ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 459, 2017-02-20 12:30

אלי אלאלוף: היום כ"ד בשבט התשע"ז, והשעה 12:40.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור, שנבע מהמשך דיון קודם על מגן דוד אדום – דברים שגם צריכים לסדר, ולא רק נושא שירות החוץ.

אלי אלאלוף: זו פעם ראשונה שלוועדת העבודה, הרווחה והבריאות מגיע נושא שקשור לדיפלומטיה הישראלית.

אלי אלאלוף: אנחנו שמחים לארח אתכם.

אלי אלאלוף: זהו דיון דחוף, שהוצע על-ידי חברי-הכנסת יואל חסון, אילן גילאון, חיים ילין וענת ברקו.

אלי אלאלוף: אני שמח לציין את נוכחותם של עוד חברות-כנסת וחבר-הכנסת נוספים שנמצאים אתנו.

אלי אלאלוף: ממה שאנחנו יודעים, הבעיות קשורות למשרתי מדינה שלא נשלחו למטרה זו, בחלקם לפחות, שהם עושים את זה בתנאים מאוד קשים, בתנאים כלכליים קשים – דבר שפוגע גם בהם ובמשפחותיהם ובמיוחד בשירות החוץ.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין פה את הטלפון המיוחד שקיבלתי משגריר ישראל באו"ם, דני דנון, שביקש לעשות הכול כדי לעזור, כי בלעדיכם הוא לא מסוגל לתת את השירות ולבטא את היכולות שלו בתפקיד המאוד חשוב שהוא ממלא, ואני מאמין שזה קורה גם במקומות אחרים, ולא רק בגלל התנאים הכלכליים שהם באמת לא הולמים את התפקידים והיכולת שלכם לחיות במקומות, שחלקם יקרים מאוד, אבל גם בלא-יקרים אתם לא תצליחו וקשה לחיות עם זה.

אלי אלאלוף: יש לי ניסיון אישי בז'נבה כשליח, ואני יכול להבין אתכם, וראיתי חלק מהאנשים שדומים לכם בתפקידים האלה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, מהמציעים חברת-הכנסת ענת ברקו פותחת, בבקשה, ואילן, ואחר כך ניתן גם לנציגי השירות.

אלי אלאלוף: נאמר לי שנציג האוצר, עופר מרגלית – מי זה עופר מרגלית?

אלי אלאלוף: זה שהבטיח לבוא עם תשובות נהדרות – לא פה?

<אלישע קיפניס: עפר לא פה.

אלי אלאלוף: מי נציג האוצר?

<אלישע קיפניס: שמי אלישע קיפניס, ואני מאגף השכר והסכמי עבודה.

שלי יחימוביץ': יש נציג של נציב שירות המדינה?

<קריאה: כן.

אלי אלאלוף: ענת, בבקשה.

ענת ברקו: אדוני יושב-הראש, אני חושבת שהגיע הזמן לדבר על הנושא הזה.

ענת ברקו: זה נושא שהוא מאוד-מאוד חשוב.

ענת ברקו: אני מכירה אותו גם מקרוב, מעבודה בחו"ל ומשירות בחו"ל.

ענת ברקו: אנחנו רואים שיש עובדי קבלן גם במשרד החוץ.

ענת ברקו: היום, הדיפלומטיה הישראלית, בחלקה, מופקדת בידי עובדי קבלן.

ענת ברקו: יצרו שכבה של אנשים מאוד-מאוד איכותיים שמשתכרים שכר זעום, שהביטוח הרפואי שלהם לא מכוסה או מכוסה כך שרק לאחר מכן מקבלים החזרים, אבל מי שחי בארצות-הברית יודע מה המשמעות הרת הגורל בשביל האנשים הללו, וחלקם מסתובבים, בגלל העלות הכול כך גבוהה של ביטוח בריאות, בלי כיסוי – גם להם וגם לבני המשפחות שלהם.

ענת ברקו: רק המספרים שאנחנו רואים כאן אומרים הכול.

ענת ברקו: אם יש 550 עובדים שהם שליחים ו-1,200 עובדים שהם עמ"י, זה אומר הכול.

ענת ברקו: ויש עוד 7,000 עובדים שהם עמ"ז, עובדים מקומיים זרים – זה אומר הרבה מאוד.

ענת ברקו: עם משהו שהתחיל כאיזה שהוא רעיון לאפשר תעסוקה גם של בני זוג, כי באמת יש שליחויות לחו"ל, ויש שני בני זוג, וגם כך קריירות במשרד החוץ של בני זוג, אם זה גבר או אישה, די משתבשות כתוצאה מהשליחויות הללו, הגענו למצב שהסידור הזה הפך להיות הנוהג.

ענת ברקו: ובעצם זה תנאי העסקה כאלה, שהפכו להיות מאוד נוחים למדינה, עובדים בזול ופוגעים באוכלוסייה מאוד-מאוד רחבה, ובסופו של דבר גם פוגעים בעצמנו, כי בהרבה מאוד מקרים אנשים, שמשתכרים כל כך מעט ולא יכולים להחזיק את עצמם ולא יכולים להחזיק את המשפחות שלהם, מקבלים הכשרה מאוד-מאוד ארוכה והם נוטשים – אין להם ברירה לעתים, או שאנחנו רואים תופעות של אנשים – אני, לפעמים, נתקלתי במישהו שבמשך 18-20 שנה הוא עובד עמ"י.

ענת ברקו: מה זה עובד עמ"י 20 שנה?

ענת ברקו: זה פשוט אבסורד.

ענת ברקו: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שהגיע הזמן שהאוכלוסייה הזאת ומשרד החוץ בכלל – גם התנאים שם ישופרו, גם תפקידים שהם תפקידים בליבת העשייה של משרד החוץ ייעשו על-ידי דיפלומטים מקצועיים, אנשים שהם עובדי מדינה.

ענת ברקו: אני חושבת שכך אנחנו גם נביא ליעילות של המערכת, למניעת תחלופה רבה, כפי שאנחנו רואים גם היום, וגם לנסות לתת כל מיני הטבות מהצד כדי לאפשר לאנשים הללו לשרוד ובכל זאת להמשיך בעבודה.

ענת ברקו: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: חבר-הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אדוני, הבעיה נובעת מאותו מקור גאוני של עובדים שהם לא עובדים ישירים, אם כי השאלה המרכזית שמתבקשת פה היא: איך יכול להיות שאנשים, שמייצגים את משרד החוץ, אינם עובדי משרד החוץ?

אילן גילאון: זה לפני שאני נכנס לאיזה עובדים הם בכלל.

אילן גילאון: כלומר, מהו מקור הסמכות למי שאיננו משלם את משכורתם?

אילן גילאון: מזה צריך להתחיל את הדיון.

אילן גילאון: הלוא אנחנו לא דנים פה בסוגיה שונה בתפיסה הכוללת במדינת ישראל מאשר המנופאים, המנקים או מגזרים אחרים, אבל אתה מצפה שלפחות מי שמייצג את מדינת ישראל בחוץ יהיה אדם שיוכל להתקיים קודם כל, והדבר הזה איננו קורה.

אילן גילאון: אגב, אני גיליתי שעובדים בכירים לא קשורים למשכורות בכירות, וזה בכלל לא מבטיח שום דבר.

אילן גילאון: גיליתי את הדבר מזמן.

אילן גילאון: הדבר השני – מקבל ההחלטות, שאולי הוא היחיד שיש היום הצדקה שהוא יהיה עובד קבלן, יכול להיות שאת זה צריך לנסות; אולי אם נביא קבלן, אולי אם נהפוך את מדינת ישראל למין עסק כזה, כמו שאנשים חושבים שהיא כאן כאשר ניגשים לעובדי משרד החוץ – כי מה ההנחה?

אילן גילאון: איזו מחשבה נואלת יש כאן?

אילן גילאון: למה זה מעשה נואל מהבחינה הזאת?

אילן גילאון: מניחים שהאנשים הללו יוכלו להתקיים עם המשכורת הזאת בגלל הזוהר של התפקיד ו"אני נספח תרבות" ב-2,000 דולר, אדוני.

אילן גילאון: מדובר, שוב, בכך שצריך לעשות עוד ועוד ועוד יותר עבודה, וכתוצאה ממדינאים שמקבלים החלטות כאלה, העבודה שלהם הופכת לקשה יותר ויותר, אבל בסופו של דבר אין להם קיום.

אילן גילאון: זאת אומרת, גם כאן קיימת שיטת "מצליח".

אילן גילאון: לכן אני לא נכנס למיקוח המקצועי כאן, לתיאגוד.

אילן גילאון: אני חושב שההסתדרות צריכה והיא עושה את הדבר הזה.

אילן גילאון: אני לא מבין עד איפה נגיע בעניין הזה.

אילן גילאון: השלב הבא – למה לא גם את השגרירים?

אילן גילאון: כאשר המשכורת הזאת כבר לא תיראה לאף אחד והפיצוי לא יהיה הולם, למה לא לייבא עובדים זרים?

אילן גילאון: למה שנציגי ישראל לא יהיו אנשים מהודו או ממקומות אחרים, כי הם יהיו הרבה-הרבה יותר זולים, על-פי העיקרון הזה?

אלי אלאלוף: יש להם אנגלית טובה.

<קריאה: באתי להגיד שהם כבר יודעים את השפה המקומית.

אילן גילאון: כן, למשל.

אילן גילאון: אני, שוב, אומר, ואני אומר את זה עד שמכחילות לי הידיים: מי שחושב שהמדינה היא ביזנס, שינסה למכור את המפעל הציוני במחיר שהושקע בו ונראה מי יקנה אותו.

אילן גילאון: היות וזו שטות מוחלטת וזו דרך למקום לא ראוי ולא נכון, ההחלטה הזאת כמובן צריכה להשתנות יחד עם ההחלטה שאין פרוקסי – אין עובדים שהם עובדי יד שלישית, כי אין לגביהם שום סמכות; מי יכול לתת להם בכלל הוראות?

אילן גילאון: קל וחומר כאשר מדובר בסוגיה הזאת.

אילן גילאון: לכן, אל"ף, העובדים האלה באופן אינטגרלי צריכים להיכנס ולהיות בדיוק עובדי משרד החוץ בהתאם לכל מקביליהם על-פי התארים, הרף והתנאים האחרים שיש לכולם, ולא לעשות שום דבר אחר בתחום הזה, ולא לחכות שאנשים אולי מאוד ירצו כי הם חושבים שאולי יהיה להם עתיד מזהיר בהוליווד ואז הם רוצים להגיע בתור נספחים תרבותיים לשגרירות ארצות-הברית.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: חבר-הכנסת חיים ילין, בבקשה.

אלי אלאלוף: אחריו האחרון, אבל ראשון המציעים, חבר-הכנסת יואל חסון.

חיים ילין: אנחנו, תקופה מאוד ארוכה, כבר במגמה שאין אבא למשרד החוץ.

חיים ילין: ברגע שאין אבא למשרד החוץ, שזה אחת הזרועות החשובות ביותר במדיניות של כל ממשלה, משהו דפוק מהיסוד.

חיים ילין: יש שתי זרועות שאין אותם לשלטון המקומי: מדיניות חוץ ודיפלומטיה, וביטחון.

חיים ילין: אלה שתי זרועות שרק לממלכה פה, במדינת ישראל וירושלים, יש, וצריך להשתמש בהן בתבונה.

חיים ילין: למה אני אומר?

חיים ילין: כי בסוף-בסוף את המלחמות ואת ההסברים אנחנו צריכים לנצח בדיפלומטיה ולא בשום מקום אחר.

חיים ילין: אבל, מה לעשות?

חיים ילין: אם מביאים קבלנים למשרד החוץ, אולי נתחיל להביא גם למשרד הביטחון.

חיים ילין: הרי זה היגיון.

חיים ילין: אני לא מדבר על הנספחות של משרד הביטחון בחוץ-לארץ, שחצי מהם באמת קבלנים.

חיים ילין: לא על זה אני מדבר.

חיים ילין: אנחנו יכולים ללכת לכל כתובת ולהסתכל על זה ולהבין שצריך שבסופו של דבר יהיה פה היגיון שהוא לא פוליטי בלבד – היגיון של מישהו שמגן על מדינת ישראל לא בנשק אלא בדיבור ובהסבר.

חיים ילין: לוקחים את אותם צעירים, או לא-צעירים, שמגיעים והופכים אותם לקבלן.

חיים ילין: אני אומר שאם זה מבצע אד-הוק לתקופה של חצי שנה, אני יכול להבין.

חיים ילין: אתם יודעים מה?

חיים ילין: אני מוכן אפילו לקבל את זה.

חיים ילין: אבל ברגע שזה שנה פלוס – ורובם זה בין שנה לחמש שנים – אני לא מצליח להבין למה הם עובדי קבלן והם לא עובדים לכל דבר.

חיים ילין: קודם כל, זה זילות של משרד החוץ.

חיים ילין: ככה מתייחסים אליו, כולל האוצר וכולל כל מי שצריך להגן על זה.

חיים ילין: שנית, זה זילות גם של אותם עובדים.

חיים ילין: שלישית, אם בסוף הדיפלומטיה שלנו תהיה רק על-ידי קבלנים, כך אנחנו נראים כמדינה.

חיים ילין: אני מאוד עצוב מהדיון הזה, כי זה מראה על הערכים של מדינת ישראל ואיך אנחנו מתייחסים לבני-אדם.

חיים ילין: לכן, כבוד היושב-ראש, אני חושב שאחת הבעיות שלי היא לא הדיון הזה, אלא מה עושים אתו?

חיים ילין: כמי שבא מהשלטון המקומי, אני יודע שדיבורים-דיבורים אבל בסוף צריך לעשות משהו.

חיים ילין: אני מציע שיהיה באמת שולחן אדום – עגול שבעצם תיסגר כל הפינה הזאת.

אלי אלאלוף: זה יכול להיות גם אדום.

חיים ילין: אי לכך שגם יש לנו כלניות וגם צבע אדום, כל מה שאתה רוצה באדום, אין לי שום בעיה שהוא גם יהיה באדום.

חיים ילין: אבל אני תמיד מודאג מהדיונים האלה ולאן זה מוביל.

חיים ילין: הרי זו לא חקיקה.

חיים ילין: אנחנו לא דנים על חקיקה אלא איך סוגרים את הפינה הזאת כך שבאמת לא יהיה עוד דיון ועוד פעם כותרת ואיך נהפוך את זה למשהו ממשי.

חיים ילין: ההצעה שלי מאוד ברורה, ואני אומר את זה פה לאוצר: כל עובד שחתום על מעבר לשנה לא יהיה קבלן.

חיים ילין: נקודה.

חיים ילין: עכשיו, תעשו מה שאתם רוצים.

חיים ילין: תביאו את התקציבים שאתם רוצים, תעשו את כל מה שאתם רוצים, אבל בסוף תביאו תקציב.

חיים ילין: אם קיבלתי נכון את הנתון, זה 23 מיליון שקל.

חיים ילין: תגידו, אתם לא מתביישים, אם זה התקציב?

חיים ילין: אני באמת אומר.

חיים ילין: הזרוע שצריכה להגן על מדינת ישראל מקבלת 23 מיליון שקל?

חיים ילין: הזרוע שמבצעת את הפעילות הצבאית מקבלת 60 מיליארד שקל.

חיים ילין: אתם מבינים את הפרופורציה שאנחנו מדברים עליה?

חיים ילין: בסוף, לא יעזור כלום, חבר'ה, את הדבר הזה שנקרא הטיל האחרון לעזה וכל הסכם יעשו פוליטיקאים יחד עם מדינה ולא עם קבלנים, ואת זה צריך להבין.

חיים ילין: זה מה שכואב לי בסופו של דבר – ההתייחסות אליהם.

חיים ילין: יש לי המון כבוד לעובדי קבלן, אבל פה, לדעתי, אנחנו צעד אחד יותר מדי רחוק.

חיים ילין: אני מציע לאוצר ולשר האוצר ולשר החוץ להתחיל להתייחס למשרד החוץ כמו שצריך ולהפוך את כל עובדי הקבלן לעובדים מן המניין.

חיים ילין: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר-הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, קודם כל, אני מתנצל על האיחור.

יואל חסון: הייתה אי-הבנה שלי ביומן, ואני מתנצל על כך שלא הגעתי בזמן.

יואל חסון: אני עוקב אחרי הנושא הזה הרבה מאוד שנים ובעיקר בחודשים האחרונים.

יואל חסון: שמענו עכשיו, אחרי אותו תחקיר נורא בערוץ 2 על בית-האבות המסוים, שכנראה גם מתנהל בחלק מהמקומות - - -

<קריאה: הוא לא היחיד.

יואל חסון: בדיוק, הוא לא היחיד.

יואל חסון: דיברו היום – שמעתי בחדשות אתמול והיום – על זה שאנשים לא רוצים להיות עובדי סיעוד, ושלכן אנשים נאלצים לקבל כל מיני אנשים שלא תמיד עומדים בסטנדרט.

יואל חסון: אתם יודעים מה?

יואל חסון: עובד סיעוד בבית-אבות מרוויח הרבה יותר מרוב עובדי עמ"י של משרד החוץ, ובכל זאת הם רוצים לעבוד בעבודה הזאת.

יואל חסון: למה הם רוצים לעבוד בעבודה הזאת?

יואל חסון: כי בעבודה הזאת יש באמת סוג של עטיפה, צלופן, מאוד סקסית ומעניינת, ובוודאי אולי זה מעניין וסקסי בחלק מהמקומות.

יואל חסון: לכן העובדה שהמעמד שלהם נמצא במקום הזה – אני רואה בזה לא פחות מניצול של משרד החוץ ושל מדינת ישראל את האנשים האלה.

יואל חסון: זה לא פחות מניצול.

יואל חסון: כשאתה נכנס לעומק הדברים, אתה מגלה אנשים שחיים בתנאים בלתי-אפשריים ונמצאים שם או באמת מציונות גדולה, רובם, או פשוט מאהבה למקצוע ומחלומות ומרצונות להתקדם ולהגיע למקומות האלו, והם מוכנים לשלם מחירים יקרים, לפעמים המון-המון שנים – וכולם, רואים וכולם שומעים וכולם מתעלמים.

יואל חסון: בעולם הזוהר הזה של משרד החוץ, מקיפים אותם שגרירים ודיפלומטים, וכולם מתעלמים, ואף אחד לא יכול להגיד מילה.

יואל חסון: עוד פעם, אני מכליל.

יואל חסון: רוב האנשים הם עובדים מסורים ומדהימים והתרומה שלהם אדירה הרבה מעבר למה שהם עולים, אבל זה כאילו איזה מין סוד שאף אחד לא מדבר עליו.

יואל חסון: אף אחד לא מדבר איתם על חוסר היכולת שלהם לעבוד ולתפקד לקיים את עצמם.

יואל חסון: אני אומר לכם שבדקתי וחקרתי, דיברתי עם עשרות והייתי בקשר עם המון, וגם ראיתי את זה גם בביקוריי השונים בעולם: אנשים שחיים ממש מהיד לפה, וזה הג'וק שלהם, החיידק שלהם.

יואל חסון: הם אוהבים את זה, ומנצלים אותם.

יואל חסון: פשוט מנצלים אותם.

יואל חסון: יש מנוצלים אחרי מנוצלים, כי רובם לא שורדים ורובם קורסים.

יואל חסון: יש לי פה את כל הנתונים על שחיקת השכר.

יואל חסון: אני לא אגיד את זה, כי כולם יודעים את האמת.

יואל חסון: צריך אחת ולתמיד – נכון שזו לא חקיקה ולא שום דבר, וגם אל תפנו אותי לאוצר.

יואל חסון: מפנים פה לאוצר.

יואל חסון: כל דבר מפנים לאוצר.

יואל חסון: אז, קודם כל, אם מפנים לאוצר, בואו נלך ביחד לאוצר, ובואו ושמשרד החוץ ייקח את זה כסדר עדיפות.

יואל חסון: זה ניצול, במובן הפשוט ביותר של המילה בלי הרבה תחכום, של אנשים שאוהבים את זה ושזה החיידק שלהם.

יואל חסון: הם נמשכים לזה, והם לא שורדים בזה.

יואל חסון: לא רק הם לא שורדים.

יואל חסון: שמשרד החוץ יגיד לנו כמה אנשים, דיפלומטים, בחמש השנים האחרונות פרשו משירות החוץ – טובים ומצוינים.

<חנן גודר: 60 עובדים פרשו.

יואל חסון: יפה.

יואל חסון: אני יודע.

יואל חסון: הכמויות אדירות.

יואל חסון: אלה אנשים טובים ומצוינים שפשוט לא עומדים בזה.

יואל חסון: מדינת ישראל – ואני מסכם – קבעה לא מזמן, לדוגמה, שלכל מיני עובדי מדינה בתחומים מסוימים יש עדיפויות, ובעיקר רובם באים מתחום הביטחון.

יואל חסון: יש להם כל מיני תוספות על תוספות כדי שלא ישבתו וכדי שהמערכות אף פעם לא יהיו בסכנה של חוסר תפקוד.

יואל חסון: את משרד החוץ לא הכניסו בדבר הזה.

יואל חסון: אני חושב שהגיע הזמן שיכניסו את משרד החוץ לדבר הזה כמו את עובדי משרד הביטחון וכמו עובדים בגופים אחרים.

יואל חסון: גם עובדי משרד החוץ הם חיוניים מאוד – הם עצמם, הדיפלומטים, בוודאי, ועובדי עמ"י.

יואל חסון: מילה אחרונה על מודל ההעסקה הזה בכלל – מודל ההעסקה הזה מלכתחילה, בוודאי כשהוא נכשל בצורה כל כך מובהקת, לא מקובל עלי.

יואל חסון: זה מודל העסקה, שאגב, אצלנו, בישראל, משתדלים להימנע ממנו ונלחמים נגדו.

יואל חסון: זה של סוג של עבודת קבלן קצת יותר אלגנטית.

איילת נחמיאס ורבין: היא רק יותר זוהרת, והיא אפילו לא - - -

יואל חסון: בדיוק.

יואל חסון: אוקיי, קצת יותר זוהרת.

יואל חסון: אני בא ואומר בסוף, ואדוני היושב-הראש, אני חושב שזה הכי סיבה לוועדה לדון בזה ולעקוב אחרי ולהציב דרישות.

יואל חסון: אגב, אני מתקיף את משרד החוץ מכל הכיוונים בהקשר הזה.

יואל חסון: אבל אני חושב שבאמת הדיון הזה הוא יוזמה כדי לעורר אותו ולא להוריד אותו מהשולחן.

יואל חסון: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תרשו לי לומר הערה אישית קצרה מאוד.

אלי אלאלוף: הבעיה של משרד החוץ היא לא העובדים – - -

חיים ילין: ברור.

אלי אלאלוף: - - זו המדיניות של הממשלה.

אלי אלאלוף: כל השאר - - -

איילת נחמיאס ורבין: ממש ככה.

חיים ילין: אבל אם אני אומר את זה, אני אופוזיציה.

חיים ילין: כשאתה אומר את זה, זה נשמע הרבה יותר אלגנטי.

אילן גילאון: אנחנו נגן עליך בגופנו.

איילת נחמיאס ורבין: הוא פשוט יודע שזה התחיל אפילו לפני שהם היו שותפים בממשלה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: זה הרבה-הרבה-הרבה אחורה.

אלי אלאלוף: היות ואני בעצמי – זה נושא מסוים, ומותר לי לדבר על כל השאשר - - -

חיים ילין: אני אתך.

חיים ילין: להפך.

אילן גילאון: אלי, שומרים עליך.

חיים ילין: אלי, אני מחזק אותך.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שיש לי הרגשה שאין משרד החוץ.

אלי אלאלוף: זאת ההרגשה של כל אזרח במדינה.

אלי אלאלוף: חוסר הטיפול השיטתי בדיפלומטיה – הדיפלומטיה היא לא דבר שנולד במקרה.

אלי אלאלוף: לא במקרה יש כאלה שעשו את זה מאז ומעולם כמקצוע אדיר שחייבים לחזק ולבנות אותו.

אלי אלאלוף: אני חושב שלצערנו בעשור האחרון המשרד הזה חטף את כל המכות האפשריות.

יואל חסון: ממש.

אלי אלאלוף: פה אנחנו מקיימים דיון על תעסוקה כי זו הוועדה שלנו.

אלי אלאלוף: אני חושב שוועדת החוץ והביטחון הייתה צריכה לדון בנושא הזה.

אלי אלאלוף: אני, באופן אישי, פניתי לסגנית השר, ואמרתי לה.

אלי אלאלוף: זה לא עניין אותה.

אלי אלאלוף: היא לא באה.

אלי אלאלוף: הזמנו אותה באופן מסודר.

אלי אלאלוף: לא קרה לנו דבר כזה.

איילת נחמיאס ורבין: לדיון הזה?

איילת נחמיאס ורבין: לדיון הזה ביקשת שהיא תבוא, והיא לא הסכימה?

אלי אלאלוף: כן, ודאי.

אלי אלאלוף: זה נושא של משרד החוץ.

<קריאה: כן.

<קריאה: למה לא?

אלי אלאלוף: כשאני דן בנושא הבריאות, הופיע אין-סוף פעמים שר הבריאות, וכך גם אין-סוף פעמים – שר הרווחה, ולפי הצורך – גם שר האוצר וכו'.

אלי אלאלוף: פה אני אומר לכם שההידרדרות היא לא רק בזה.

אלי אלאלוף: זה ביטוי שהולכים לערבית שלי: "חאט' וח'סר" – לחלק הנמוך ביותר במערכת ועולים עליו כדי לפתור בעיה.

אלי אלאלוף: הבעיה היא למעלה, וזה מה שאנחנו צריכים לעשות.

