרתי, אני חושבת שבסיס החיים שלנו כאן הוא ערבות הדדית והצלת מזון היא נקודת אור מאוד מאוד גדולה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודעת לזה שכמו שאמרה מנהלת הוועדה הצעת החוק שלנו להצלת מזון עברה כבר לפני חצי שנה ועדת שרים.

שולי מועלם-רפאלי: התקדמנו בה יפה עם משרד הבריאות, עם כל הרגולציה שהמשרד חשב שצריך לעשות וכרגע אנחנו עומדים ולא מתקדמים ואני אומרת את זה בכאב גדול כי בסוף שרת המשפטים היא שרה מהמפלגה שלי וחברה טובה ופעילה מאוד בהרבה דברים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מצליחים להתקדם באופן שבו אנחנו מאמינים שנכון היה להתקדם ולסיים עם משרד המשפטים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מתייאשים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מקבלת כאן גם את האמירה של מיכל מארגון לתת.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף שלושת האנשים – גם גידי, גם את, גם מר חי אלבז – שדיברו כעמותות, כמי שמובילים את המהלכים האלה, הדבר המרכזי ששלושת

שולי מועלם-רפאלי: כם אמרתם הוא שמדינת ישראל צריכה לקבל החלטה לגבי מה המדיניות שלה.

שולי מועלם-רפאלי: זה הרבה פחות דרמטי משאלת מה אנחנו עושים ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: הרבה פחות דרמטי משאלות רבות נוספות.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהיינו כבר מזמן אמורים להיות במקום הזה.

שולי מועלם-רפאלי: יש אנשים רבים וטובים שעוסקים בשאלת הביטחון התזונתי או אי הביטחון התזונתי שרבים ורבות במדינת ישראל נמצאים בתוך המעגל שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאמינה שיש חשיבות ליום הזה, יש חשיבות גדולה לקשר עם העמותות, עם בתי הספר, עם הרשויות המקומיות ובעיקר בעיקר אני רואה זכות גדולה לברך את אנשי העסקים הפרטיים.

שולי מועלם-רפאלי: הרבה פעמים בבית הזה, יגידו כאן הנציגים שלהם מהתאחדויות התעשיינים למיניהן, יש נטייה לחבוט באנשי עסקים, לבדוק איזה עוד רגולציה אפשר לשים להם על הראש.

שולי מועלם-רפאלי: גם אני חוטאת או לא חוטאת בחטא הזה.

שולי מועלם-רפאלי: תמיד אני טורחת להגיד שבניגוד אלי יכולה לתת מקסימום שלושה מקומות עבודה לשלושת העוזרים הפרלמנטריים שלי, התעשיינים הם אלה שמגלגלים באמת את הכלכלה ואת הצמיחה של מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: היום אני חושבת ששוב ושוב אנחנו נחשפים למעורבות של תעשיינים גדולים וקטנים כאחד בפרויקט הלאומי הזה למרות שהמדינה עוד לא החליטה שהוא לאומי.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו, בעיקר אתם, העמותות שמובילות את זה, יוצרות אותו במקום הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להודות גם לתעשיינים על כל הרצף שבוחרים שוב ושוב לחלוק את הערבות ההדדית הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אני מזמינה את כולכם להצטרף אלינו לכנס המרכזי של היום הזה באולם ירושלים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה .