הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 85, 2017-01-03 14:00

ישראל אייכלר: בוקר טוב.

ישראל אייכלר: אנחנו נעשה היום דיון, אני מקווה, מתמצת, ענייני וקצר כמה שאפשר.

ישראל אייכלר: אנחנו נברר את כל הסוגיות.

ישראל אייכלר: אין לנו פונים היום.

<שלומית אבינח: זה הסתדר להם בעקבות הפנייה, בגלל זה הם לא באו.

<שלומית אבינח: הם קיבלו את הכסף.

ישראל אייכלר: הם קיבלו את הכסף, אז נגיד תודה לעמוס צייאדה.

ישראל אייכלר: עמוס, יש לך תודה בפרוטוקול מהאנשים שכבר הוסדרו ענייניהם.

<שלומית אבינח: בעקבות הפנייה לוועדה.

ישראל אייכלר: כן, ואנחנו פותחים עכשיו את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור, בנושא תשלום הבטחת הכנסה לזכאים על ידי קהל"ת.

ישראל אייכלר: בעצם זו ישיבת מעקב לישיבה שהייתה ב-18 ביולי, כבר לפני כמעט חצי שנה, בשנת 2016 ודובר על הקריטריונים לקהל"ת, שנקבעו בהחלטת הממשלה מספר 747 מה-22 בנובמבר 2015, י' בכסלו תשע"ו, ממש לפני שנה.

ישראל אייכלר: הישיבה הנוכחית מתקיימת לאחר שהצעת חוק סיוע כלכלי לעידוד לומדי תורה וסטודנטים נזקקים, עברה בכנסת בקריאה שנייה ושלישית ב-26 בדצמבר, כ"ו בכסלו תשע"ז.

ישראל אייכלר: אני מבין שזה יכביד עליכם.

ישראל אייכלר: יש לכם מושג כמה אנשים התווספו לקהל"ת שלכם?

<עמוס צייאדה: אדוני יושב הראש בוודאי מתכוון, הרב אייכלר – יותר נוח לי לקרוא לך ככה – אתה מתכוון כמובן לחלק שאומר שגם מי שעבר את חמש השנים, יוכל להמשיך לקבל בעוד ארבע שנים, עד שנת 2020, נכון?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: התכוונתי לסטודנטים שנוספו.

<עמוס צייאדה: הסטודנטים לא אצלנו.

<שלומית אבינח: הם במל"ג.

<שלומית אבינח: הסטודנטים במל"ג, הם לא אצלם.

ישראל אייכלר: אה, זה תקציב נפרד, במקום אחר?

<עמוס צייאדה: כן, הם לא אצלנו.

<עמוס צייאדה: אנחנו מתעסקים בקודש בלבד.

ישראל אייכלר: לא, זה לא טוב, חשבתי.

ישראל אייכלר: כתוב ככה – מזמור לאסף, טבעו בארץ שעריה, על שערי בית המקדש שטבעו בארץ, אז אסף עשה מזמור.

ישראל אייכלר: אז הגמרא שואלת מזמור לאסף?

ישראל אייכלר: קינה לאסף.

ישראל אייכלר: איזה מזמור זה?

ישראל אייכלר: אז המדרש מביא משל לבת כפרית, שיצאה לנהר, לבאר, לשאוב מים.

ישראל אייכלר: היה לה כלי שאיבה פשוט, חרס וזה נפל לה לבור.

ישראל אייכלר: היא פחדה ללכת הביתה, לא היה לה כד אחר.

ישראל אייכלר: הגיעה בת המלך ושאבה מים.

ישראל אייכלר: כד הזהב נפל בפנים, אז היא שמחה ואמרה יופי, התחילה לשיר.

ישראל אייכלר: עכשיו יבואו להוציא את הכד של בת המלכה, את כד הזהב, אז גם אני אוכל לקום.

ישראל אייכלר: אם לא היה נופל כד בת המלכה, אז הכד שלי לעולם לא היה חוזר.

ישראל אייכלר: לכן אסף ראה שטבעו בהר את שערי הזה של בית המקדש, אז הוא אמר מעכשיו יש לי תקווה שכשהקדוש ברוך הוא יבוא להחזיר את השערים של בית המקדש, גם קרן ישראל וגם כל עם ישראל יזכו לישועה.

ישראל אייכלר: אז אני אומר, כששמעתי שהסטודנטים מצטרפים לקהילת החרדים, האברכים, לקבל הבטחת הכנסה, אז כבר הקריטריונים לאברכים לא יהיו כל כך דרקוניים ויהיו דומים לסטודנטים.

ישראל אייכלר: עכשיו אתה אומר שזו קרן נפרדת ותקציב נפרד, ממשרד נפרד?

<עמוס צייאדה: כן.

<עמוס צייאדה: הצמידו אותם בכל מיני עניינים, גם בתקציב קבעו, אבל עדיין נתנו למל"ג את הניהול של זה.

ישראל אייכלר: אבל למשל העניין הזה של רכב?

<עמוס צייאדה: אז הנה, הרכב הוסדר בחקיקה.

ישראל אייכלר: כן סודר?

<עמוס צייאדה: כן.

ישראל אייכלר: אז יהיו אותם תנאים שלסטודנטים?

<עמוס צייאדה: אני אפילו לא בטוח שלסטודנטים הגדירו.

<עמוס צייאדה: יכול להיות - - -

ישראל אייכלר: אין להם הגבלה?

<עמוס צייאדה: אוקיי, אז אני לא יודע איזה סכום הגדירו שם לסטודנטים, אבל אצלנו לפחות אם זה נכנס, כבר אפשר להחזיק רכב גם בלי סיבות רפואיות.

ישראל אייכלר: אני הייתי רוצה שתבדקו אם אפשר להכיל את כל ההטבות שיש לסטודנט, הדומה לאברך, שלא יהיה אברך שיצטרך, למשל אם אשתו מרוויחה.

ישראל אייכלר: סטודנט אם אשתו מרוויחה זה לא מוריד מזכותו.

ישראל אייכלר: אברך אם אשתו מרוויחה אז זה מוריד מזכיותיו.

ישראל אייכלר: אני חושב שיש פה אי צדק.

ישראל אייכלר: קודם כל העניין הזה של משך הסיוע לחמש שנים, זה שינוי לטובה חמש השנים, כשאמרת שהוסיפו עוד ארבע שנים?

<עמוס צייאדה: לא, אז ככה: חמש שנים זה גם היה בפעם הקודמת.

<עמוס צייאדה: יש שינוי לטובה שאומר שאלה שכבר קיבלו בעבר, כי יש תקופת מעבר ולא מחר בבוקר אם תיפסק המלגה, אז יוכלו לקבל עוד ארבע שנים לפי תקופת מעבר.

<עמוס צייאדה: כשלעצמה תקופת מעבר של ארבע שנים היא יפה.

<עמוס צייאדה: אפשר כמובן לשאול למה חמש שנים, או למה לא חמש שנים.

<עמוס צייאדה: אגב, אם מחפשים פה את ההקבלה לסטודנטים, אז בדיונים שדיברו, אז כל מיני כאלה אמרו – - - - יועצים משפטיים וכאלה – נקביל את זה נגיד לתואר ראשון לשלוש שנים ושנתיים לתואר שני.

<עמוס צייאדה: כלומר, כמו שסטודנט תמיד עושה חמש שנים תואר שני, אז עשינו איזו שהיא הקבלה כזו.

<עמוס צייאדה: ארבע שנים אני חושב שזו הקלה ותוספת מאד יפה.

<שלומית אבינח: סליחה, בשביל ללמוד תואר ראשון שלוש שנים, אי אפשר לעבוד כמעט.

<שלומית אבינח: זה כל היום ללמוד בתואר ראשון.

<שלומית אבינח: כלומר זה די אינטנסיבי תואר ראשון שלוש שנים.

ישראל אייכלר: ומה קורה לסטודנט שלא קיבל - - -

<עמוס צייאדה: זה המסלול הרגיל.

<עמוס צייאדה: אני מניח שכולנו עשינו תואר- - -

<שלומית אבינח: זה המסלול הרגיל, כן, נכון, אז בגלל זה - - -

<עמוס צייאדה: נראה לי שהגברת משמאל היא אפילו סטודנטית, נכון?

<עמוס צייאדה: אז היא תגיד לכם.

ישראל אייכלר: עמוס, מה דינו של סטודנט שלא הצליח לעבור מבחנים בשלוש השנים ורוצה ללמוד עוד שנתיים, לא נותנים לו?

<שלומית אבינח: בתואר הראשון אתה מתכוון.

<שלומית אבינח: חמש שנים תואר ראשון.

<עמוס צייאדה: האמת שאני מרגיש מוזר שאני מדבר על הסטודנטים ואני - - -

ישראל אייכלר: לא היית סטודנט?

<עמוס צייאדה: הייתי.

ישראל אייכלר: נו, אז תספר.

<עמוס צייאדה: לא, רגע, שנייה.

<עמוס צייאדה: אולי אני בכל זאת אגיד.

<עמוס צייאדה: סטודנט שלא עובר מבחנים, אז הוא צריך לעשות סמסטר נוסף והוא משלם על הקורס הזה והוא משלם גם על הסמסטר.

<עמוס צייאדה: כלומר, הוא משלם אלפי שקלים.

<עמוס צייאדה: כמה זה שכר לימוד היום?

<עמוס צייאדה: 10,000 שקלים בערך?

ישראל אייכלר: לא, אם הוא לא - - -

<שלומית אבינח: לא, אבל עמוס, לדעתי - - -

<עמוס צייאדה: הוא משלם רק-.

<עמוס צייאדה: רק שנייה.

<עמוס צייאדה: אבל סמסטר כזה, נגיד שהוא נכשל בו והוא עושה אותו מחדש, אם שכר הלימוד השנתי הוא בין 11,000 שקלים לבין 13,000 שקלים, כמו שאמרה הגברת משמאלי, איך קוראים לך?

<קריאה: נועה.

<עמוס צייאדה: נועה.

<עמוס צייאדה: כמו שאמרה נועה, אז הוא צריך לשלם את הסכום הזה שוב.

<עמוס צייאדה: כלומר, אני מניח ש - - -

ישראל אייכלר: רגע, אבל אנחנו מדברים על סטודנטים חסרי יכולת שמממנים להם את הלימודים.

<שלומית אבינח: הוא פורש מלכתחילה את הלימודים.

ישראל אייכלר: מי פורש?

<שלומית אבינח: יש סטודנטים, שוב, אני גם מידע אישי.

<שלומית אבינח: יש סטודנטים שמלכתחילה לא מתחייבים על סיום תואר ראשון בשלוש שנים, כי הוא אומר שהם צריכים לעבוד, הם צריכים להתפרנס ואז הם מלכתחילה - - -

ישראל אייכלר: אז נותנים להם אפשרות לחמש שנים?

<שלומית אבינח: הרי סטודנט בוחר את הקורס שלו, את תכנית הלימודים, בהתאם להתקדמות שלו.

ישראל אייכלר: אז הוא יכול להיות חמש שנים.

<שלומית אבינח: יש קורסי חובה בשנה הראשונה וקורסי חובה בשנה השנייה ואת השאר הוא פורש בהתאם ליכולות שלו.

<עמוס צייאדה: אני אומר שידיעתי, ואני את זה קצת זוכר, אבל אפשר לבדוק כמובן עם המל"ג או עם המלגות במשרד החינוך שהם מחלקים באמצעות האגף של דוד פלבר, שלדעתי כשנגיד מישהו, גם אם הוא במצב סוציו אקונומי שהוא מקבל מלגה, אם הלימודים יתארכו אצלו לשנה הרביעית והחמישית, אני חושב שהוא לא יקבל יותר.

<עמוס צייאדה: אני חושב שהוא לא יקבל.

<עמוס צייאדה: יכול להיות ש - - -

ישראל אייכלר: צריך לבדוק את זה.

ישראל אייכלר: אם הוא מקבל, אז גם פה צריך.

<עמוס צייאדה: אבל הרב אייכלר, המשוכה כאן תהיה שונה והרבה יותר גבוהה.

<עמוס צייאדה: זה כבר לא כללים שאנחנו קבענו.

<עמוס צייאדה: זה מופיע בחוק.

<עמוס צייאדה: כלומר כל שינוי כרגע ידרוש שינוי בחקיקה.

<עמוס צייאדה: כלומר זה בכלל לא בשולחן שלנו כאגף.

ישראל אייכלר: בקיצור, תהיה לך עבודה.

ישראל אייכלר: אנחנו נעשה חוק על כל סעיף וסעיף ואם יעבור, יעבור.

ישראל אייכלר: לא יעבור, לא יעבור, אבל לפחות נשתדל.

ישראל אייכלר: הרי לא יכול להיות שנשאיר אפליה בין סטודנט לומד תורה לסטודנט.

ישראל אייכלר: כל הרעיון של הבג"ץ היה שחייבים להכניס סטודנטים, בגלל שצריך להיות שוויון.

ישראל אייכלר: אז לעשות את זה הפוך שתלמיד אפליה יהיה מקופח?

ישראל אייכלר: למה?

<עמוס צייאדה: נכון.

ישראל אייכלר: אם שוויון, אז שוויון, מה?

<עמוס צייאדה: חלילה, חלילה.

<קריאה: אגב, זה היה חלק מההסתייגויות שלך אז בוועדה, שמשה גפני ביקש.

ישראל אייכלר: לא, הוא אמר לי שזה יסודר.

ישראל אייכלר: בואו נמשיך הלאה.

ישראל אייכלר: בדיון הקודם הועלו מספר סוגיות.

ישראל אייכלר: נטען שאברכים יכולים להגיש בקשה לתמיכה רק פעם אחת בשנה.

ישראל אייכלר: בדיון הועלתה בקשה לאפשר הגשת טפסים ארבע פעמים בשנה.

ישראל אייכלר: מה נהיה עם זה?

<עמוס צייאדה: ההגשה היא עדיין פעם בשנה.

<עמוס צייאדה: ככלל, בקשות תמיכה מגישים פעם בשנה.

<עמוס צייאדה: אם הרבה רוצה לדבר על סטודנטים, אז ככה זה אצל סטודנטים.

<עמוס צייאדה: אבל יש פה משהו קצת יותר מהותי.

<עמוס צייאדה: הרי גם כמות המלגות הולכת לעלות כאן, של מקבלי המלגה, באופן משמעותי.

<עמוס צייאדה: אנחנו באים בתחילת השנה, רואים כמה כסף יש וקובעים את התעריף שיכול להיות אגב שיהיה טיפה יותר נמוך ואי אפשר אחרי חודשיים או נגיד שלושה חודשים, או כמה שזה יוצא, לפרסם מודעה מחדש ולהכניס אולי עוד כמה מאות אנשים, כשיש לנו פה תקציב סגור, ואני לא יודע, להוריד אפילו לאלה שמקבלים ולשנות פה את התעריפים.

<עמוס צייאדה: אם הולכים דווקא על ה - - -

ישראל אייכלר: מה הקשר בין התקציב הסגור?

ישראל אייכלר: למה צריך להיות תקציב סגור?

ישראל אייכלר: למה התקציב לא לוקח את זה בחשבון?

<עמוס צייאדה: זה בהסכמה שלכם פה בבניין הזה, ולא שלנו.

<עמוס צייאדה: זה מה שנאמר גם בחוק, אני חושב.

<עמוס צייאדה: גם בחוק.

ישראל אייכלר: אני מקווה שאת רושמת שצריכים לתקן את זה.

ישראל אייכלר: אם זה הסכמות שלנו אז צריכים לבטל את ההסכמות.

<עמוס צייאדה: כן, זה 100 מיליון שקלים.

<עמוס צייאדה: אגב, בפעם הקודמת, התקציב, לפני שהוא הופסק היה 110 מיליון שקלים.

<עמוס צייאדה: קצת לשם ההשוואה?

ישראל אייכלר: וכמה זה עכשיו?

<עמוס צייאדה: 100 מיליון שקלים בלבד.

ישראל אייכלר: זה ירד עוד?

<עמוס צייאדה: לא.

<עמוס צייאדה: 100 מיליון שקלים הקצו, כלומר מהשנה שעברה שסיכמו, שהתחלנו לשלם כבר עוד לפני החוק – 100 מיליון שקלים מתקציב סגור, זה היה הסיכום.

<עמוס צייאדה: גם עכשיו, זה מה שעבר.

ישראל אייכלר: כמה עבר?

<עמוס צייאדה: כ-100 מיליון שקלים.

<עמוס צייאדה: זה אותו דבר.

ישראל אייכלר: אם יש כבר יותר אנשים.

<עמוס צייאדה: 100 מיליון שקלים.

<עמוס צייאדה: אני אגיד עוד דבר.

<עמוס צייאדה: לאוכלוסייה הוותיקה אפילו עשו לה מדרגה נוספת שבה - - -

ישראל אייכלר: את רושמת כוועדה.

ישראל אייכלר: אני רוצה מבחינתנו ללכת לברר מה קורה פה.

ישראל אייכלר: זה הרי דברים שבאשמתנו, לא באשמת המחלקה.

<שלומית אבינח: רגע עמוס, אתה אומר לאוכלוסייה החדשה, למשל על אלה שלפני החוק, אלה שבעלי רכב ששללתם אותם לגמרי ועכשיו אתם מכניסים אותם כזכאים?

<שלומית אבינח: לזה אתה קורא אוכלוסייה חדשה?

<עמוס צייאדה: לא.

<שלומית אבינח: מה זה אוכלוסייה חדשה?

<עמוס צייאדה: לא, דיברנו כרגע, נגיד על מי שהצטרף עכשיו כמקבל מלגה.

<עמוס צייאדה: זה אוכלוסייה חדשה.

<עמוס צייאדה: נגיד מי שלא קיבל בעבר וייכנס.

<שלומית אבינח: למה הוא לא קיבל?

<עמוס צייאדה: כי הוא לא הגיש בקשה.

<עמוס צייאדה: לא משנה למה.

<עמוס צייאדה: עוד לא הגענו לרכב, שנייה.

<עמוס צייאדה: עוד לא הגענו לרכב בכלל.

<עמוס צייאדה: אנחנו מדברים פה ודיברנו כרגע על תקציב.

<שלומית אבינח: מה קהל היעד?

<שלומית אבינח: כמה אתם חושבים?

<שלומית אבינח: למשל במלגות של דרגות הסבסוד של המדינה למעונות, קהל היעד שהם מדברים זה 100,000 ילדים.

<עמוס צייאדה: קהל היעד פה לדעתנו הוא לכיוון של 10,000 זכאים.

<עמוס צייאדה: השנה, בגלל שזה היה באמצע שנה, קצת בלי הכנה, בוא נאמר וגם תהליך רטרואקטיבי, כלומר הייתה פה היערכות מאד מאד מהירה, שאנשים כנראה לא היו מוכנים אליה ויכול להיות שהרבה אנשים גם לא הגישו.

<עמוס צייאדה: לדעתי הרבה אנשים גם לא הגישו בגלל שחשבו שבגלל שהם מסיימים את השנה החמישית הם לא יהיו זכאים יותר, אז אמרו שמע, בשביל כמה חודשים אין טעם בכלל לבוא ולהגיש בקשות, או אפילו שנה שלמה אין טעם להגיש בקשה.

<עמוס צייאדה: לדעתי השנה הזאת הכמות של הבקשות תגדל.

<שלומית אבינח: באיזו שנה?

<עמוס צייאדה: בשנה הזאת, 2017.

ישראל אייכלר: רגע, בשנת 2017 נרשמו רק 3,550?

<עמוס צייאדה: לא, לא, זה היה בשנת 2016.

<עמוס צייאדה: בשנת 2017 עוד לא אפשרנו בכלל להגיש בקשות כי חיכינו לחוק שיעבור.

<עמוס צייאדה: עכשיו אנחנו קיבלנו את החוק ואתמול או שלשום הוא פורסם ברשומות.

<עמוס צייאדה: קיבלנו אותו לידינו אתמול.

<עמוס צייאדה: אנחנו עכשיו מתחילים להכין את הפרסום לשנת 2017.

<עמוס צייאדה: אני אספר לכם רק שמבחינת היעילות וכדי להקל על אנשים, אז הגדרנו את הטופס מלכתחילה לשנים 2016-2017.

<עמוס צייאדה: כלומר שכל מי שקיבל לא יצטרך להגיש שוב.

<עמוס צייאדה: אני אגיד עוד דבר.

<עמוס צייאדה: אנחנו מנסים לעשות איזה שהוא טופס מכוון, כי אחד הדברים שמאד מאד הקשו על המחלקה, שמאיר כהן יושב כאן ו - - -

ישראל אייכלר: רגע, למה הוא כל כך רדום?

ישראל אייכלר: כאילו שהוא היה פה כל הלילה.

<עמוס צייאדה: לא, לא, הוא לא מהדברנים.

מאיר כהן: הוא מייצג אותי טוב.

<עמוס צייאדה: אני יכול להגיד לך, הרב אייכלר, שהוא מגיע בשבע בבוקר כמו שעון ויוצא בשש בערב כל יום רצוף, אין הפסקות.

ישראל אייכלר: אני יודע.

<עמוס צייאדה: עבדו מאד מאד קשה עם כל הדברים שהוגשו ואנחנו פתחנו ואמרנו תגישו גם במייל, גם בפקס.

<עמוס צייאדה: כל בן אדם גם תפס את הטלפון שלו, צילם עם הטלפון ושלחו.

<עמוס צייאדה: 5-6 פעמים שלחו את הבקשות או שלחו מסמכים שצריך להשלים.

<עמוס צייאדה: למחלקה לקח המון המון המון זמן, מה שממש הכביד על ההגשה ועל תשלומי התמיכה פה - רק למיין את הבקשות ואת הטפסים הרלבנטיים.

<עמוס צייאדה: אנחנו מנסים ללכת על איזה שהוא כדי שיקל על כולם וכמו שאמרתי, אנחנו קודם כל - - -

ישראל אייכלר: באיזה חודש זה יהיה שתפתחו?

<עמוס צייאדה: מבחינתנו תוך כמה ימים.

<עמוס צייאדה: תוך שבוע שבועיים נעלה מודעה לאוויר.

ישראל אייכלר: שבוע, שבועיים.

ישראל אייכלר: מה קורה לאברך שנולד לו ילד במשך השנה?

<עמוס צייאדה: זו באמת השאלה שגם אנחנו שאלנו את עצמנו.

<עמוס צייאדה: כרגע אין לי מה להציע לו, אלא רק שהוא יקבל בשנה שאחרי.

ישראל אייכלר: למה שיפסיד שנה?

ישראל אייכלר: זה 15,000 שקלים.

<עמוס צייאדה: הוא לא יפסיד שנה, הוא יקבל את השנה הזאת.

<עמוס צייאדה: כלומר אם הוא יתחיל לקבל, לדוגמא מי שנולד לו נגיד בגיל 16, לא כל כך מהר הוא יוצא ממעגל הזכאות.

<שלומית אבינח: לא, - - - כשהילד יהיה בן חצי שנה הוא יתחיל לקבל.

<עמוס צייאדה: כן, הוא יתחיל לקבל מינואר ויקבל את זה.

<עמוס צייאדה: הוא לא מאבד את החצי שנה הזאת.

ישראל אייכלר: רגע, הוא נניח נולד ב - - -

<עמוס צייאדה: באמצע 2016.

ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על מי שנולד בפברואר השנה, בשנת 2017 והוא נולד אחרי הרישום.

ישראל אייכלר: כמה זמן אתם נותנים לרישום?

ישראל אייכלר: חודש?

<עמוס צייאדה: חודשיים.

ישראל אייכלר: הוא נולד במרס, אז הוא לא יקבל את כל השנה הבאה.

<עמוס צייאדה: אבל הוא יתחיל לקבל משנה הבאה 5 שנים.

<עמוס צייאדה: יש לנו קושי לאפשר פה מועדים נוספים כשיש לנו תקציב מוגבל וסגור.

<עמוס צייאדה: אי אפשר לתת פה.

<עמוס צייאדה: זה כמו מוסד שהגיש בקשת תמיכה ולהגיד לו תעדכן תלמידים והכל.

<עמוס צייאדה: זה לא המנגנון.

ישראל אייכלר: תשאלי את השאלות בקול.

<שלומית אבינח: יש לך את השאלות.

ישראל אייכלר: בסדר.

<שלומית אבינח: אנחנו בדיוק חוזרים לסיפור של הדרגות, סבסוד.

<שלומית אבינח: כלומר יש את הבקשות שעדיין לא טיפלו, כל מה שרשמתם.

<שלומית אבינח: לפי מה שאתם מסרתם 3,847 כבר קיבלו.

<שלומית אבינח: 1,250 בקשות נמצאות עדיין בטיפול לפי הפירוט הבא ונתתם פה פירוט – 130, 140, 170.

<שלומית אבינח: אני אגיד לצורך הפרוטוקול 130 בקשות הוגשו נתונים ששוללים זכאות לסיוע.

<שלומית אבינח: האם הודעתם לאברכים?

<שלומית אבינח: 140 בקשות הגיעו באיחור – מה יהיה איתן?

<שלומית אבינח: לא יקבלו?

<שלומית אבינח: כן יקבלו?

<שלומית אבינח: מתי תחליטו?

<שלומית אבינח: 170 בקשות עם הכנסות גבוהות.

<עמוס צייאדה: אוקיי, הבנתי את הרעיון.

<עמוס צייאדה: אני אתייחס לכל הסעיפים.

<שלומית אבינח: אני אומרת שוב, בדרגות, כלומר כל הלחץ וצוואר הבקבוק שנוצר, שפשוט כמו שאתה אומר נוצר עומס, כיו פשוט גם הגיעו בקשות חדשות וגם הוותיקות לא טופלו ולא היה - - -

<עמוס צייאדה: לא, קודם כל העומס הוא בגלל שהתחלנו לעבוד באמצע השנה וככה זה.

<עמוס צייאדה: כלומר, אני מניח שהשנים הבאות יהיו יותר טובות.

<עמוס צייאדה: גם אם אני אפרסם מודעה לתמיכה במוסדות כרגע באמצע השנה, שזה משהו חדש ופתאום יגיעו לי 1,000 או 2,000 או 5,000 בקשות, אז תהיה פה תקופת הסתגלות לא פשוטה.

ישראל אייכלר: רגע, אתה עובר יותר מ-10,000 השנה הזאת?

<עמוס צייאדה: בגלל - - -

ישראל אייכלר: זה לא ברור, כי אם עד עכשיו הגיעו 3,800 בקשות - --

<עמוס צייאדה: אנחנו נתקרב למספרים הרבה יותר גבוהים.

<עמוס צייאדה: לדעתי אחרי התיקון שמוסיף את ארבע השנים הנוספות, כל אלה שחשבו שהם בחוץ ואולי לא הגישו בשנה הזאת, אמרו תשמע, לא שווה לי כמה חודשים או שנה אחת מקסימום להתחיל לקדם פה כסף או מיוני שזה פורסם, למרות שקיבלו רטרואקטיבית ולהפסיק עבודה או לא יודע מה.

<עמוס צייאדה: או שאם אני אתחיל לקבל, אני אעזוב איזו שהיא עבודה ואחר כך אצטרך לחפש עוד פעם עבודה.

<עמוס צייאדה: לדעתי התיקון של ארבע השנים יכניס לפה הרבה אנשים, הרבה יותר מבעבר.

<עמוס צייאדה: מנהלת הוועדה שאלה ואני ארצה להתייחס.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: קודם לעניין של הטפסים, שפעמיים בשנה אתה אומר שאתה לא יכול לפתוח, אבל אנחנו ביקשנו שכן יפתחו ארבע פעמים בשנה.

ישראל אייכלר: אז אנחנו מבקשים שוב, לפחות פעמיים בשנה.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות שזה יהיה רק פעם בשנה.

ישראל אייכלר: זה נראה לי לא - - -

<עמוס צייאדה: אוקיי, אז אני מציע שבואו נראה את ההגשה, בואו נראה מה קורה עם התקציב, מה מצבנו.

ישראל אייכלר: נצטרך להילחם בוועדת הכספים שיהיה עוד תקציב.

ישראל אייכלר: אבל אם אין לך את האנשים, אתה לא צריך עוד תקציב.

ישראל אייכלר: אתה לא גומר את התקציב עצמו.

<עמוס צייאדה: בסדר גמור, אוקיי.

<עמוס צייאדה: אז אני גם מציע להילחם, הרב אייכלר, באמת אם רוצים, גם לתת את כוח האדם לטפל בזה.

<עמוס צייאדה: כלומר, בהנחה שהדבר הזה - - -

ישראל אייכלר: עם מי צריך להילחם?

ישראל אייכלר: אני מדבר עם שר החינוך, אם אני אגיד לו שיש איזו יחידה שצריכה עוד שני עובדים, זה יעזור לי?

<עמוס צייאדה: לא צריך, לא, לא.

<עמוס צייאדה: לחבר שלך, הרב משה גפני.

<עמוס צייאדה: תסגור את זה מול האוצר.

<עמוס צייאדה: שיתנו את כוח האדם.

<עמוס צייאדה: כל העובדים שבאגף - - -

ישראל אייכלר: זה לא משאבי אנוש של משרד החינוך עצמו?

<עמוס צייאדה: הרב אייכלר, אף אחד לא ידאג להבטחת הכנסה, כמו שאתה יודע, אם אתה לא תדאג ואם חברי הכנסת החרדים לא ידאגו.

ישראל אייכלר: אולי נוסיף - - - שאנחנו מבקשים להוסיף לתגבר את צוות היחידה הזאת.

ישראל אייכלר: אנחנו נשלח מכתב לשר החינוך ולסגן שר החינוך.

ישראל אייכלר: יש לזה השפעה?

ישראל אייכלר: וליושב ראש ועדת הכספים.

ישראל אייכלר: שיתגברו את היחידה.

<עמוס צייאדה: אני חושב שאם רוצים לפתור, זה בדיונים מול האוצר.

<עמוס צייאדה: אתם צריכים לבקש.

<עמוס צייאדה: כל העובדים באגף פה התגייסו מחודש יוני.

ישראל אייכלר: כמה עובדים אתם, שבעה?

<עמוס צייאדה: לא.

<עמוס צייאדה: בתוך היחידה של הבטחת הכנסה יש כרגע ארבעה פלוס ארבעה סטודנטים.

<עמוס צייאדה: כשסטודנטים זה חצי משרה ובתקופות של מבחנים הם לא נמצאים ואי אפשר לתת מענה טלפוני.

<שלומית אבינח: אם יש לו מבחן, אם יש לו חופשת סמסטר.

<שלומית אבינח: ואם יש מבחן מגיע לו חופשה.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים את זה בכנסת.

<עמוס צייאדה: לא, בסדר, יש פה ארבעה.

<עמוס צייאדה: אמורים להיות כאן עוד שני עובדים, אבל אם רוצים פה יותר מהגשה של פעם אחת בשנה, צריך גם לתת כאן את המענה מבחינת כוח אדם.

ישראל אייכלר: כמה, עוד שני עובדים?

<עמוס צייאדה: כן.

<עמוס צייאדה: אני חושב.

ישראל אייכלר: תרשמי שאנחנו דורשים שהיחידה תתוגבר לפחות בעוד שני עובדים, כדי שיוכלו לפתוח וקודם כל לענות יותר מהר וגם כדי לפתוח עוד מועד.

ישראל אייכלר: זה נראה לי מאד לא סביר, כי ברוך השם האברכים הצעירים האלה כל שנה יש להם ילד וזה מאד משפיע.

<עמוס צייאדה: יכול להיות שזה יאפשר לתת עוד איזה שהוא מועד, כמובן עם השיקולים של התקציב.

ישראל אייכלר: כן, חייבים לעשות עוד מועד, כי אי אפשר שנה שלמה לסגור את זה.

<עמוס צייאדה: לגבי סעיף 4, אני רוצה לקשור אותו גם - - -

ישראל אייכלר: רגע, ראית את סעיף 2 לעניין המענה הטלפוני?

<עמוס צייאדה: אז יש סעיפים אחרים, ברשותך.

ישראל אייכלר: אה, סעיף 4 פה?

ישראל אייכלר: עברת.

<עמוס צייאדה: אוקיי, אם אתם רוצים לפי הסדר, אז דילגנו.

ישראל אייכלר: מה שנוח לך.

<עמוס צייאדה: אין בעיה.

<עמוס צייאדה: אז דילגנו על הסעיף של מי שמקבל קצבת נכות.

ישראל אייכלר: לפי השאלון שהגשת.

ישראל אייכלר: בסדר.

<עמוס צייאדה: אז קודם כל לגבי קצבת נכות – בחוק נקבע שעד 25,000 שקלים אפשר להחזיק רכב ונקבע שקצבת נכות שוללת את הזכאות למלגה.

<עמוס צייאדה: כך נקבע בחוק.

ישראל אייכלר: שמה?

<עמוס צייאדה: שאפשר להחזיק רכב, זה הסעיף הראשון.

<שלומית אבינח: קצבה זה כהכנסה.

<עמוס צייאדה: ששוללת.

ישראל אייכלר: כתוב לא תחשב.

ישראל אייכלר: אה, אנחנו ביקשנו שלא תחשב.

<שלומית אבינח: רכב לא נחשב.

<שלומית אבינח: באפור זה התשובות.

<עמוס צייאדה: הכתב באפור.

ישראל אייכלר: קצבת נכות נכללת במסגרת ההכנסות השוללות קבלת סיוע.

ישראל אייכלר: בכל התקציבים נדמה לי, בכל הזכויות האחרות של נכים, קצבת הנכות לא נחשבת.

ישראל אייכלר: גם במיסים אני חושב.

<עמוס צייאדה: יכול להיות, אבל שוב, פה זה עבר בחוק, הרב אייכלר.

<עמוס צייאדה: אנחנו הקטנים בוודאי לא - - -

ישראל אייכלר: תרשמי שאנחנו מבקשים שינוי בחוק, שקצבת נכות לא תחשב.

ישראל אייכלר: זה דבר נוראי.

ישראל אייכלר: אבל אני מבין שהרכב כבר - - -

<עמוס צייאדה: הרב כן, וכמובן שמי שמחזיק לצרכים רפואיים, גם המגבלה של ה-25,000 שקלים לא חלה עליו.

ישראל אייכלר: רכב שעולה 25,000 שקלים?

<שלומית אבינח: לא.

<שלומית אבינח: ניידות.

<שלומית אבינח: שיש נגיד ילד נכה, נכון, זאת הכוונה?

<עמוס צייאדה: כן, לצרכים רפואיים.

<עמוס צייאדה: מי שנגיד יש לו ילד נכה ומאושר לו רכב וגמלת ניידות מביטוח לאומי, יכול להחזיק כל רכב, גם ב-200,000 שקלים.

ישראל אייכלר: את זה רציתי לשמוע, כי הרכב של נכה עולה כבר - - -

<שלומית אבינח: אבל זה לא יזכה אותו, כי יש לו הכנסה מקצבה.

<עמוס צייאדה: לא, אבל זה לילד נכה.

<שלומית אבינח: אה, לילד כן?

<שלומית אבינח: להורים לא, לילד כן.

<עמוס צייאדה: אגב, זה לא חידוש.

<עמוס צייאדה: זה נכנס אמנם בחוק, אבל זה לא חידוש.

<עמוס צייאדה: גם לאורך כל שנות קיומה של המלגה הזו, משנות ה-80, מי שקיבל גמלת ניידות או קצבת נכות בגין ילד נכה, יכול היה להחזיק רכב.

<עמוס צייאדה: התוספת היא כמובן גם לגבי מי שלא מקבל ניידות שיכול להחזיק רכב בסכום שמופיע כאן.

ישראל אייכלר: הרבה צריך לעלות 25,000 שקלים?

<עמוס צייאדה: עד 25,000 שקלים, כן.

ישראל אייכלר: אני מזמן לא קניתי רכב, אבל נראה לי שרכב עולה 140,000 שקלים, לא?

<קריאה: אז אם יש לו 140,000 שקלים, הוא לא צריך לקבל תקציב?

<קריאה: זה מה שהם טוענים.

ישראל אייכלר: אבל איפה יש רכב ב-25,000 שקלים?

ישראל אייכלר: רק המוסך יעלה לו כל חודש 10,000 שקלים.

<עמוס צייאדה: אני יכול פה להגיד לך הרב אייכלר, שהמחירים של המכוניות היום ברצפה.

ישראל אייכלר: משומשות?

<עמוס צייאדה: כן, ברצפה.

<עמוס צייאדה: קונים חדש בלי - - -

<קריאה: בלי לשלם.

<עמוס צייאדה: לא, לא בלי לשלם, אבל קונים מכוניות חדשות בקצב מטורף.

<שלומית אבינח: אתה צריך להירשם לפרוטוקול.

ישראל אייכלר: תן לו לגמור את התשובות קודם.

<עמוס צייאדה: סתם, אני אתן לכם דוגמא.

<עמוס צייאדה: יש לי אחיין שהוא אברך בהר המור ואתמול הוא סיפר לי שהוא קנה מכונית, הוא קנה מציבושי שנת 2008, אוטו משפחתי, ב-19,500 שקלים.

ישראל אייכלר: אה, יופי.

<עמוס צייאדה: אז זה לכל דבר ועניין.

<עמוס צייאדה: אני גם נוסע באוטו משנת 2008 וגם אשתי משנת 2008.

ישראל אייכלר: אתה נוסע באוטו משנת 2008?

<עמוס צייאדה: כן.

ישראל אייכלר: כמה פעמים בשנה אתה במוסך?

<עמוס צייאדה: אפס כמעט.

ישראל אייכלר: כן?

<עמוס צייאדה: השיטה היא – קונים מכונית יפנית ולא מגיעים למוסך.

<עמוס צייאדה: לכבודו יש סקודה סופרב, נכון?

<עמוס צייאדה: איך אני יודע?

ישראל אייכלר: כי שמעת בטח מחיים.

<עמוס צייאדה: לא, ראיתי אותך בכנפי נשרים לפני כמה שבועות.

ישראל אייכלר: איפה, במוסך?

<עמוס צייאדה: לא, בכנפי נשרים.

<עמוס צייאדה: בדיוק עברתם.

ישראל אייכלר: לא ראיתי.

ישראל אייכלר: טוב, בואו נמשיך הלאה.

ישראל אייכלר: סעיף 4.

ישראל אייכלר: רגע, כמה אברכים, 3,847?

<עמוס צייאדה: היו כאן מעל 5,000 בקשות.

<עמוס צייאדה: יתר הבקשות ואני רוצה קודם לקשור את זה - - -

ישראל אייכלר: סעיף 4 הוא סעיף קצת מורכב.

ישראל אייכלר: בוא תגיד לי מה.

<עמוס צייאדה: אז קודם כל בסעיף 9 ואני רוצה לחבר אותו עם סעיף 4, שאלתם גם לגבי פניות שהלכו, קיבלו מענה, לא קיבלו מענה והכל.

<עמוס צייאדה: אז שוב, אנחנו עבדנו פה עם קושי מאד גדול של כוח אדם.

<עמוס צייאדה: למרות זאת טיפלנו קודם כל במי שלקוי.

<עמוס צייאדה: במי שיש לו השלמות ובמי שהצטרך לתקן ולהשלים את הבקשה.

<עמוס צייאדה: מי שצריך להגיד לו תביא, תוסיף, תביא עוד טופס שלא תעבור את הזמן.

<שלומית אבינח: איך פניתם, בדואר?

<עמוס צייאדה: פנינו בדואר רשום וגם בטלפונים, לתפוס את האנשים אחד אחד ולהגיד להם מה להשלים.

<עמוס צייאדה: פנינו גם במכתבים, אבל גם הרמנו טלפון לאנשים, לתפוס אותם, להגיד להם תראו, יש לכם עוד שבוע להגיש את הבקשה, יש לכם עוד כך וכך ימים, תגישו כדי שלא תאבדו את המועד.

<עמוס צייאדה: זה בעניין הזה.

<עמוס צייאדה: רק בימים אלה אנחנו שולחים כבר לאלה שמקבלים כבר כסף.

<עמוס צייאדה: זה פחות דחוף, כי אם אתה מקבל כסף אתה יודע שאתה מקבל ואתה בפנים ואין שום בעיה.

<עמוס צייאדה: רק עכשיו אנחנו מגיעים לאלה שקיבלו ויוצאים אליהם מכתבים.

<עמוס צייאדה: מאיר יכול לעדכן פה אם צריך.

<שלומית אבינח: ומה עם כל אלה שהגישו באיחור?

<עמוס צייאדה: אוקיי, ככלל, מי שמגיש באיחור לא אמור לקבל תמיכה.

<עמוס צייאדה: אני אומר שתי הערות.

<עמוס צייאדה: אחת, שאנחנו הארכנו את המועד בעוד כמה שבועות, להזכירכם.

ישראל אייכלר: כן, אני זוכר.

<עמוס צייאדה: וההערה השנייה וגם כתוב כאן

<עמוס צייאדה: במסמך, שמי שיש לו מקרים מיוחדים ומנומקים למה הוא הגיש באיחור, למשל הוא יבוא ויגיד לי כן הגשתי, - - - , לא יודע, אישור פקס או כל טיעון שאני יכול לקבל אותו ויש פה איזו שהיא טענה שהיא לגיטימית, סבירה והגיונית, אנחנו מקיימים דיון פרטני לגבי כל בקשה כזו.

<עמוס צייאדה: אבל מישהו שסתם הגיש באיחור, בלי שום הסבר, בלי שום הצדקה גם אחרי ההארכה, אז אנחנו - - -

ישראל אייכלר: עמוס, אני רוצה להגיד לך מה עשינו פה עם שלומית, מנהלת הוועדה לגבי הזכויות של האנשים שמקבלים ממשרד התעסוקה הנחות במעונות יום ובמשפחתונים.

<שלומית אבינח: במשרד הכלכלה.

ישראל אייכלר: משרד הכלכלה, אחרי הרבה הרבה תלונות שהיו עליהם וזה עזר להם ועזר לנו ולציבור.

ישראל אייכלר: שאדם שהגיש את הטופס הבסיסי עם הפרטים שלו, אז הוא נחשב - - -

<עמוס צייאדה: לא, אני לא דיברתי על אחד כזה.

<עמוס צייאדה: לגבי אלה שהגישו וצריכים השלמות, אני יכול להגיד לכם שעד סוף השנה גם, כלומר מיוני, עוד שהוגשו הבקשות - - -

ישראל אייכלר: זאת אומרת הוא כן זכאי.

ישראל אייכלר: מי שהגיש את הבסיסי כן זכאי.

<עמוס צייאדה: המשיכו במחלקה לבקש השלמות.

ישראל אייכלר: אתם מדברים על מי שבכלל לא הגיש.

מאיר כהן: עד 30 בדצמבר.

<עמוס צייאדה: עד 30 בדצמבר עוד רדפו אחרי האנשים שיתנו את ההשלמות.

ישראל אייכלר: זאת אומרת שלא שללתם ממי שלא השלים?

<עמוס צייאדה: לא, חס וחלילה.

ישראל אייכלר: אלא אתה מבקש.

ישראל אייכלר: בבקשה הראשונית אתה מבקש.

<עמוס צייאדה: אכן.

<עמוס צייאדה: זה לגבי כאלה שלא הגישו בכלל.

ישראל אייכלר: שיהיה ברור, כן.

<עמוס צייאדה: אתה יכול כמובן להתערב פה.

<עמוס צייאדה: זה קטע קלאסי שלך.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<עמוס צייאדה: אז 563 נמצאו ונבדקו עם כל מיני ממצאים שליליים.

<עמוס צייאדה: למשל רואים שלמישהו יש יותר מנכס אחד, שיש לו איזה שהן הכנסות.

<עמוס צייאדה: בעיקר זה הסיפור של הנכסים.

<עמוס צייאדה: ואז לא מעט אנשים באו והביאו אישור, ממש, קודם כל טענו שאין להם נכס או שהם מכרו, או שזה היה לפני שנתיים ושלוש וכאלה.

<עמוס צייאדה: את אותם אנשים, כלומר למרות שקיבלתי את הקבצים הרי באופן מקוון, קיבלתי נגיד על גבי דיסק, בשלב הראשון, בעתיד יהיה ממשק שיעבור בכספת.

<עמוס צייאדה: שלחנו את האנשים האלה לשם להביא אישור ואלה שהביאו אישור והראו באמת שהם זכאים והנתונים שהוצגו לנו לא נכונים, כמובן שנשלם להם.

<עמוס צייאדה: אין בכלל ויכוח עליהם.

<שלומית אבינח: מהתאריך הקובע שהם זכאים?

<עמוס צייאדה: בוודאי.

<עמוס צייאדה: אם בן אדם הגיש בזמן, הוא זכאי לקבל.

<עמוס צייאדה: אני אוסיף עוד משפט.

ישראל אייכלר: כשאתה אומר על נכס נוסף, אבל יש מקרה של אדם שאשתו הרוויחה 1,250 שקלים ולא 1,200 שקלים.

ישראל אייכלר: כמה מותר לה להרוויח, 1,200 שקלים?

<עמוס צייאדה: כן.

ישראל אייכלר: אז בגלל זה לא רק שהוא היה צריך להחזיר את כל הכסף של השנה, 12,000 או 14,000 שקלים, הוא נתן שיקים, אלא שהוא איבד את זכותו לקבל את המלגה הרגילה של משרד החינוך, של מה שנקרא דתות כל השנה.

<עמוס צייאדה: אז פה אני אגיד שני דברים.

<עמוס צייאדה: קודם כל לגבי הנושא הזה, רציתי להגיד שאנחנו שמרנו משהו כמו 15, כמה זמנו בהתחייבויות?

<עמוס צייאדה: בכל אופן, שמנו מיליוני שקלים לכל הבקשות שבערעורים, שמרנו בסוף השנה כסף עבורם, שזה לא יבוא מהתקציב של שנת 2017.

<עמוס צייאדה: בהמשך לנושא הקודם, אני רוצה לחזור עוד לפני ולהשלים את מה ששאלה אותי מנהלת הוועדה.

<עמוס צייאדה: לגבי השאלה השנייה עם ה-1,250, אז תראו, אני מזכיר לכם את הקריטריונים.

<עמוס צייאדה: קבענו שמי שמרוויח עד 14,400, עד 30,000 שקלים - - -

<שלומית אבינח: 30,000 שקלים בשנה?

<עמוס צייאדה: רגע, שנייה.

<עמוס צייאדה: קבענו ככה: מדרגה קודם כל עד 14,400 שקלים.

<עמוס צייאדה: מי שלא עבר את ה-14,400, שזה 1,200 כפול 12 חודשים, שזה אגב משהו מבית היוצר שלנו, של מאיר, ואני חושב שגם אני אולי תרמתי קצת לעניין, לא התעסקו איתו על חודש אחד למה הרווחת יותר או פחות.

<עמוס צייאדה: וגם אם בממוצע שנתי הוא עבר - - -

<שלומית אבינח: זה שנתי?

ישראל אייכלר: שנתי, שנתי, ה-14,400 שקלים.

<עמוס צייאדה: נכון, דיברנו פה על הכנסה שנתית של 14,400 שקלים.

<שלומית אבינח: של בת הזוג?

ישראל אייכלר: לא, לא, שלו עצמו.

<עמוס צייאדה: כל ההכנסות.

<עמוס צייאדה: רגע, הערה, כל ההכנסות נבדקות ברמה משפחתית – האברך ובת זוגו.

<עמוס צייאדה: אין פה הבחנה ביניהם.

<עמוס צייאדה: אבל עברנו כאן במקום לבדוק כל חודש, שזה גם היה דורש המון משאבים וגורם עד שמאושרות בקשות - - -

ישראל אייכלר: למה זה משפחתי?

ישראל אייכלר: לסטודנט זה לא משפחתי.

<עמוס צייאדה: הרב אייכלר, כל מה שיתוקן בחוק, אני אשמח לבצע.

ישראל אייכלר: איך זה במס הכנסה?

ישראל אייכלר: אני פעם באתי לדן מרידור כשר האוצר וליעקב נאמן כשר ואמרתי להם אתם מדברים על זכויות האישה, למה לאישה אין תיק נפרד משלה?

ישראל אייכלר: למה אם היא עובדת במקום אחד והבעל עובד במקום אחר עושים להם תיק משפחתי במס הכנסה.

<שלומית אבינח: לא, תיק נפרד.

ישראל אייכלר: אני חושב שבשנים האחרונות מתחילים לעשות תיק נפרד.

<שלומית אבינח: יש תיק נפרד.

ישראל אייכלר: אולי הגיע הזמן שגם אצלכם יעשו תיק נפרד?

<עמוס צייאדה: יכול להיות.

<עמוס צייאדה: אני חושב שהכותרת פה לא הייתה הדגש על המשפחתי.

<עמוס צייאדה: הדגש היה פה, אני חושב, בתפיסה, עוד מקדמה דנה.

<עמוס צייאדה: כלומר מה אברך צריך בשביל איזה קיום מינימאלי או מה הסכום שהוא יכול להשתכר ולקבל עדיין את המלגה הזאת.

<עמוס צייאדה: ולגבי האמור, מהכולל הוא מקבל סכום כזה, קצבת ילדים יכולה להיות סכום כזה, מהעבודה הוא יקבל סכום כזה והמלגה הנוספת תהיה בסכום ונגיע לאיזה שהוא סכום.

<עמוס צייאדה: אבל זה משהו שהוא בחוק.

<עמוס צייאדה: אם איך שהוא יעדכנו אותו - - -

ישראל אייכלר: אולי נבקש להפריד את האישה והבעל בחישוב הזה?

ישראל אייכלר: זה לא יכול להיות שזה יהיה כך.

ישראל אייכלר: תבדקי אם במס הכנסה אין היום את העניין של תיק משפחתי.

<שלומית אבינח: לי יש תיק וגם לבעלי.

ישראל אייכלר: אז גם בזה צריך להיות תיק נפרד, מה פתאום?

ישראל אייכלר: ואם הוא גרוש?

ישראל אייכלר: ואם הוא אלמן?

ישראל אייכלר: ואם הוא רווק?

<עמוס צייאדה: אתה רוצה להתייחס לגרוש ואלמן מאיר?

מאיר כהן: גרוש, אז זה למעשה כל ההכנסות של בת הזוג הגרושה לא נכללים בכלל בחישוב.

ישראל אייכלר: מצוין, כך אני רוצה שיהיה גם לאברך.

ישראל אייכלר: מדובר פה בעשירים מאד שיש להם 14,000 שקלים בשנה.

<עמוס צייאדה: אגב, אני אומר עוד איזו נקודה.

<עמוס צייאדה: צריך לחשוב גם על כך שהמלגה היא 1,040 שקלים, טוב, אולי זה משהו בהסכמות בעניין הזה, אבל לגבי השתכרות למשל של 1,200 שקלים, זה משהו שעדכנו אותו לאחרונה בשנת 2008 בערך, אז גם אם נלך רק על המדד וכאלה - - -

ישראל אייכלר: אז כמה בערך זה היום?

<עמוס צייאדה: אני לא יודע.

ישראל אייכלר: בערך, פחות או יותר.

<שלומית אבינח: זה לא גבוה.

<עמוס צייאדה: צריך לראות כמה אחוזים לכל שנה, אנחנו פה כבר 8 שנים אחרי.

ישראל אייכלר: נו, אז כמה זה?

ישראל אייכלר: 2,000 שקלים?

<עמוס צייאדה: אני צריך מחשבון.

<עמוס צייאדה: לא, אני מניח שקצת לכיוון 1,500 שקלים אולי.

ישראל אייכלר: 1,500 שקלים.

מאיר כהן: גם בחוק ה-1,040 שקלים לא צמודים לשום דבר.

ישראל אייכלר: את זה יכולה לעשות ועדת הכספים בהחלטה, נכון?

ישראל אייכלר: בזה לא צריך חוק.

<עמוס צייאדה: לא, הכל.

<עמוס צייאדה: הכל מופיע בחוק.

<עמוס צייאדה: אני חושב שהכל, אבל אני לא בטוח.

ישראל אייכלר: גם ה-1,200 שקלים מופיעים בחוק כחוק ראשי?

<עמוס צייאדה: אני חושב שכן.

<שלומית אבינח: כתבתי את זה.

ישראל אייכלר: לא, צריך לשנות את זה.

ישראל אייכלר: השאלה היא ככה, אם אפשר להביא את זה לוועדת כספים בתקנה של האוצר, זה אחרת.

ישראל אייכלר: אם צריך לעשות חוק על זה, אז שוב נצטרך פה מלחמה.

<עמוס צייאדה: בזה אני אצטרך להתייעץ עם הלשכה המשפטית פה בכנסת ועם הוועדה שם והכל.

ישראל אייכלר: עם שגית, כן.

ישראל אייכלר: תבררי.

ישראל אייכלר: אם זה יכול לעבור בוועדת הכספים, אז יכול להיות שצריך להעלות את זה.

ישראל אייכלר: אבל בעניין ההפרדה בין גברים לנשים, אני רוצה להשוות את זה ממש למס הכנסה ולכל שאר הדברים.

<קריאה: כמו הסטודנטים.

ישראל אייכלר: והסטודנטים, כן.

ישראל אייכלר: הסטודנטים הם בכלל.

<עמוס צייאדה: כאשר מי שמשתכרים בין 14,400 שקלים ל-30,000 שקלים - - -

<שלומית אבינח: אין הרבה סטודנטים נשואים.

ישראל אייכלר: אין הרבה סטודנטים נשואים?

<שלומית אבינח: עם שלושה ילדים?

ישראל אייכלר: לא, לא, אני מדבר על העיקרון, שהזכויות של סטודנט לא נבחנות לפי אשתו ושל אישה לא לפי בעלה.

ישראל אייכלר: כן.

<עמוס צייאדה: מי שמשתכרים ואני מדבר בכוונה ברבים – אברך ובת זוגו – בין 14,400 שקלים ל-30,000 שקלים, גם אם הם חרגו מהסכום של 14,400 שקלים לא לוקחים להם את הכל, אלא אתם אותם חודשים.

<עמוס צייאדה: כלומר יכול להיות שמישהו קיבל איזה שהוא תשלום נוסף, עבד טיפה יותר, תקופה של חופש.

<עמוס צייאדה: אני חושב שההסדר הזה מאד מאד מאד מקל לעומת מה שהיה בעבר.

ישראל אייכלר: אז לגבי מה שסיפרתי לך, ששללו ממנו את הדתות על אותה תקופה שהוא קיבל - - -

מאיר כהן: בכל החודשים הוא חרג מ-1,250 שקלים.

ישראל אייכלר: מה?

מאיר כהן: במקרה שציינת, בכל החודשים הם חרגו מעל 1,200 שקלים בחודש.

מאיר כהן: בכל 12 החודשים.

ישראל אייכלר: כן?

ישראל אייכלר: אבל הוא החזיר את הכסף לכם בשיקים, לפי דרישתכם, אבל הוא הפסיד את הדתות של משרד החינוך הכללי.

מאיר כהן: בגלל תקופה שהיה לו חוב.

מאיר כהן: כל עוד היה לו חוב, אז הוא הפסיד.

מאיר כהן: לא הוא הפסיד, ראש הכולל הפסיד.

ישראל אייכלר: הוא הפסיד.

ישראל אייכלר: ראש הכולל לקח את זה - - -

<עמוס צייאדה: בואו נשאל שאלה, למה בן אדם שאומרים לו בוא תחזיר חוב, כי הוא יודע מה - - -

ישראל אייכלר: למה לוקחים לו מהצד השני?

ישראל אייכלר: ועוד יותר אני שואל.

ישראל אייכלר: אם כבר לקחו ממנו את הדתות, אז למה הוא צריך לתת לך שיקים?

<עמוס צייאדה: אני אשאל שאלה.

<עמוס צייאדה: קודם כל זה לא אותו כסף.

<עמוס צייאדה: זה כסף לכולל וזה כסף של חוב אישי שלו.

<עמוס צייאדה: למה אדם – ואנחנו הרי יודעים מה מותר לנו לעשות ומה אסור לנו לעשות.

<עמוס צייאדה: כולנו היינו ב - - -

ישראל אייכלר: אבל עמוס, עכשיו אמרת את התשובה.

ישראל אייכלר: את התקציב שלכם הוא החזיר.

ישראל אייכלר: את הכסף שהוא לקח, של ה- - -

<עמוס צייאדה: רגע, מתי הוא החזיר?

ישראל אייכלר: מתי שדרשתם.

<שלומית אבינח: בשיקים.

<עמוס צייאדה: לא, לא, אנחנו נמצאים בשנת 2016.

<עמוס צייאדה: הוא החזיר את זה לאחרונה, מתי הוא החזיר?

ישראל אייכלר: אה, אתה מכיר את הסיפור?

<עמוס צייאדה: כן, זה - - -, אם אני לא טועה.

ישראל אייכלר: אה, אין הרבה כאלה.

<שלומית אבינח: לא להגיד את השם לפרוטוקול.

<עמוס צייאדה: אין הרבה.

<עמוס צייאדה: רק לגבי אחד.

ישראל אייכלר: נא להוציא מהפרוטוקול את השם.

ישראל אייכלר: באותו מקרה הוא החזיר ו-?

<עמוס צייאדה: הוא החזיר בשנת 2016 רק ולדעתי זה על שנת 2014 ואפילו עוד אחורה.

<עמוס צייאדה: לפחות על שנת 2014, אם לא יותר.

<עמוס צייאדה: כלומר בן אדם מקבל כסף, הוא יודע שלא מגיע לו עוד כסף - - -

ישראל אייכלר: לא, היא עבדה תקופה מסוימת בלבד.

ישראל אייכלר: שנה אחת.

<עמוס צייאדה: הוא ידע שלא מגיע לו וזה קורה חודש אחד, חודשיים, אז אנשים באים ואומרים.

<עמוס צייאדה: אנשים פה למשל, יש פה 13 מקרים שרשמתי לי כאן, שבאו ואמרו לא מגיע לי, תפסיקו לי את המלגה.

<עמוס צייאדה: זה כל הזמן קורה.

<עמוס צייאדה: כל חודש בא בן אדם ואומר תשמע אשתי התחילה לעבוד, אני התחלתי לעבוד, מצאתי עבודה כזו, מודיעים כל הזמן.

<עמוס צייאדה: הבן אדם קיבל כסף, נדרש להשיב כסף, לא החזיר כסף במשך תקופה מאד מאד ארוכה.

<עמוס צייאדה: אז כלי האכיפה שיש לנו זה להגיד אתה גם לא תהיה אברך ואחרי שהוא מחזיר מה הוא רוצה?

<עמוס צייאדה: שנתקן לו את זה רטרואקטיבית?

<עמוס צייאדה: זו לא העמדה שיכולה להיות של המשרד.

ישראל אייכלר: אז בוא נתקדם.

ישראל אייכלר: 563 נמצאים בבדיקה עם ממצאים שליליים ואתם מבקשים את תגובת האברכים.

<עמוס צייאדה: נכון.

ישראל אייכלר: 260 עדיין בבדיקות.

ישראל אייכלר: מה זאת אומרת?

מאיר כהן: הן תסתיימנה בחודש ינואר, אני מניח.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אתם תדעו.

מאיר כהן: הם יקבלו כסף.

מאיר כהן: 260 יקבלו כסף עוד בינואר.

מאיר כהן: זו המטרה, לסיים את הסיפור הזה, כן.

<עמוס צייאדה: אתמול גם חתמנו על איזה שהוא פרוטוקול שמאשר כמה עשרות.

מאיר כהן: מתוך ה-560, כבר 120 יקבלו השבוע את הכסף.

מאיר כהן: קיבלו את המכתבים, הגיבו על זה, ו - - -

ישראל אייכלר: ה-140 שהגישו באיחור, אתה אומר שאפילו את המסמך הראשוני הם הגישו באיחור?

<עמוס צייאדה: שום דבר, לא היה השלמות.

<עמוס צייאדה: זה כשבקשה לא הוגשה בכלל.

ישראל אייכלר: רגע, ואם זה כבר נהיה 2016-2017 הם יוכלו להשלים עכשיו?

ישראל אייכלר: מה אתה עושה?

<עמוס צייאדה: נתנו.

<עמוס צייאדה: מאיר אומר שעד 30 בדצמבר הייתה אפשרות להשלים.

<עמוס צייאדה: מיוני ניתן מספיק זמן.

<עמוס צייאדה: לגבי אם בשנת 2017 מישהו ישלים, אני לא יודע.

<עמוס צייאדה: נצטרך להסתכל.

<עמוס צייאדה: אני לא רוצה להגיד סתם.

ישראל אייכלר: 130 בקשות הוגשו עם מתלוננים ששוללים את זכאותם לסיוע.

ישראל אייכלר: מה זה?

ישראל אייכלר: זה אותו דבר כמו ממצאים שליליים, לא?

ישראל אייכלר: אה, כבר שללתם בכלל?

<עמוס צייאדה: כן.

<עמוס צייאדה: כמובן שהם יכולים לערער, כן.

<עמוס צייאדה: אלה שאין להם זכאות או שיש בעיה, להם כבר הודענו ראשונים.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: סעיף 5 – נתונים על אברכים שאושרו וביטלו להם את האישורים והסיבות לכך.

ישראל אייכלר: איך מחזירים את הכספים - - -

<עמוס צייאדה: זה יותר מדבר לגבי העבר, כי בשנת 2016 עדיין לא ביטלנו זכאות למישהו שאישרנו אותו, לא כל כך מהר.

<עמוס צייאדה: אנחנו עוד רודפים אחרי לשלם קודם כל לאלה שהגיעו.

<עמוס צייאדה: מי שמתברר שקיבל כסף שלא מגיע לו וצריך להחזיר כסף, אנחנו שולחים לו שובר לשלם אותו בדואר והוא יכול כמובן גם לפנות אלינו ולקבל פרישת תשלומים.

ישראל אייכלר: מדובר פה באנשים שיש להם 1,000 שקלים.

ישראל אייכלר: השאלה מאיפה יש להם.

<עמוס צייאדה: כן, הם יכולים לקבל.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: על איזה סעיפים אתה עוד רוצה לדבר?

ישראל אייכלר: סעיף 6 כבר דיברנו?

<עמוס צייאדה: הם התחילו לחלק בפועל בשישי עבר רטרואקטיבית מינואר.

<עמוס צייאדה: שוב, בעניין המענה הטלפוני אני יכול להגיד לכם שיש ימים שמאות שיחות נכנסות ביום.

ישראל אייכלר: ועונים?

<עמוס צייאדה: עונים, אבל כשכוח האדם באמת מוגבל, ואני גם לא רוצה, אני אדבר איתך אחר כך לגבי איך אפשר לעזור פה באמת.

<עמוס צייאדה: לא שסתם.

<עמוס צייאדה: מה הסיכוי הטוב ביותר שיתייחסו ושבאמת יהיה פה איזו שהיא תוצאה ועזרה.

<עמוס צייאדה: אני יכול להגיד שכל העובדים באגף לוקחים טלפונים.

<עמוס צייאדה: הרי ברגע שלא עונים, הם עוברים לעובדים אחרים.

<עמוס צייאדה: כולם, אם יודעים לענות, עונים.

<עמוס צייאדה: מאיר כהן נגיד נותן רשימות, הוא אומר הנה, כל אלה, מי שפונה תגידו שיש בעיה כזאת ופה ושם.

<עמוס צייאדה: טבלת אקסל, כיוון שהוא חסם במייל להרבה עובדים.

<עמוס צייאדה: אם נגיד עובדים לוקחים טלפון של בן אדם ובסוף הם נותנים למאיר כהן ולעובדים שלו לחזור אליהם, אבל להיות משרת ציבור זה דבר מאד קשה בשלב הזה, כשיש לחץ ויש קושי.

<עמוס צייאדה: אנחנו פועלים פה עם קושי לא פשוט.

<עמוס צייאדה: אני מאמין שזה ירד לאט לאט, כשניכנס למסלול ומהרגע שההגשה תהיה יותר מתוכננת עכשיו לשנת 2017 וגם ל-2016, מקווים שזה ילך וירד.

<עמוס צייאדה: יש ימים שיש פה מאות שיחות טלפון.

ישראל אייכלר: אם יש מאות שיחות טלפון כנראה שיש הרבה דברים לא ברורים.

<עמוס צייאדה: נכון.

<עמוס צייאדה: אני אסביר גם למה למשל, כי למשל מוסד, אני מעביר לו הודעות במערכת הממוחשבת.

<עמוס צייאדה: הוא יודע כמה קיבלתי או לא קיבלתי.

<עמוס צייאדה: לגבי אנשים, לא משנה אם יש לי מערכת, נגיד שהייתי רוצה לדוגמא לנהל את התקשורת, להגיד לבן אדם תשמע, תגיש טופס מקוון, אבל צריך אבטחה ברמה מסוימת.

<עמוס צייאדה: אז הרבה בנקים וחברות, אפילו חברת פלאפון, אם אתה בא להיכנס, שולחים לך איזה שהוא קוד ב-SMS ותיכנס איתו, זה הסיסמא שלך.

<עמוס צייאדה: כיוון שלהרבה מהם יש טלפון כשר, אז זה משהו ש - - -

<שלומית אבינח: אז גם אין אינטרנט.

<עמוס צייאדה: לא רק אינטרנט, אפילו SMS אין.

<עמוס צייאדה: אינטרנט בסדר, אז מה.

<עמוס צייאדה: אפילו SMS אין להרבה מהם.

<עמוס צייאדה: אז אני מנסה מול אגף של משרד החינוך, לראות.

<עמוס צייאדה: הנה, חוזרים לימים הסטודנטיאליים שלי.

<עמוס צייאדה: פעם, לפני 20 שנה הייתי מקליד את מספר הזהות שלי ונגיד יודע מה הציון שלי במקצוע מסוים.

<עמוס צייאדה: זה קצת איטי, מסורבל בדור של היום ואנחנו מדברים גם עם יועצי תקשורת, יש להם משרד והכל.

<עמוס צייאדה: מנסים לראות איך עושים את זה הכי טוב.

<עמוס צייאדה: אולי ברמה של - - -

ישראל אייכלר: ברבנות עשינו את זה, שאנשים מקבלים קוד אישי, מקבלים תשובות על כל הדברים.

<שלומית אבינח: כן, אבל זה לא ממשלה, זה המרמנט.

<שלומית אבינח: זו החברה שעושה את הבחינות, היא עושה.