אלי אלאלוף: זה כולנו, ולא חשוב אם זה אופוזיציה או קואליציה.

אלי אלאלוף: המדינה זקוקה לדיפלומטיה חזקה ורצינית, וכל מי שמשרת אותה, צריכים לחזק אותו.

חיים ילין: יש עכשיו משלחת מפרגוואי.

חיים ילין: - -

אילן גילאון: אפילו שיש הבטחה אלוהית.

חיים ילין: - - לא שר החוץ, לא הסגנית, ואף שר לא מתייחס.

חיים ילין: כבר הגיעו אלי שאני אבוא לארח אותם, אבל אני פה בדיון.

חיים ילין: זה באותה שעה, עכשיו בשעה 13:00.

אלי אלאלוף: מנצלים רק אחד מיוחד.

חיים ילין: כך זה נראה.

אלי אלאלוף: מנצלים את הספרדית שלך, כמו שאצלי מנצלים את הצרפתית שלי.

חיים ילין: אבל אנחנו הופכים להיות קבלנים של השרים, שצריכים לעשות את העבודה ואנחנו – לא.

אלי אלאלוף: תרשו לי לתת את רשות הדיבור לכמה נציגים של משרד החוץ, ואחר כך נחזור אליכם.

אלי אלאלוף: זה בסדר?

אלי אלאלוף: זה מקובל?

שלי יחימוביץ': אני רוצה רק לעדכן על התכתבות שלי עם נציב שירות המדינה והתקדמות מסוימת בעניין הזה.

אלי אלאלוף: את רוצה לפני?

שלי יחימוביץ': כן, אני אשמח.

שלי יחימוביץ': אני אדבר בקצרה.

שלי יחימוביץ': חנן, סליחה.

שלי יחימוביץ': קודם כל, מדובר באמת במצב חרדתי.

שלי יחימוביץ': מגיעים אלי סיפורים מבחורה מוכשרת, שעובדת בתפקיד בכיר וזוהר ביותר שמספרת לי איך היא עומדת בסופר בוושינגטון ומסתכלת על תפוח ותוהה אם לקנות תפוח אחד או לא.

אמיר אוחנה: זה בגלל יוקר המחייה בוושינגטון.

שלי יחימוביץ': זה לא סיפור מכמיר לב ויוצא דופן.

שלי יחימוביץ': מדובר ברעב ממש, כיון שהשכר שהם משתכרים לא מספיק להם למחיה.

שלי יחימוביץ': הם צריכים בנים למשפחות מאוד-מאוד עשירות, שמממנות את השהות שלהם, את העונג המפוקפק הזה לעבוד בשירות החוץ של מדינת ישראל, או ממש לרעוב.

שלי יחימוביץ': יש כאלה שממש רעבים ללחם, כי זה תת-מחיה.

שלי יחימוביץ': אי-אפשר לחיות מהסכום הזה.

שלי יחימוביץ': נקודה.

שלי יחימוביץ': מדובר גם באבסורדים.

שלי יחימוביץ': קודם כל, זה חצי משירות החוץ.

שלי יחימוביץ': זה הפך כבר למגיפה.

שלי יחימוביץ': זה התחיל כהעסקה לבני זוג או בואו נאמר את הדברים מפורשות: לבנות זוג, שאמורות ממילא, על-פי הקונצפציה שבה זה התחיל, להרוויח פחות – מין סידור זמני בזמן שהשליח בחו"ל – וזה הפך, כאש בשדה קוצים, למשהו נורא נוח עבור המדינה.

שלי יחימוביץ': זה סוג העסקה שאפשר פשוט להעסיק בפרוטות אנשים, והיום 80% מעובדי עמ"י הם כבר לא בני זוג; הם עובדי עמ"י בזכות עצמם.

שלי יחימוביץ': הם מממנים את הטיסות שלהם מחשבונם, כאילו הם נוסעים לחופשה ולא כאילו הם נוסעים לעבודה.

שלי יחימוביץ': זה דבר מטורף.

שלי יחימוביץ': זה מעמד מיוחד במינו שלא קיים, אגב, בשום מקום אחר.

שלי יחימוביץ': יש הרבה המצאות לשיטות תעסוקה נצלניות, אבל כאן באמת כבר הוגדשה הסאה.

שלי יחימוביץ': פניתי בעניין לנציב שירות המדינה בספטמבר אשתקד ופירטתי לו את מה שהוא כבר ידע מן הסתם, וזה אחרי שהבנתי שיש ניסיון לייצר איזה שהוא תהליך הסדרה של תקנים ותנאים לעמ"י, כי קודם פשוט עבדו בלי תקנים, וצריך כאן סוג של פרופסיה ושל מעבר לתקנים של משרד החוץ.

שלי יחימוביץ': נציב שירות המדינה ענה לי בספטמבר: "על-פי המצב המשפטי מזה עשרות בשנים, עובדי עמ"י מוחרגים מחוק שירות המדינה (מינויים).

שלי יחימוביץ': מכך, הם אינם נתונים לאחריות או לסמכות הנציבות".

שלי יחימוביץ': כלומר, הם לא נתונים בכלל לאחריות ולסמכות נציבות שירות המדינה.

שלי יחימוביץ': הם מין חיות נפרדות כאלה שאין להן מעמד.

שלי יחימוביץ': "והגם שכך", אומר נציב שירות המדינה, "קיבלתי החלטה ליזום טיפול מעמיק ומערכתי בנושא, ונעשתה עבודה מקיפה ומורכבת בקשר לכך.

שלי יחימוביץ': העבודה נעשית במלוא השקידה הראויה תוך תיאום מורכב עם גורמים רבים, ואני מקווה שבקרוב תגובש הצעה להחלטת הממשלה".

שלי יחימוביץ': אז אני מאוד אשמח לשמוע כאן מנציגי נציב שירות המדינה אם יש כבר הצעת "מחליטים" ואם היא קיימת וגם לשתף אותנו בטיוטה שלה.

אלי אלאלוף: בכל זאת, נאפשר לנציגי משרד החוץ להתבטא בעניין הזה, ואחר כך נגיע לנציבות שירות המדינה.

אלי אלאלוף: אדוני, בבקשה.

<אבישי עזריאל: שמי אבישי עזריאל, ואני עורך-דין ומייצג את העובדים המקומיים הישראליים.

<אבישי עזריאל: עד לפני כשבוע הועסקתי כעובד מקומי ישראלי במשלחת ישראל ל-OECD.

שלי יחימוביץ': או מה שמכונה: עבד מקומי ישראלי.

<אבישי עזריאל: בדיוק.

<אבישי עזריאל: אני מוביל את המאבק הזה כבר חמש שנים יחד עם חברים טובים מכל רחבי העולם.

<אבישי עזריאל: זו ההתאגדות הראשונה בישראל שקרתה בזכות הפייסבוק, שאפשרה לנו להתקרב יחד ולהוביל את המהלך הזה.

<אבישי עזריאל: אחרי 50 או 60 שנה של העסקת עמ"י בתנאים מחפירים ללא הסכם מסודר, שלא ככל יתר עובדי המדינה, אנחנו כרגע בעיצומו של תהליך רפורמה, שאני מאוד מקווה שהוא יושלם בקרוב.

<אבישי עזריאל: לצערי הרב, הדברים נגררים, כמו שדברים, לצערי, במדינה נגררים.

<אבישי עזריאל: כבר ניתן היה לסיים את זה מזמן.

<אבישי עזריאל: אנחנו בתהליך הזה כבר ארבע שנים, ועדיין לא רואים את האור בקצה המנהרה.

<אבישי עזריאל: עמ"י הם 1,200 עובדים, וכמו שאמרתם, 50% מכוח-האדם בנציגויות.

<אבישי עזריאל: העובדים האלה ממלאים כל תפקיד אפשרי בנציגויות.

<אבישי עזריאל: העובדים הללו נמצאים כרגע מחוץ לנציגויות בקור, שומרים על הנציגויות בגופם.

<אבישי עזריאל: העובדים האלה הם, לפעמים, עובדים של שירותי הביטחון ומשרד ראש הממשלה.

<אבישי עזריאל: הם עושים תפקידים מדיניים.

אלי אלאלוף: באותם תנאים כמו עובדי משרד החוץ?

<אבישי עזריאל: כל העמ"י עובדים בדיוק באותם תנאים.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אלה שהם במשרד ראש הממשלה?

<אבישי עזריאל: הם עובדים בדיוק על אותו חוזה קיקיוני, שלא עודכן כבר מאז שנות ה-50.

<אבישי עזריאל: למה?

<אבישי עזריאל: כי לאף אחד לא אכפת.

<אבישי עזריאל: לאף אחד במערכת לא היה אכפת לתקן את העוול הזה.

שלי יחימוביץ': זה לא רק זה.

שלי יחימוביץ': זה נוח למערכת.

<אבישי עזריאל: נכון, כי זה זול.

<אבישי עזריאל: דו"ח מבקר המדינה מ-2008 בדק את נציגות ניו-יורק ומצא שעלות העסקת עמ"י היא עשירית מעלות העסקת שליח.

<אבישי עזריאל: השליחים, חברינו, נאבקים כבר תקופה ארוכה על שיפור תנאי ההעסקה שלהם, ואם בארזים נפלה שלהבת – מה יגיעו אזובי הקיר?

<אבישי עזריאל: עשינו סקר: 60% מעמ"י נשענים על הכנסה נוספת בתקופת ההעסקה שלהם, כדי לממן את המחיה שלהם בחו"ל.

<אבישי עזריאל: הם עובדים כבייביסיטרים בערבים, הם עובדים בסופי שבוע בשיפוצים, והם מסבלטים את הדירה שלהם כמה ימים בחודש והולכים לישון אצל חברים, כדי להצליח לשלם שכר דירה.

אלי אלאלוף: מה המושג הזה "מסבלטים"?

<אבישי עזריאל: עושים שכירות משנה.

<קריאה: לא "סתבלט" אלא "סבלט".

<קריאה: כן, הוא הבין.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט מדהים.

<אבישי עזריאל: הולכים לישון בשק שינה בסלון של חברים.

<אבישי עזריאל: - -

אלי אלאלוף: אפילו בשירות הלאומי לא אפשרנו את זה.

מירב בן ארי: שכירות משנה.

<אבישי עזריאל: - - כדי שמה יוכלו לעשות?

<אבישי עזריאל: לשרת את המדינה בחו"ל.

<אבישי עזריאל: כן, יש לתפקיד הזה יוקרה, והרבה אנשים רוצים להגיע.

<אבישי עזריאל: אבל, בסופו של דבר, מגיעים ועומדים בפני שוקת שבורה.

<אבישי עזריאל: מה התוצאה של זה?

<אבישי עזריאל: בדיוק מה שהכרתי מהנציגות בפריז.

<אבישי עזריאל: 50% מהעובדים בפריז הם עמ"י, והוותק הממוצע הוא שנה וארבעה חודשים בסך-הכל.

<אבישי עזריאל: איך אדם מקצועי יכול לשמש בתפקידו, אם אחרי שנה וארבעה חודשים הוא מתחלף?

<אבישי עזריאל: זה לוקח בסביבות – חנן יכול לתקן אותי, אם אני טועה – שישה-שבעה חודשים לגייס עובד עמ"י מחדש מישראל, עד שהוא יעבור את תהליכי התחקור הביטחוני, עד שהוא יוציא ויזה, עד שימצאו מישהו מתאים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל, עזוב.

איילת נחמיאס ורבין: זה זול למדינה.

איילת נחמיאס ורבין: מה חשבו?

איילת נחמיאס ורבין: מה?

<אבישי עזריאל: בדיוק, אם זה עשירית מהעלות.

מירב בן ארי: אתה יכול להגיד מה תהליך ההכשרה של עובד עמ"י?

<אבישי עזריאל: אין תהליך הכשרה.

<אבישי עזריאל: במקרים מאוד בודדים, עושים להם איזה שהוא קורס בסיסי, אם הם צריכים לעבוד בקונסוליות, מי שמנפיק את הויזות.

<אבישי עזריאל: אני, למשל, עבדתי במשלחת ל-OECD עם חברה נוספת כאן מהמשלחת.

שלי יחימוביץ': ראינו מודעת "דרושים" ל-OECD עם הכישורים הנרחבים ביותר בעולם.

<אבישי עזריאל: זה תפקיד מדיני לכל דבר ועניין.

מירב בן ארי: הוא אומר שאפילו לא צריך - - -

שלי יחימוביץ': הדרישות מהם מאוד גבוהות.

שלי יחימוביץ': הם נורא איכותיים.

<אבישי עזריאל: זה תפקיד מקצועי.

<אבישי עזריאל: יש אצלנו, במשלחת ל-OECD, חמישה עובדים שהם עם תארים שניים ודוקטורית אחת, והשכר שהם מקבלים הוא 6,500 שקל בחודש, חברים.

<אבישי עזריאל: איך הם יכולים להתקיים כך?

<אבישי עזריאל: ואיך המערכת יכולה להתקיים כך, כשכל שנה וארבעה חודשים העובדים מתחלפים והם צריכים ללכת ולגייס עובדים חדשים?

<אבישי עזריאל: כן, זה נשמע זוהר, - - -

אלי אלאלוף: אתה יכול טיפה להקדיש למשא ומתן?

<קריאה: היו"ר, גם אני רוצה להרחיב בהמשך.

אלי אלאלוף: אני יודע שההסתדרות שם.

<אבישי עזריאל: המשא ומתן מתנהל בשני מישורים שונים: אחד – מול נציבות שירות המדינה במסגרת ההעסקה הכוללת, האם יהיו עובדי מדינה או לא יהיו עובדי מדינה, זכויות סוציאליות כאלה ואחרות ואיך מקבלים אותם לעבודה ואיך מפטרים אותם.

<אבישי עזריאל: הרי היום זה מפה לאוזן.

<אבישי עזריאל: 1,200 עובדים, שמשרתים אותנו בחו"ל, ואין מכרז מסודר.

<אבישי עזריאל: נציבות שירות המדינה לא מפרסמת את המשרות הללו.

אלי אלאלוף: ומפטרים אתכם תוך חודש.

<אבישי עזריאל: ככה מפטרים אותנו.

<אבישי עזריאל: עובד שמעביר את מרכז החיים שלו לחו"ל, על המשמעויות הנפשיות, החברתיות והמשפחתיות שנובעות מזה, בהתראה של חודש אפשר לפטר אותו.

אלי אלאלוף: כל זה נכנס למשא ומתן?

<אבישי עזריאל: נכנס למשא ומתן.

<אבישי עזריאל: האמת היא שנושא פיטורין הוא הסוגיה היחידה שעדיין עומדת במחלוקת מול נציבות שירות המדינה.

<אבישי עזריאל: כל מה שאנחנו מבקשים - - -

אלי אלאלוף: יש עוד סוגיה.

<קריאה: עלות השכר.

<אבישי עזריאל: בסדר.

<אבישי עזריאל: זה מול האוצר.

<אבישי עזריאל: זה החלק השני.

אלי אלאלוף: אתם עובדים מול שני צוותים?

איילת נחמיאס ורבין: גם זה לא ממש הגיוני.

אלי אלאלוף: ודאי.

איילת נחמיאס ורבין: פרט שולי...

<אבישי עזריאל: כל מה שאנחנו מבקשים - - -

יואל חסון: כמה זמן המשא ומתן הזה מתנהל?

<אבישי עזריאל: כבר שלוש שנים שהמשא ומתן הזה מתנהל.

יואל חסון: יפה.

יואל חסון: אני יודע.

יואל חסון: אני מכיר את זה.

יואל חסון: יש איזה שהוא דד-ליין לדבר הזה?

חיים ילין: הבעיה היא שהקבלנים במשא ומתן התחלפו.

<אבישי עזריאל: חברים כאן ממשרד האוצר ומהנציבות.

<אבישי עזריאל: מבחינת הנציבות, עד כמה שאני מבין, יש איזו שהיא התגבשות לפתרון.

אלי אלאלוף: אבישי, ברשותך.

אלי אלאלוף: מישהו יכול לתת לנו תמונה איפה עומד המשא ומתן מטעם הממשלה?

אלי אלאלוף: הבוקר הייתה לי שיחה עם עופר מרגלית, ובעיניו, הוא אומר: תוך שבועיים הכל...

אלי אלאלוף: למה מקיימים בכלל דיון?

אלי אלאלוף: אולי תתנו לי – מי שמייצג – - - -

איילת נחמיאס ורבין: כשאומרים לנו שזה "שבועיים", בדרך כלל - - -

<קריאה: תוך שבועיים מסדרים - - -

<קריאה: - - -שהוא אמר - - -

<קריאה: פשוט בזמן הזה לפני שנתיים - - -

יואל חסון: בדיוק.

יואל חסון: זה יהיר מצדו לומר דבר כזה ליושב-ראש ועדה.

איילת נחמיאס ורבין: אלי, היה שר בממשלה שאמר "בעוד שלושה שבועות", הוא התכוון: לא בשבועות הזה, לא בשבועות הבא אלא בשבועות שאחרי זה.

אלי אלאלוף: אני שוב שואל: יש פה את נציגי האוצר?

אלי אלאלוף: נציגי נציבות שירות המדינה?

אלי אלאלוף: איפה עומד המשא ומתן?