<שלומית אבינח: זה לא הממשלה.

<עמוס צייאדה: אז כן אפשר למשל, שוב, אנחנו נמצאים פה בינואר, אבל אפשר כן בוודאי לשנת 2018, לכל מי שזכאי ונמצא בפנים, לשלוח לו איזה שהוא קוד ולהחליט על איזה שהוא משהו כזה.

<עמוס צייאדה: גם לגבי אלה - - -

ישראל אייכלר: לגבי 2018 - - -

<עמוס צייאדה: רגע, שנייה.

<עמוס צייאדה: גם לגבי אלה שכאן על השולחן, יש לנו איזה שהוא רעיון איך לנסות לייעל את העבודה כאן, כדי שאנשים יוכלו לקבל שירות ולהגיש טפסים בצורה יותר קלה.

<עמוס צייאדה: אני מקווה שאנחנו נצליח להתקדם.

ישראל אייכלר: בסדר, אז אנחנו נדבר על זה, כי צריך לפתור את הבעיה הזאת.

ישראל אייכלר: אם מאות אנשים מצלצלים וצריכים לקבל תשובה, הרי יש בכל משרדי הממשלה, נדמה לי, אפילו חוק כמה זמן צריך לענות.

<עמוס צייאדה: בהחלט כן.

ישראל אייכלר: סעיף 9.

ישראל אייכלר: לוועדה התקבלו פניות של אברכים – בעניין אישור קבלת הפנייה.

ישראל אייכלר: אצלי במערכת, ברגע שאדם שולח פנייה, גם במשרד שלי וגם בוועדה, מיד הוא מקבל תשובה – הפנייה שלך התקבלה.

ישראל אייכלר: נכון, גברת שלומית?

<שלומית אבינח: במייל, כן.

ישראל אייכלר: אני מדבר על המייל.

ישראל אייכלר: במייל הוא מקבל תשובה מיד, נכון?

<שלומית אבינח: התקבל, כן.

ישראל אייכלר: למה אתה לא יכול לעשות דבר כזה אצלכם?

<עמוס צייאדה: כדי שזה יעבוד, צריך להכניס את כל הנתונים למערכת.

<עמוס צייאדה: זה גם, זה עבודה.

<עמוס צייאדה: כלומר אם אני הולך לטפל בבקשות שמחכות, נגיד מאות בקשות שמחכות עוד מיוני להשלמות שלהן, או שאני הולך לטפל בלהזמין את הנתונים.

<עמוס צייאדה: יש לנו פה פרויקט להרים כאן

<עמוס צייאדה: מערכת של שירות יותר טוב ויותר מתקדם לשנה הקרובה.

ישראל אייכלר: אז חייבים לעשות את זה.

<עמוס צייאדה: אנחנו עובדים על זה.

<עמוס צייאדה: אפילו מיילים מפה אני יכול להראות לך, מהיום.

ישראל אייכלר: מה קורה בסעיף 10, לאברך שנדרש לצאת לחוץ לארץ?

ישראל אייכלר: כל יציאה מפסיקה לו את הדברים?

<עמוס צייאדה: כך, אין פה איזו שהיא דווקא הבחנה בין החברה של הבטחת הכנסה, נכון?

<עמוס צייאדה: כלומר זה כמו - - -

מאיר כהן: בדיוק.

<עמוס צייאדה: מה שאנחנו אפשרנו לאברכים לעשות, זה להיות עד 14 ימים בחו"ל בלי לאבד את הזכאות למלגה.

<עמוס צייאדה: היו פעם דיונים אצל סגן השר, אצל פרוש, עוד בקדנציה הקודמת וזה מה שסוכם, שעד 14 ימים אפילו לא צריך להגיש בקשה והוא יכול לצאת והוא לא מאבד את המלגה.

<עמוס צייאדה: ברגע שהוא יוצא מעבר לתקופה הזו, הוא לא יכול לקבל את כספי המלגה של הכולל גם, עד מועד הקליטה הבאה.

ישראל אייכלר: כתבת כבר לגבי המענה הטלפוני?

<שלומית אבינח: פספסתי אותו.

ישראל אייכלר: כן, הוא דיבר על משהו חשוב מאד.

ישראל אייכלר: מגיעים 200, אז צריך לשכלל את המענה הטלפוני עם קוד אישי וכל הדברים האלה, שיהיה ממוחשב יותר, שאנשים יוכלו לקבל תשובה.

<שלומית אבינח: לא, סליחה, אבל הוא אמר שאי אפשר, כי אין טלפון כשר, אז צריך מענה אנושי.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אז הוא אומר שיש דבר - - -

<עמוס צייאדה: אנחנו עובדים על פתרונות הרב אייכלר.

ישראל אייכלר: הוא אומר שהם צריכים לשבת על זה באופן מעשי יותר, לראות איך עושים את זה, אבל זה ברור שצריך לעשות את זה.

ישראל אייכלר: השאלה רק הדרך, איך עושים את זה.

<שלומית אבינח: רגע, אמרתם עוד משהו, שוב אנחנו חוזרים.

<שלומית אבינח: אמרתם שאתם רוצים הגשה מכוונת, שזה יקל.

<שלומית אבינח: אבל אם לאנשים אין אינטרנט, אז אין הגשה מקוונת, אז איך תלכו על זה?

<עמוס צייאדה: אז יש רעיונות, יש אפשרויות.

ישראל אייכלר: אנחנו נדבר על זה.

<עמוס צייאדה: יש רעיונות.

ישראל אייכלר: לגבי פקסים?

ישראל אייכלר: פקסים הופכים היום במחשב ל - - -

<עמוס צייאדה: נכון, זה מה שאנחנו רוצים.

<עמוס צייאדה: טופס מקוון זה במחשב.

<עמוס צייאדה: אני יודע שאפילו בגאולה יש כל מיני קיוסקים כאלה שבן אדם יכול ללכת, בין אם בתשלום או לא בתשלום, יכול לגשת למחשב ולהגיש.

ישראל אייכלר: לגבי אדם שנמצא בחוץ לארץ, למה 14 יום ולא 30 יום, שזה הזמן שיש לאפשר לאדם להיות, או אם יש לו איזו סיבה להיות עוד שבוע או עוד שבועיים.

ישראל אייכלר: מה זה?

<עמוס צייאדה: אפשר.

<עמוס צייאדה: הכל זה תקופת זמן.

<קריאה: כשאדם נוסע מסיבה רפואית.

ישראל אייכלר: למה רפואית?

ישראל אייכלר: גם מסיבה משפחתית וגם מצורך כלכלי.

<עמוס צייאדה: זה חשוב, ההבחנה במקומה.

<עמוס צייאדה: לסיבה רפואית אנחנו יכולים לתת גם 40, 50 ו-60 ימים.

<עמוס צייאדה: אין שום בעיה.

ישראל אייכלר: אבל אתה צריך לאשר את זה.

<עמוס צייאדה: זה גם מופיע בחוזר.

<עמוס צייאדה: כן, בן אדם צריך לבוא ולהגיד אני צריך לצאת כי - - -

ישראל אייכלר: אני הייתי עושה 30 יום רגיל, בלי להכביד עליכם עם כל הפרוצדורה הזאת.

ישראל אייכלר: מ-30 יום הוא צריך אישור שלכם.

<עמוס צייאדה: אז נקבע שזה 14 ימים.

<עמוס צייאדה: נראה לי ש - - -

ישראל אייכלר: אני חושב שצריך לקבוע 30 יום, כי אני שמעתי מהרבה אנשים שהם היו שבוע-שבועיים ובשבוע השלישי זה עדיין כלום.

ישראל אייכלר: עד חודש אתה לוקח לך ספייר, למה לא?

<עמוס צייאדה: בוא נחשוב רגע.

<עמוס צייאדה: אגב, התקופות של החופשות לא נחשבות ב-14 ימים.

<עמוס צייאדה: כלומר, אם מישהו התחיל, נסע שבוע לפני חופשת פסח, בא' בניסן - - -

ישראל אייכלר: אף אחד לא נוסע בניסן, הוא נוסע באמצע השנה.

<עמוס צייאדה: בסדר.

ישראל אייכלר: לא צריך להכביד על אנשים יותר ממה שכבד להם החיים.

<עמוס צייאדה: אני מודה אהבתי לשמוע את ה-"כבד להם החיים ולא צריך להכביד".

<עמוס צייאדה: צריך להגיד את זה אולי בהרבה מקומות למקופחים שלנו.

ישראל אייכלר: נכון, אנחנו כל היום עוסקים בזה.

<עמוס צייאדה: בהחלט, אהבתי.

ישראל אייכלר: בוועדת הרווחה היום העברנו חוק נגד פקודת הסטטיסטיקה, שאפשר להושיב בן אדם בבית סוהר על זה שהוא לא השיב, או קנסות גבוהים לאנשים עניים.

ישראל אייכלר: העברנו את זה.

<עמוס צייאדה: לא, בהחלט.

ישראל אייכלר: אנחנו כל הזמן עושים.

<עמוס צייאדה: הביטוי יש מספיק צרות ובעיות ולא צריך לחפש עוד - - -

ישראל אייכלר: כן, אז שאלו שם – מה הבעיה לענות על תשובות?

ישראל אייכלר: אבל הוא לא יודע שהוא הגיע לבן אדם מבוגר וקצת רופף נפש ודפק בדלת והסוקר אמר לאישה שהם ילכו לבית הסוהר אם הם לא יענו, האנשים האלה לא ישנו חודש ימים.

ישראל אייכלר: זאת אומרת יש מספיק קשיים בחיים.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לנסות להקל על האנשים כמה שאנחנו יכולים.

<עמוס צייאדה: בהחלט, אנחנו משתדלים.

<עמוס צייאדה: אני חושב ש-14 ימים, למעט כמובן דברים אחרים, סיבות, מישהו צריך לצאת לטיפול רפואי, או - - -

ישראל אייכלר: אבל למה אתה לוקח על עצמך כל כך הרבה?

ישראל אייכלר: יש לך כל כך מעט אנשים, כל כך הרבה סרבול.

<עמוס צייאדה: אבל זה מה שסוכם.

ישראל אייכלר: למה אתה צריך גם את זה?

ישראל אייכלר: עד 30 יום, הוא לא יחזור, מה?

ישראל אייכלר: אחרי 30 יום, אתה יודע.

ישראל אייכלר: בכל דבר זה יכול לקרות.

<עמוס צייאדה: בוא אני אשאל שאלה, ברשותכם.

<עמוס צייאדה: אם מישהו מקבל הבטחת הכנסה, יש לו את הכסף לנסוע לחו"ל?

<עמוס צייאדה: סתם.

ישראל אייכלר: דווקא מי שמקבל הבטחת הכנסה צריך לנסוע לחו"ל, לעשות קצת כסף, שיהיה לו מה לאכול בפסח, כי אם הוא יסמוך על המדינה ועל הבטחת ההכנסה ועל הכולל, הוא יכול למות ברחוב.

ישראל אייכלר: הוא נוסע לחוץ לארץ וכמה אנשים עוזרים לו, כמה קרובי משפחה, כמה אנשים טובים, אז הוא יכול להמשיך וללמוד, מה השאלה?

ישראל אייכלר: אני אומר את זה על השולחן.

<עמוס צייאדה: בסדר.

ישראל אייכלר: בושה וחרפה שתלמידי חכמים צריכים ללכת ברחובות בווילאמסבורג, בורו פארק וקנדה, לאסוף תרומות, אבל זה כן, יש את זה, אז מה?

ישראל אייכלר: הוא עשיר?

ישראל אייכלר: הוא איש עסקים גדול?

ישראל אייכלר: הוא נסע לעסקים?

<עמוס צייאדה: לא, בסדר.

ישראל אייכלר: אדרבא, אנשי עסקים אין להם בעיה לחזור תוך 14 יום.

ישראל אייכלר: הוא עשה עסקה ו - - -

<שלומית אבינח: הם לא צריכים את הבטחת ההכנסה.

ישראל אייכלר: הם לא צריכים את הבטחת ההכנסה.

ישראל אייכלר: דווקא השליימזיילים האלה צריכים את זה.

ישראל אייכלר: סליחה על הביטוי.

ישראל אייכלר: אני מתנצל על הביטוי שלימייזלים, אבל יש אנשים שבאמת אין להם מה לאכול.

ישראל אייכלר: אתה מדבר על אנשים שאין להם מה לאכול, זה לא.

ישראל אייכלר: ואתה יודע שיש כאלה.

ישראל אייכלר: בואו משיך הלאה.

<עמוס צייאדה: אני מקווה שאנשים באופן אישי הולכים לאסוף כסף ולא מוסדות.

<עמוס צייאדה: את זה אני קצת פחות מכיר.

ישראל אייכלר: אתה לא יודע מזה?

<עמוס צייאדה: פחות מכיר.

<קריאה: שלא תדע מצרות.

<עמוס צייאדה: בסדר, חלילה.

ישראל אייכלר: זה לא יאומן לאן אנשים מגיעים.

ישראל אייכלר: ולהסתבך בחובות, לצעירים כאלה, למשפחות כאלה, זה בקלות, עושים את זה בקלות והוא צריך לשלם שכירות ומשכנתא, כי הוא קונה דירה שתהיה מוכנה בעוד חמש שנים, והוא שמח שהקבלן לא לוחץ עליו ואז הוא מסתבך בקלות.

ישראל אייכלר: הוא פתאום מגיע לחובות בבנק של 10,000 שקלים.

ישראל אייכלר: אתם מכירים בטח, אתם רואים את התלושים.

ישראל אייכלר: אז בוודאי שאדם כזה, הוא חוזר תוך 30 יום, אז לא קרה שום דבר.

ישראל אייכלר: בואו נסכם.

<שלומית אבינח: דיברתם על אלה של החובות?

<שלומית אבינח: מתי תחזירו?

ישראל אייכלר: הוא אמר.

ישראל אייכלר: אמרת משהו על ההחזרים.

<שלומית אבינח: שב-2016 אתם עוד לא דרשתם.

<עמוס צייאדה: אנחנו עוד לא דרשנו להשיב חובות עדיין.

<שלומית אבינח: יש צפי?

<עמוס צייאדה: אולי לא נצטרך לבקש מאף אחד להשיב.

<עמוס צייאדה: גם זה יכול להיות תיאורטית.

<עמוס צייאדה: זה לא עיקר הפעילות לבקש חובות, חלילה.

<שלומית אבינח: לא, כי אצלנו לוועדה מגיעים, כמו שהוא אומר – לא במקרה שלכם – אבל באמת, אנשים נדרשים לשלם סכומים מאד גבוהים, שהם לא במקרה של - - -

<קריאה: יש פה ריביות וכאלה?

<קריאה: לא.

<שלומית אבינח: והם כבר בזבזו את הכסף.

מאיר כהן: כל העיכוב הזה, כל ההשתהות הזאת, החודשים שאנחנו לא שילמנו, זה בכדי שנצליח לעשות את בדיקות הזכאות לפני שאנחנו משלמים, כדי שלא נוכל לשלם ואז לבקש, ואז אתה מכניס את האברך לבעיה.

מאיר כהן: כאן אף פעם לא עשינו את הדבר הזה, אבל כל בדיקות הזכאות נעשות לפני התשלום.

<שלומית אבינח: אז איציק, מה המקרים שלך?

<חיים רבינוביץ: אני רציתי להגיד לגבי הכוללים.

<חיים רבינוביץ: אתה מטפל גם בנושא התקציב?

<חיים רבינוביץ: נכה לא יכול ללמוד היום בכולל, כי אסור לו.

<חיים רבינוביץ: דיברנו שאולי נשנה את זה בחוק.

ישראל אייכלר: קצבת נכות לא נחשבת.

<חיים רבינוביץ: לא, לנכה מותר לעבוד עד איזה סכום?

<עמוס צייאדה: שנייה, בואו נבחין בין מקבלי הבטחת הכנסה, שהם - - -

<חיים רבינוביץ: לא הבטחת הכנסה.

<עמוס צייאדה: אין שום בעיה, אז שילמד בכולל כמה שהוא רוצה.

<עמוס צייאדה: הוא יקבל מלגה ונכות גם ב-50,000 שקלים, אין שום מגבלה.

<עמוס צייאדה: אין דבר כזה, אבל - - -

ישראל אייכלר: הוא דיבר על זה קודם.

ישראל אייכלר: הבטחת הכנסה הוא לא מקבל.

ישראל אייכלר: אם יש לו קצבת נכות, הוא לא מקבל הבטחת הכנסה.

<עמוס צייאדה: אין שום בעיה.

<עמוס צייאדה: אני אגיד לך יותר מזה.

<עמוס צייאדה: נגיד שאתה אברך בכולל ואתה עובד בערב או בבוקר, מדריך בישיבה, סתם, לא יודע, איזה תפקיד בישיבה, אתה מלמד בהפסקת צהריים, אתה עושה איזו שהיא פעילות.

<עמוס צייאדה: אולי מורה לתלמידים או יושב איתם בשעה הראשונה, עד תשע בבוקר, עד שמתחיל הכולל.

<עמוס צייאדה: אתה עובד בתלוש משכורת, אתה יכול להרוויח כל סכום נורמאלי, הגיוני.

<עמוס צייאדה: אם גם מתכנת גאון שמרוויח מיליון שקלים בשנה או בחודש, אין שום בעיה.

<עמוס צייאדה: כל עוד זה לא בשעות הלימודים של הכולל, תרוויח כמה שאתה רוצה.

<עמוס צייאדה: התקדמנו קצת.

ישראל אייכלר: טוב, אנחנו נסכם.

ישראל אייכלר: אני חושב שמיצינו את הנושא.

ישראל אייכלר: אולי נדבר יותר על הפרטים הטכניים, איך אפשר לעזור כדי שהיחידה תוכל לפעול.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את הדיון, ברשותכם.

<חיים רבינוביץ: הרב אייכלר - - -

ישראל אייכלר: הוועדה תברר את השאלה שלך.

<חיים רבינוביץ: לא, הבן אדם אמר לי.

ישראל אייכלר: שמה?

<חיים רבינוביץ: שמותר לו לעבוד בכל עבודה, אבל כולל זה - - -

ישראל אייכלר: אם הוא נכה, הוא מקבל קצבת נכות, מה הכולל?

<חיים רבינוביץ: אז מותר לו לעבוד בעבודה, כל יום, לא משנה, עד איזה סכום מיוחד, אבל בגלל שכולל זה סוג של מלגה, אז הוא בירר את זה, אז - - -

<עמוס צייאדה: תקשיב, זה יותר מ-10 שנים.

<עמוס צייאדה: תראה, ביטוח לאומי זה לא אנחנו.

<שלומית אבינח: זה יותר פרטני.

<עמוס צייאדה: ביטוח לאומי זה לא אנחנו, אוקיי?

<עמוס צייאדה: אם אדם עובד ומקבל הבטחת הכנסה מביטוח לאומי - - - משלם, אני מניח ומאמין שמעל סכום מסוים זה שולל כנראה את הזכאות, אבל זה לא אנחנו.

<חיים רבינוביץ: כן, לא בתוך ה - - -

<עמוס צייאדה: אצלנו כבר יותר מלפני 10 שנים - - -

ישראל אייכלר: חיים, תברר את השאלה שלך, כי אתה מדבר על מנהל - - -

<חיים רבינוביץ: בסדר, אני רציתי לברר.

<עמוס צייאדה: עד לפני קצת יותר מ-10 שנים הייתה גישה שאומרת שעד שכר מינימום אברך יכול להשתכר מעבר להשתלמות בכולל ומעבר אליה.

<עמוס צייאדה: לקחו למוסד את הכסף שהוא קיבל והייתה גישה שחשבה שיותר מכך צריך לקחת לו.

<עמוס צייאדה: הדבר הזה לא קיים יותר.

<עמוס צייאדה: כלומר, אם אני לא אדע בוודאות שמישהו נגיד דיווח סתם לכולל ורימה ואתה לא יודע איפה הוא נמצא והכל, אנחנו לא מסתכלים על ההכנסות שלו בכלל.

<עמוס צייאדה: במקרים נדירים ובודדים שאנחנו בכלל - - -

ישראל אייכלר: יש לי שאלה נוספת ששייכת ל - - - מנהל מחלקת הישיבות.

ישראל אייכלר: כולל שהיה איזה חסר של אברכים שם בספירה, כל האברכים שם מאבדים את הזכות להבטחת הכנסה?

<עמוס צייאדה: לא.

ישראל אייכלר: מאיר אומר עם הראש כן.

<עמוס צייאדה: רק שנייה, רק שנייה.

<עמוס צייאדה: ככה, בואו נבחין, מוסד, נגיד 100 תלמידים, בואו ניקח דוגמא.

<עמוס צייאדה: חסרו בו איזה 20-30 אברכים.

<עמוס צייאדה: אם נגיד שחסרו יותר מ-30 אברכים, מתוך ה-30 אברכים שחסרים, 15 נגיד חסרו, אותם אברכים חסרו משתי הביקורות.

<עמוס צייאדה: על פי הנוהל, יכולים להיות אברכים - - -, אבל צריכים לבוא להגיש הצהרה באגף, בגלל שהם חסרו בשתי ביקורות.

<עמוס צייאדה: אם אני אקח את זה למקרה יותר קיצוני, שבו נגיד מוסד קטסטרופה, אין בכלל מוסד, מוצאים שלא היה מוסד והיה שם באמת חמור ואנחנו נגיד דוחים ומשעים את כל התלמידים והכל, וזה מאד מאד נדיר, מאד נדיר שקורה דבר כזה.

<עמוס צייאדה: כלומר, לגבי הקנסות שאמרתי יכולים להיות דבר כזה של 7-8, 10 תלמידים, אז יכול להיות שאנחנו נשעה את כולם ונבקש מהם להצהיר.

<עמוס צייאדה: אבל המקרים הם יותר לגבי מי שחסרים בשתי ביקורות, שצריך לבוא ולהגיש הצהרה.

<עמוס צייאדה: הוא יכול לבוא להגיש הצהרה כבר באותו חודש ולהגיד עברתי למוסד אחר, אני עובר למוסד אחר או אפילו באותו מוסד והמוסד מדווח עליו ואין שום בעיה, הוא ימשיך לקבל כסף.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אותו אברך שכן היה בספירה, לא ישללו ממנו.

<עמוס צייאדה: לא, זה וודאי שלא.

<קריאה: ודאי שלא.

<קריאה: גם מי שלא היה.

<עמוס צייאדה: מי שלא היה פעמיים צריך לבוא להצהיר באגף.

<עמוס צייאדה: כלומר - - - אם קיבלנו את ההסבר שלו.

ישראל אייכלר: אבל אתה אומר שאין מצב שאברכים אחרים, כי יש מושג שטוביה חטא וזיגוד מינגד.

ישראל אייכלר: אם מישהו לא היה, מישהו אחר לא צריך לסבול מזה.

<עמוס צייאדה: זה היה בגמרא המושג הזה?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: טוביה חטא, זיגוד מינגד.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות מצב שמישהו חטא והשני יקבל את העונש.

<עמוס צייאדה: לא, לא.

<עמוס צייאדה: אני אמרתי, רק מי שחסר בביקורת צריך לבוא ולהצהיר באגף.

<עמוס צייאדה: יכול להיות מקרה שנגיד מוסד באמת, מקרה מאד מאד חמור שמישהו נגיד רימה, דיווח סתם ואין בכלל תלמידים, אנחנו נעשה את כולם מסיבה מאד פשוטה, כדי שמישהו אחר לא יעשה בהם שימוש לרעה.

<עמוס צייאדה: מדובר בדרך כלל באנשים שעובדים ובכלל שנים כבר לא היו בישיבות, או אפילו אנשים חילוניים, יכול להיות מקרה כזה.

<עמוס צייאדה: אנחנו נשעה אותם כדי שלא יעשו בהם שימוש לרעה, אבל מי שנמצא ולומד, אפילו אם הוא חסר בביקורת ואם קיבלנו את ההסבר שלו למה הוא חסר, הוא יכול לבוא ולהצהיר ובזה נגמר הסיפור.

ישראל אייכלר: אז בואו נסכם את הדיון.

ישראל אייכלר: קודם כל הוועדה קיבלה דיווח מפורט ממנהל מחלקת הישיבות, עמוס צייאדה והשתתף גם מאיר כהן, מנהל תחום קהל"ת.

ישראל אייכלר: קודם כל אנחנו מברכים על הפעילות הקשה והכבדה בכוח אדם מאד מצומצם, שאנחנו צריכים לדרוש הגדלתו ותגבורו.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שהכנסות המשפחה ייחשבו בנפרד – הכנסות האישה יופרדו מבעלה כמו במס הכנסה ולא להכליל את הכנסות האישה בחישובים של הכנסות הגבר.

ישראל אייכלר: אין שום הצדקה לדבר הזה, אלא אם כן יש לו אישה הבת של אדלסון, או משהו כזה.

<עמוס צייאדה: או לבייב יותר מתאים.

ישראל אייכלר: או לבייב ואני לא רוצה ללכת לדוגמאות יותר קרובות לבניין הזה.

ישראל אייכלר: אבל סתם משפחה, לא צריכים.

ישראל אייכלר: אדרבא, אני הייתי רוצה שהאישה תוכל להרוויח באופן נפרד והיא לא תצא לעבודה כגננת, כמטפלת, כי אולי היא תעבור את ה-1,250 שקלים.

ישראל אייכלר: אני רוצה שהיא כן תצא לעבודה כמטפלת וכן תעזור בפרנסת המשפחה.

ישראל אייכלר: יש פה עיוות שצריך לתקן.

ישראל אייכלר: אם צריך לעשות חקיקה, אז נצטרך לעשות חקיקה.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים שטיפול בבקשות חדשות, תעזרי לי פה עם הניסוח בקריאת החומר – טיפול בבקשות חדשות מול בקשות ותיקות - - -

<שלומית אבינח: תגבור כוח אדם.

ישראל אייכלר: אה, אנחנו מבקשים תגבור כוח אדם של האגף, כדי לתת מענה מיטבי לטיפול בבקשות חדשות מול בקשות ותיקות, כי יש לך צבירה של בקשות ישנות.

ישראל אייכלר: אני כבר אמרתי בסעיף הראשון - - -

<עמוס צייאדה: אז בוא תראה, אני רק מציע, אני חושב שעכשיו, בשנת 2017 יהיה הרבה יותר פשוט, יהיה הרבה יותר קל, כי העניין נהיה הרבה יותר מהיר ושוב, כמעט 5,000 כבר נמצאים בתוך המערכת שלנו – 3,800, כמה שמקבלים, תיכף נעבור לארבע לדעתי.

<עמוס צייאדה: אני אומר לכם בואו, תשאירו לנו קצת את העבודה.