<איילת קדוש: אני אילת קדוש מנציבות שירות המדינה.

<איילת קדוש: לעניין ההעסקה של עמ"י בשנת 2015, הנציב ביקש לעשות הסדרה בכל מיני מנגנונים שקשורים בהעסקה שלהם.

אילן גילאון: עוד פעם הסדרה.

אילן גילאון: ..

<איילת קדוש: סליחה?

אלי אלאלוף: לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: פרטית.

אמיר אוחנה: יש להם פריחה מהמילה "הסדרה".

אמיר אוחנה: ..

שלי יחימוביץ': מה שמך?

<איילת קדוש: איילת קדוש, ואני סגנית הממונה על מערכת הביטחון והחוץ.

<איילת קדוש: במסגרת הזו, הוקם איזה שהוא צוות בין-משרדי, ובמהלך העבודה התברר שלנציבות, כמו שחברת-הכנסת יחימוביץ ציינה, אין סמכות לגבי העובדים האלה בעקבות החלטת ממשלה שהתקבלה בשנת 59', - -

חיים ילין: 1959.

<איילת קדוש: כן.

<איילת קדוש: - - שקבעה שחוק שירות המדינה (מינויים) לא חל על העסקת עמ"י.

<איילת קדוש: בעקבות זאת, לפני מעט יותר מחצי שנה, הנציב קיבל החלטה שאנחנו נקבל הצעת "מחליטים" שמשנה את כל המנגנון ומשנה את מעמד העובדים, ובעצם מחילים עליהם את חוק שירות המדינה והם כן יוגדרו כעובדי מדינה.

<איילת קדוש: לצד זאת, המשכנו לעבוד בשיתוף - - -

אלי אלאלוף: הצעת "מחליטים" הוגשה לממשלה?

<איילת קדוש: אני כבר אפרט.

<איילת קדוש: אנחנו עבדנו בצוות בין-משרדי שהורכב מנציגי משרד החוץ, משרד האוצר, משרד ראש הממשלה, משרד הכלכלה, משרד התיירות וכל המשרדים הרלוונטיים, ורצינו ביחד עם הצעת ה"מחליטים" להעביר כבר איזה שהוא מנגנון שמסדיר את כל ההיבטים שקשורים להעסקה, כי ברור שלצד זה שהם עובדי מדינה יש תנאי העסקה ייחודיים שנובעים מתנאי ההעסקה שלהם בחו"ל.

שלי יחימוביץ': ה"מחליטים" קיים?

שלי יחימוביץ': הטיוטה?

<איילת קדוש: הצעת ה"מחליטים" קיימת, וגם נכון לאתמול הגענו להבנות - - -

אילן גילאון: מהי הייחודיות שלהם לעומת כל אחד אחר שהוא עובד משרד החוץ בחו"ל?

<איילת קדוש: הגענו להבנות, שגם קשורות לסוגיה האחרונה שהייתה במחלוקת לעניין מנגנון הפיטורין.

<איילת קדוש: מבחינת ייחודיות ההעסקה הזאת, יש שליחים ויש נציגים שהם נציגים קבועים מתוך משרד החוץ.

<איילת קדוש: האנשים האלה נקלטים במכרזים.

<איילת קדוש: עד היום הם הוגדרו כעובדי מדינה.

<איילת קדוש: העסקה של אנשי עמ"י, שדרך-אגב ההצעה שלנו היא לשנות את ההגדרה שלהם מעמ"י לעובדי אית"ן, - -

אילן גילאון: לקרוא להם: עמך.

שלי יחימוביץ': לא.

<איילת קדוש: לא.

<איילת קדוש: - - שזה ראשי תיבות של: אזרחים ישראלים תומכי נציגות.

חיים ילין: תומכי לחימה.

יואל חסון: זה קופירייטרינג - - -

<קריאה: וואו.

שלי יחימוביץ': מה אתם רוצים ממנה?

אלי אלאלוף: חבר'ה.

איילת נחמיאס ורבין: זה כמו שמקבלים אנשים - - - יותר גבוה.

אילן גילאון: אתם משקיעים הרבה מאמץ, אבל בכיוון הלא נכון.

אלי אלאלוף: אל תפגינו רק את הידע שלכם.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה לא איילת, אבל זה - - -

אלי אלאלוף: תנו לה לסיים את דבריה.

אלי אלאלוף: באמת.

אלי אלאלוף: גברת קדוש, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני מגן עלייך.

<איילת קדוש: ההעסקה הזאת נועדה לסייע בכל התפקידים שהם תומכים בעבודת הנציגות.

<איילת קדוש: הבחירה תיעשה כן במכרזים.

<איילת קדוש: אחד המנגנונים שהיה צריך לייחד אותם למשל הוא שבמקרים מסוימים קליטת העובדים נעשית בחוץ-לארץ ולא בארץ.

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: למה ההגדרה הזאת?

אילן גילאון: כאילו מאיפה זה לקוח?

אילן גילאון: מעולם תומכי הלחימה?

<איילת קדוש: בתוך הנציגויות שיש עבודה שנדרשת לסייע - -

אילן גילאון: מה שלא נדרשת – שלא יעסיקו.

<איילת קדוש: רק רגע.

<איילת קדוש: - - בליבה של ההעסקה.

אלי אלאלוף: אילן, תאפשר לה לסיים.

אילן גילאון: אבל, תסתכל, פה הולכים להוסיף חטא על פשע.

אילן גילאון: תבין.

אלי אלאלוף: עוד מעט, עוד 13 דקות, אני סוגר את הישיבה.

סתיו שפיר: אלי, אפשר רגע שאלה?

<איילת קדוש: אני רק אשלים.

אלי אלאלוף: רגע, תנו לה.

אילן גילאון: את לא אשמה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא אישי.

איילת נחמיאס ורבין: שזה יהיה ברור.

אילן גילאון: זה ממש לא אישי.

אלי אלאלוף: תסיימי, בבקשה.

<איילת קדוש: יחד עם זאת שההעסקה שם תומכת, אנחנו פיתחנו מנגנון שמאפשר לעובדים להתמודד במכרזים כמו עובדי מדינה רגילים.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: יש פתרון למצב?

<איילת קדוש: זאת אומרת, הם יתמודדו במכרזים פנימיים, הם יכולים להשתלב בתוך המערך הקבוע.

יואל חסון: איך ישתנו תנאי השכר?

<איילת קדוש: תנאי השכר – לגבי זה, אני מציעה - - -

סתיו שפיר: אבל הם לא עוברים הכשרה, כשעוברים דיפלומטים.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: מישהו יכול להגיד לנו מה קורה עם השכר?

<איילת קדוש: חלק מהנושאים שאנחנו מזכירים - - -

סתיו שפיר: רגע.

סתיו שפיר: אני מנסה להבין את טיב ההסדרה.

סתיו שפיר: קחי, למשל, את הנציגות שלנו לאו"ם.

סתיו שפיר: ישראל מחזיקה שישה דיפלומטים באו"ם אל מול 600 דיפלומטים שמחזיקות מדינות ערב.

סתיו שפיר: זה המספר.

סתיו שפיר: הוספתם לזה 15 עובדי עמ"י, אם אני לא טועה?

סתיו שפיר: לפי מה?

סתיו שפיר: איך אתם מחליטים כמה אנשים הולכים להיות בתומכי הלחימה האלה, כפי שאתם מגדירים אותם, - -

אלי אלאלוף: אין סיכוי שנגיע לרמה של - - -

סתיו שפיר: - - כשהם אינם בעלי הכשרה דיפלומטית?

סתיו שפיר: הם אנשים מעולים, אבל הם לא מקבלים את ההכשרה הנוספת - - -

איילת נחמיאס ורבין: רק להבין.

איילת נחמיאס ורבין: להבין לפי מה - - -

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אני מבקש.

סתיו שפיר: מי מקבל את ההחלטות?

סתיו שפיר: ואיך זה מוסדר?

אלי אלאלוף: תאפשרי לי.

אלי אלאלוף: זה דיון של תעסוקה, ולא דיון של נציגות זו או אחרת.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת?

סתיו שפיר: זה עניין התעסוקה.

סתיו שפיר: הם מחליטים להעביר אנשים שאמורים להיות בעלי הכשרה - - - בתנאי העסקה מבזים וגם ללא הכשרה לבצע את התפקיד, על אף שמדובר באנשים מעולים.

<קריאות: - - -

סתיו שפיר: זה חלק ממדיניות החוץ שלנו, כמו שזה קשור גם בנושא תעסוקה.

אלי אלאלוף: אם אנחנו נדון בינינו לבין עצמנו, בשביל מה אנחנו מזמינים ציבור, אם לא כדי ללמוד ממנו קצת?