<עמוס צייאדה: אם רוצים לדבר על כוח אדם, אז בואו נדבר על זה בהיבט של רוצים עוד מועד בשנה.

ישראל אייכלר: כן, בסדר.

<עמוס צייאדה: פה אם יוכלו לתת מענה, נוכל לחשוב על איזה שהוא מועד באמצע השנה כדי שיהיה מענה לדבר הזה.

<עמוס צייאדה: לגבי המענה, זה הולך ומשתפר.

<עמוס צייאדה: יש לנו שוב, כל מיני רעיונות גם עם המחשוב של המשרד, גם עם יועצי התקשורת של הטלפוניה והכל.

<עמוס צייאדה: יש לנו כל מיני רעיונות איך לשפר את התהליך.

ישראל אייכלר: בסדר.

<עמוס צייאדה: אין קיצורי דרך, צריך לעבוד על הדברים האלה.

<עמוס צייאדה: אני מאמין שבשנת 2017 זה יהיה קל.

ישראל אייכלר: אנחנו ממשיכים באמת בקו שאמרת.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שיהיה מועד נוסף באמצע השנה, אולי ביולי או מתי שתקבעו שיהיה לכם נוח, שיוכלו להיכנס.

ישראל אייכלר: בעיקר כשאנחנו יודעים שילדים נולדים גם בחודשי השנה.

<עמוס צייאדה: האמת שזו הטענה שהיא לכאורה הטענה הכי חזקה.

ישראל אייכלר: כן, זה משנה את המעמד של המשפחה.

ישראל אייכלר: אם יש לה עוד ילד אז היא זכאית.

ישראל אייכלר: קצבת נכות – אנחנו מבקשים שלא תחשב כהכנסה ואם צריך שינוי חקיקה אנחנו נעשה את זה, כי בכל מקום, עד כמה שידוע לי, קצבת נכות לא נחשבת, כי קצבת נכות היא מספיק קטנה בשביל בקושי לטפל בנכות ולא בפרנסה.

ישראל אייכלר: הנכות עצמה אולי תראה את הכסף.

ישראל אייכלר: לגבי ההגשה של שנת 2017 – אנחנו מבקשים שתודיעו מתי יתחיל הטיפול בבקשות החדשות ועד מתי אפשר להגיד ושזה יהיה מפורסם בכל המוסדות ובכל המקומות, כפי שאתם עושים בשאר הדברים.

ישראל אייכלר: לגבי המענה הטלפוני, אנחנו רשמנו לעצמנו שמדברים על קוד ממוחשב, שיוכלו פונים להגיע אליהם ושלא יהיה עומס של טלפונים.

<עמוס צייאדה: שוב, - - - הקוד הוא לעניין זה שתהיה הגשה בטופס מקוון, ואז איך?

<עמוס צייאדה: כלומר, צריך איזה שהוא אימות במקום החתימה של הבן אדם.

<עמוס צייאדה: אמרנו שיש בעיה של אנשים נגיד אפילו עם טלפון כשר, לא כשר, כאילו להחזיק.

<עמוס צייאדה: אז בעניין הטופס המקוון אנחנו בודקים עכשיו פתרונות לעקוף את הצורך הזה ב-SMS.

<עמוס צייאדה: זה לגבי הדבר הזה.

<עמוס צייאדה: לגבי המענה הטלפוני, שוב, אני חושב ש - - -

ישראל אייכלר: צריך תגבור.

<עמוס צייאדה: אני חושב שזה יהיה הרבה יותר פשוט וזה ילך הרבה יותר טוב ומהיר, גם בגלל שראינו את זה קצת קדימה ולקחנו טופס ל-2016-2017 כדי להתגבר על העומס הראשון, על הגשר הראשון, אז יהיה הרבה יותר פשוט וקל בתקופה הקרובה.

ישראל אייכלר: מצוין.

<עמוס צייאדה: זה אני אומר לא במענה הטלפוני, אלא לגבי הגשה של טפסים מקוונים, איך לאמת את הזהות של הבן אדם בהינתן הקושי של שליחת SMS.

ישראל אייכלר: טוב, אז רשמנו את ההודעה שלכם.

<שלומית אבינח: ובקבלת פניות, איך אתם תקבלו?

ישראל אייכלר: אה, לענות לאנשים "התקבל".

<שלומית אבינח: גם למי ששולח טופס מקוון, פשוט שיידעו שזה התקבל, שזה אצלכם.

ישראל אייכלר: כן, זה מקובל בכל משרדי הממשלה.

<עמוס צייאדה: בסדר.

<עמוס צייאדה: יותר מזה, אנחנו שוב, נבנה.

<עמוס צייאדה: אני מניח בסביבות, אם תדברו איתי בעוד שבועיים שלושה יהיה לי אפיון ביד אז אני אוכל להיות כבר יותר חכם.

<עמוס צייאדה: יצא אישור.

<עמוס צייאדה: אתה מגיש משהו, יוצא לך אישור.

<עמוס צייאדה: כמו שבמערכת הממוחשבת אתה שולח דיווח תלמידים, יוצא לך כתוב – חמישה זה וזה, בשעה 17:58 נשלח, דיווח נקלט.

<עמוס צייאדה: צריך לצאת אישור או מספר יש כל מיני דברים.

ישראל אייכלר: היה עוד סיכום של הדברים שעמוס אמר שרציתי לרשום.

ישראל אייכלר: שכחתי לרגע, תוך כדי דיבור.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים לאפשר שהייה בחוץ לארץ עד 30 יום בלי להכביד על העומס ביחידה בבירוקרטיה של אישורים מיוחדים ליוצאים לחו"ל עד חודש ימים במקום עד 14 יום.

ישראל אייכלר: נשחרר אתכם מהעול הזה של האנשים שנמצאים - - -

<שלומית אבינח: זה גם צריך שינוי חקיקה?

ישראל אייכלר: לא.

<עמוס צייאדה: לא, לא צריך שינוי חקיקה.

<עמוס צייאדה: זה לא פשוט.

<עמוס צייאדה: אני אומר פה - - -

ישראל אייכלר: אז תעשה 25 ימים, כדי שלא - - -

<עמוס צייאדה: הרב אייכלר, אני אגיד משהו בחדר הסגור.

ישראל אייכלר: לא סגור, זה פרוטוקול פתוח.

<עמוס צייאדה: אוקיי, אז אני אגיד לך, כלומר לכאורה יש פה איזה משהו שסותר.

<עמוס צייאדה: אם הבן אדם מנסה לאסוף כסף בחו"ל ויש לו איזו מגבלה של הכנסה, איך זה מתיישב?

<עמוס צייאדה: אני מציע שמי שיש לו סיבה לצאת ליותר מ-14 ימים, זאת אומרת אם הוא יבקש אנחנו מאשרים, איפה שיש הצדקה.

<שלומית אבינח: במקרים חריגים.

ישראל אייכלר: כן, אבל זה מכביד על העומס שלהם.

ישראל אייכלר: למה הם צריכים את זה?

<עמוס צייאדה: זה לא קשור להבטחת הכנסה.

<עמוס צייאדה: זה מטופל בישיבות, בלי קשר.

<עמוס צייאדה: הרי הרשימה של הבטחת הכנסה היא חלק מהרשימה הגדולה וזה מטופל בישיבות בנפרד.

<עמוס צייאדה: הבטחת הכנסה זה לא קשור.

ישראל אייכלר: היה עוד איזה סעיף שאמרת.

ישראל אייכלר: עוד נתון מאד חשוב אמרת לגבי השנה הקרובה.

ישראל אייכלר: אה, כן, אמרת דבר חשוב - - -

<עמוס צייאדה: מה לגבי ה-4,000?

ישראל אייכלר: שאדם שמגיש את המכתב הבסיסי, את הפנייה הבסיסית, עד התאריך הקובע לא ייחשב כאיחור אם הוא השלים את המסמכים האחרים יותר מאוחר.

<עמוס צייאדה: כן, כן.

<עמוס צייאדה: מי שהגיש את הטופס.

<עמוס צייאדה: ניתן המון זמן.

<עמוס צייאדה: בוא נגיד את זה בעדינות, ניתנה תקופה לא קצרה כדי להשלים.

ישראל אייכלר: בהנחות למעונות עשינו את זה.

<עמוס צייאדה: שמעת את התאריך שמאיר אמר, נכון?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אבל עמוס, אני רוצה להגיד לך שבבירוקרטיה של ההנחות למעונות ולמשפחתונים זה היה נורא ואיום, עד שהם עצמם הגיעו להסכמה עם הוועדה, שייתנו מסמך בסיס ואז לא יתווכחו עם אנשים – מתי שלחת, כן הגיע, לא הגיע, איחרת, לא איחרת.

<עמוס צייאדה: ברור, אנחנו שונאים את הבירוקרטיה הזאת וסתם להכביד, לא על עצמנו ולא על האנשים.

<עמוס צייאדה: אין טעם.

<עמוס צייאדה: זה משהו שהוא לא יעיל בראש.

<עמוס צייאדה: אנחנו רדפנו אחרי אנשים, טלפונים דואר, עניינים, תגישו, תגישו, תגישו - - -

<שלומית אבינח: דואר לא כדאי לך, זה לא מגיע בכלל.

ישראל אייכלר: כן.

<עמוס צייאדה: אז שלחנו בדואר רשום.

ישראל אייכלר: גם רשום לא באים לקחת ורגיל לא מגיע.

<עמוס צייאדה: במשרד החינוך מה עזר לנו?

<עמוס צייאדה: הרי פתאום להקים יחידה באמצע, זה מאד מאד בעייתי, כלומר מבחינת עומס והכל.

<עמוס צייאדה: אז מה עזר לנו?

<עמוס צייאדה: משרד החינוך התחיל להעסיק בקיץ הזה ילדי עובדים.

<עמוס צייאדה: היו באגף איזה 10 ילדי עובדים, כולל הבת שלי, זה מגיל 14.

<עמוס צייאדה: היא הייתה אז בת 14.5, והם טיפלו בהבטחת הכנסה.

<עמוס צייאדה: הם שלחו מכתבים, צילמו, העבירו - - -.

<עמוס צייאדה: היו איזה 10 ילדים שטיפלו בהבטחת הכנסה במשך בין חודש לחודשיים, חודש וחצי או יותר.

ישראל אייכלר: תיזהר מהפרוטוקול.

ישראל אייכלר: העסקת ילדים היא בלתי חוקית.

<עמוס צייאדה: לא, זה על ידי משרד החינוך.

<עמוס צייאדה: כיבדו את השעות.

<עמוס צייאדה: ניתנו הוראות כמה זמן הפסקה יש לתת להם.

ישראל אייכלר: כן?

ישראל אייכלר: עם זכויות?

ישראל אייכלר: עם כוס שוקו?

<עמוס צייאדה: כיוון שאצלנו זה היה הילדים של העובדים שלנו, והאמת שגם במקום אחר, איזה מישהי מהמשרד אמרה שהיא מוכנה שהוא יעבור רק אצלנו.

<עמוס צייאדה: הם עשו אצלנו חיים.

<עמוס צייאדה: עבדו, נהנו, קיבלו כסף.

<שלומית אבינח: וגם קיבלו תמורה.

ישראל אייכלר: בתקופת הקייטנה.

<עמוס צייאדה: כן, קיבלו 20 שקלים לשעה, 8 שעות ביום, 160 שקלים.

ישראל אייכלר: ביקשו עוד.

<עמוס צייאדה: כן, הבן שלי אמר לי אבא, שנה הבאה אני בגיל 14, אני רוצה לעבוד.

<עמוס צייאדה: בקיצור, הילדים האלה מאד מאד עזרו לקדם את העניין של הבטחת הכנסה, שוב באמצע השנה מדובר על אלפי בקשות.

<עמוס צייאדה: להתחיל פה עם פיגור מאד מאד גדול באמצע השנה.

<עמוס צייאדה: לא התחלת באוקטובר שנה קודם.

ישראל אייכלר: והשלמתם כבר?

ישראל אייכלר: גמרתם את החומר שהצטבר?

<עמוס צייאדה: לא, אנחנו בסוף.

<עמוס צייאדה: זה מה שמופיע כאן.

<עמוס צייאדה: אנחנו בסוף.

ישראל אייכלר: ממש גומרים כבר?

<שלומית אבינח: הם התחילו ביוני.

<עמוס צייאדה: אנחנו בסוף, כן.

ישראל אייכלר: אז יופי, שיהיה בהצלחה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לעמוס צייאדה, מנהל אגף מוסדות תורניים ולמאיר כהן, מנהל תחום קהל"ת.

<שלומית אבינח: ישיבת מעקב במרס?

ישראל אייכלר: מתי שאת תגידי.

ישראל אייכלר: יש לנו מנהלת מאד פרו-אקטיבית.

ישראל אייכלר: היא תקבע.

<שלומית אבינח: לפי הפניות שיגיעו.

ישראל אייכלר: לפני הפניות.

ישראל אייכלר: אנחנו מקווים בעזרת השם שאנחנו לא נצטרך.

ישראל אייכלר: מאד נחמד לנו לשבת אתכם, אבל אתם אנשים עסוקים מאד ואנחנו לא רוצים סתם להעסיק אתכם.

ישראל אייכלר: אנחנו מקווים שלא יהיו הרבה פניות בעניין הזה ושיהיה לכם בהצלחה.

<עמוס צייאדה: תודה רבה רבה.

ישראל אייכלר: הישיבה נעולה.