אלי אלאלוף: יש לי דו"ח מלא.

אלי אלאלוף: כל מה שאתם אומרים כתוב.

אלי אלאלוף: אז מה?

אלי אלאלוף: אז, אתם רוצים שאני אקרא אותו?

אלי אלאלוף: תנו לנו לשמוע מה שאחרים אומרים לנו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אלישע קיפניס: שמי אלישע קיפניס, ואני מאגף השכר והסכמי העבודה במשרד האוצר.

<אלישע קיפניס: כפי שציינו כבר חבריי, נושא עמ"י עלה על שולחן הניתוחים של המדינה, של משרדי הממשלה.

<אלישע קיפניס: במכלול שלם, כפי שציינה כבר איילת, נמצא כי מעמדם כבר בשנת 59' נקבע באופן שונה ביחס לשאר עובדי המדינה, והתחיל מהלך שלם של הסדרה של מעמדם, ובין היתר, גם תנאי העסקתם.

<אלישע קיפניס: בתוך המשבצת של תנאי העסקה התקיימה הידברות ענפה עם נציגי העובדים, עם ההסתדרות.

<אלישע קיפניס: אנחנו נמצאים במצב שיש כבר מתווה; המתווה עצמו, ככלל, מוסכם.

<אלישע קיפניס: יש כמה פרטים נוספים שצריך עוד לסגור במסגרת של הידברות.

<אלישע קיפניס: אנחנו מקיימים קשר רציף.

<אלישע קיפניס: במשך החודשים האחרונים אנחנו נמצאים בקשר מתמיד, בקשר רציף; גם נציג ההסתדרות כאן וגם נציגי העובדים שותפים למהלך הזה.

<אלישע קיפניס: בעיניי לפחות, - - -

<קריאה: מה הוא אומר?

אלי אלאלוף: - - - מה צפוי - - -

<אלישע קיפניס: בעיניי, אנחנו נמצאים בשלב של סגירות אחרונות, וצריך לקבל את ההחלטות – כמו שאיילת ציינה, גם הצעת "מחליטים".

יואל חסון: מי מקבל את ההחלטות?

<אלישע קיפניס: גם הצעת "מחליטים", הצעת ממשלה – לקבוע את מעמדם כעובדי מדינה, לקבוע את היחס הבסיסי שלהם כעובדי מדינה.

<אלישע קיפניס: ומיד במקביל לזה גם החלטה של תנאי השכר.

יואל חסון: בכמה אחוזים זה ישפר את תנאי השכר?

<אלישע קיפניס: אנחנו לא מדברים במונחים של אחוזים או של - - -

<אבישי עזריאל: הוא מדבר על סכום אפס.

אמיר אוחנה: אתם לא מדברים במונחים של שיפור.

<קריאה: בדיוק.

יואל חסון: בדיוק.

<אבישי עזריאל: הוא מדבר על פגיעה ב-40% מהעובדים.

<אבישי עזריאל: תוספת שכר - - -

<אלישע קיפניס: אנחנו לא מדברים במונחים של אחוזים, - -

<אבישי עזריאל: - - - סכום אפס.

<אלישע קיפניס: - - כי ההסדרה פה היא לא כמו הסדרה - - -, לא כמו משא ומתן שיש - - -

<קריאה: סכום אפס.

יואל חסון: יש התאמה למדינות שמשרתים מבחינת עלות המחיה וכיוצ"ב?

יואל חסון: האם, לדוגמה, הנושא הזה – התאמה לעלות מחיה – עלה?

<אלישע קיפניס: שוב, אני לא רוצה להיכנס לכל פרטי המודל.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: אנחנו רוצים שכן תיכנס.

יואל חסון: מה זה שאתה לא רוצה?

<אלישע קיפניס: אני לא רוצה להיכנס לכל פרטי המודל, - -

יואל חסון: אנחנו רוצים שתיכנס.

<אלישע קיפניס: - - כי קצרה היריעה מלהכיל.

יואל חסון: לא, לא קצרה.

<אלישע קיפניס: הדברים גם נמצאים - - -

איילת נחמיאס ורבין: אלי, זו לא פעם ראשונה שבאים נציגים ממשרד האוצר ולא שוטחים בפנינו את מה שבאמת - - -

יואל חסון: אנחנו רוצים לדעת אם יש שיפור בשכר.

אלי אלאלוף: אדון קיפניס, יש פה שאלות פשוטות.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

אלי אלאלוף: אל תתחמק.

<אלישע קיפניס: אני לא מנסה להתחמק.

אלי אלאלוף: אם אתה בא כדי להתחמק, יש לי הצעה: תלך לאכול בחוץ.

אלי אלאלוף: פה נותנים תשובות.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

אלי אלאלוף: יש תוספת בשכר?

אלי אלאלוף: כן או לא?

<אלישע קיפניס: בוודאי.

אלי אלאלוף: כן?

אלי אלאלוף: כמה?

<אלישע קיפניס: אנחנו לא מודדים אותה במספרים, באחוזים.

סתיו שפיר: היא גם לא מתקבלת בשקלים – היא מתקבלת בגולות.

סתיו שפיר: ..

<אבישי עזריאל: מה עם 40% מהעובדים שהשכר שלהם נגזר לפי המודל הזה?

אלי אלאלוף: תנו כבוד.

<קריאה: תלושי מזון.

<קריאה: ..

<אבישי עזריאל: איזה פתרון אתם נותנים לזה?

<אבישי עזריאל: האם אתם - - - הזו?

יואל חסון: תן לו, תן לו.

אלי אלאלוף: אבישי.

אילן גילאון: התשובה ברורה.

<קריאה: כולם נגד אחד.

<קריאה: תנו לו להשיב.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אם אנחנו נמשיך בישיבה שלנו, אז בשעה 13:30 אני סוגר את הישיבה, ולא למדנו כלום.

אלי אלאלוף: אם נצא כולנו עם ההרגשה שאמרנו מה שרצינו - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מקשיבים.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו נקשיב.

אלי אלאלוף: בואו נבקש.

אלי אלאלוף: אתה מסוגל היום לתת לנו סדר-גודל של הגדרת שכר, יחס אחר, השוואה בשכר, התניה של שכר במקום זה או אחר הוא שונה?

אלי אלאלוף: איך אתה בונה את זה?

שלי יחימוביץ': או אפילו מהי העלות?

שלי יחימוביץ': מה אתם מעריכים שהיא העלות, העלות השנתית, של כלל המהלך לגבי כלל עובדי עמ"י?

<אלישע קיפניס: למהלך הזה של הסדרת תנאי השכר יש כמה עקרונות יסוד.

<אלישע קיפניס: עקרונות היסוד הם השוואה של תנאי השכר המשולמים לעמ"י בהשוואה למקביליהם במשרדי הממשלה.

<אלישע קיפניס: זו נקודת המוצא.

<אלישע קיפניס: עם זאת, כמובן התאמה - - -

אלי אלאלוף: אתם יודעים שעלות המחיה בניו-יורק - - - באר-שבע?

<אלישע קיפניס: עם זאת, כמובן, אדוני, התאמה למאפיינים שבהם הם נמצאים: ליוקר המחיה, לתנאי המחיה במקום השירות.

אלי אלאלוף: כל זה נלקח בחשבון.

<אלישע קיפניס: כל האלמנטים האלה נכנסים ומקבלים ביטוי.

שלי יחימוביץ': הכוונה היא להשוואה לשליחים?

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: נציגים של מי- - -

<יעקב ליבנה: אקל על נציג האוצר לגבי המספרים.

אלי אלאלוף: מי אדוני?

<יעקב ליבנה: יעקב ליבנה, נציג ועד העובדים במשרד החוץ.

מירב בן ארי: איזה עובדים אתם?

מירב בן ארי: השליחים?

<יעקב ליבנה: השליחים.

שלי יחימוביץ': אגב, כל הכבוד על הסולידריות.

חיים ילין: זה נורא מה שקורה שם.

חיים ילין: הייתי באורגוואי.

חיים ילין: היא מקבלת 5,000 דולר, והיא צריכה לארח גם את כל הנספחים עם זה.

חיים ילין: זה לא יאומן.

<יעקב ליבנה: אדוני היושב-ראש, חברי-הכנסת, ברשותכם, אקל על נציג האוצר.

<יעקב ליבנה: העלות של ההסדר שמציעים נכון לעכשיו היא אפס.

<יעקב ליבנה: יש לנו את המודל, והעלות היא אפס.

<יעקב ליבנה: זה אומר שיש אנשים שיעלו ויש אנשים שיירדו.

<אלישע קיפניס: צר לי, אבל מר ליבנה הוא שותף להידברות, - - - 0??43)

<יעקב ליבנה: לא הפסקתי אותך.

<יעקב ליבנה: אנא.

<יעקב ליבנה: כפי ששמעתם אותו, המצב הוא לא מצב חדש.

<יעקב ליבנה: אמרו פה: עשור.

<יעקב ליבנה: זה הרבה יותר מעשור.

<יעקב ליבנה: הדברים נאמרו ומוכרים.

<יעקב ליבנה: רק מה שקרה בעשור וחצי האחרונים הוא שהשכר נמוך מאוד ממילא נשחק, חברי-הכנסת היקרים, המכובדים, ב-30% – גם של עמ"י וגם של שליחי משרד החוץ.

<יעקב ליבנה: אני לא אדבר פה על שליחי משרד החוץ.

<יעקב ליבנה: יש משא ומתן שנמשך שלוש שנים, ואני מקווה שנסגור אותו, למרות שגם שם הבעיה היא בדיוק אותה הבעיה – שחיקה של 30% שטרם הוסדרה.

<יעקב ליבנה: אבל, אנחנו מדברים על עמ"י.

<יעקב ליבנה: השכר ירד ב-30%, ועלות המודל, כפי שהוא עכשיו, היא אפס מבחינת משרד האוצר.

<יעקב ליבנה: תודה.

אלי אלאלוף: חנן, בבקשה.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך.

<חנן גודר: אני חנן גודר.

<חנן גודר: מלבד היותי שגריר ישראל לדרום סודאן, אני יושב-ראש הוועד המדיני.

אילן גילאון: שמור על עצמך.

<חנן גודר: אני שומר, ואתם תשמרו עלינו.

אלי אלאלוף: הוא שגריר פה.

מירב בן ארי: הוא לא יושב שם.

אילן גילאון: בגלל זה, אני אומר שישמור על עצמו.

אילן גילאון: ..

יואל חסון: נראה לי שהוא צריך לשמור על עצמו יותר פה מאשר בדרום סודאן...

<חנן גודר: תשמרו עלינו.

יואל חסון: פה נראה לי יותר מסוכן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<חנן גודר: משרד החוץ הוא משרד קצוץ.

<חנן גודר: אין לנו היום משרד שמתפקד.

<חנן גודר: הדברים האלה מתבטאים בכל רמה ורמה.

<חנן גודר: אם אתם, קואליציה ואופוזיציה, תשימו את כל המחלוקות ותגידו "איך אנחנו מטפלים היום בפתרון הסוגיה שנקראת משרד החוץ?", זה מתחיל בתקציבים של משרד החוץ; מהמיליארד וחצי שקלים של משרד החוץ 95% הם תקציבים קשיחים.

<חנן גודר: אין לנו יכולת לנהל שירות חוץ.

<חנן גודר: המרכיב המרכזי של כוח-האדם הישראלי, ושוב הדיון פה הוא על עמ"י שזה עובדים מקומיים ישראליים, זה 1,200 איש.

<חנן גודר: להם אנחנו מוסיפים את אותם 300 שליחים.

<חנן גודר: איך הגענו לפרופורציה מטורפת כזאת?

<חנן גודר: זה הכול עניין של חיסכון בתקציבים.

<חנן גודר: אני מזכיר לכם, שכ-10% מתוך עמ"י הם בני ובנות הזוג שלנו – אנשים שנפגעים, שאין להם פנסיות, שאין להם תנאים, שאין להם את כל הדברים האלה.

<קריאה: אין להם קריירה.

<חנן גודר: אין להם קריירה.

<חנן גודר: מה שהם עוברים באותה תקופה קצרה – כשהם עושים את השליחות הקצרה הזאת בעמ"י, בני הזוג ובנות הזוג שלנו עוברים במשך 20, 30 ו-40 שנה.

<חנן גודר: אני אישית אצא לפנסיה עם פנסיה אחת.

<חנן גודר: הנקודה היא שאשתי חסרת פנסיה.

<חנן גודר: זו הנקודה.

<חנן גודר: זה המצב השכיח במשרד החוץ.

<חנן גודר: תסלחו לי, ידידיי היקרים, - - -

מירב בן ארי: שאלה – היא עובדת במשרד החוץ?

<חנן גודר: היא הייתה עמ"י.

<חנן גודר: אין לה הפרשה פנסיונית.

<חנן גודר: היא חוזרת לארץ ומקבלת חצי שנה דמי אבטלה, ואז היא לא עובדת.

<חנן גודר: זה המצב של כל בני הזוג שלנו.

<חנן גודר: סליחה על ההערה המגדרית שהייתה קודם: היום 50% מהאנשים שמתקבלים למשרד החוץ הם נשים.

<חנן גודר: היום, הגענו לשוויון בחלוקה המגדרית, אבל יש כאלה שאומרים - -

שלי יחימוביץ': שוויון בניצול.

שלי יחימוביץ': סוף-סוף הגענו לשוויון.

<חנן גודר: - - שזה סממן לזה שהדיפלומטיה ירדה, כי אם לוקחים נשים לעבוד – טוב, בואו לא נגלוש להערות.

אלי אלאלוף: - - -

שלי יחימוביץ': זה לא משפט כל כך קשה.

שלי יחימוביץ': יש פמיניזציה של מקצוע, שלוקחים נשים כי השכר יותר נמוך.

שלי יחימוביץ': זו תופעה ידועה.

איילת נחמיאס ורבין: עוד כמה שנים זה יקרה - - -

אמיר אוחנה: בדיוק.

<חנן גודר: זה מה שרציתי לומר.

שלי יחימוביץ': המשפט הזה לא שוביניסטי.

<חנן גודר: אבל, מצד שני, לפחות בכנסת אנחנו במספר שיא היום, ואי-אפשר להגיד בכנסת שיש פמיניזם.

איילת נחמיאס ורבין: פה קשה להפלות אותנו בשכר.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: ברשותך- - -

<חנן גודר: אני רוצה להעיר לחברים הטובים, גם מהנציבות וגם ממשרד האוצר: אנחנו ראינו את מה שקורה היום לשירות החוץ ככלל, והחבר'ה של עמ"י כלולים בתוכו.

<חנן גודר: אתם לא יכולים להתרשל, ואתם לא יכולים לגרור רגליים.

<חנן גודר: תעשו את מה שצריך.

<חנן גודר: אתם עוצמים עיניים.

<חנן גודר: מדינת ישראל תקום יום אחד ליום-כיפורים מדיני, ואם אתם לא תתעוררו ותטפלו בזה – יהיה לנו משבר ביחסי החוץ.

<חנן גודר: יש לנו משבר ביחסי החוץ.

יואל חסון: הוא רק יתעצם.

איילת נחמיאס ורבין: תספר את זה לשר החוץ.

אלי אלאלוף: בבקשה, נציג ההסתדרות, שי בירן.

<שי בירן: אני שי בירן, מנכ"ל אגף הכלכלה בהסתדרות.

<שי בירן: ההסדר, שאנחנו מדברים עליו, בא להתמודד עם כמה בעיות.

אלי אלאלוף: כמה זמן אתה בתמונה?

<שי בירן: הפניה שלנו למשא ומתן הייתה קצת לפני יותר משלוש שנים.

<שי בירן: המשא ומתן החל בערך לפני שנתיים.

<שי בירן: סכסוך עבודה הוכרז לפני קצת יותר משנתיים.

<שי בירן: השביתה האחרונה, שנקטנו בנציגויות על-ידי עמ"י, ננקטה לפני כחצי שנה.

<שי בירן: בגדול, אלה מסגרות הזמנים.

<שי בירן: אנחנו נמצאים בקשר ובמשא ומתן כמובן באמצעות ועד הפעולה הגלובאלי של עמ"י בראשות אבישי, שבדיוק לפני שבוע הפסיק להיות עמ"י.

<שי בירן: תקוותנו היא שבאמת נצליח להשלים את זה אולי לא בקדנציה שלו אבל בזמן קצר אחריה.

<שי בירן: הקשר היה מפוצל: בין הנציבות בציר אחד, שהוא הסדרת המסגרת הנורמטיבית, מה יהיה מעמדם, במה הם יהיו שונים מעובדי מדינה ובמה הם זהים לעובדי מדינה, ובמקביל בראש אחר מול הממונה על השכר וגורמים אחרים במשרד האוצר לגבי מנגנון השכר.

<שי בירן: היושב-ראש, ברשותך, אגיד בכמה משפטים פשוטים את עיקרי ההסדר.

<שי בירן: זה לא הסדר בעלות אפס.

<שי בירן: זה פשוט הסדר שעדיין יש בו בעיות שבגללן הוא טרם נחתם.

שלי יחימוביץ': שי, מה דעתכם?

שלי יחימוביץ': ההסדר הוא טוב?

<שי בירן: המתווה הוא טוב, אבל לא נפתרו בו כל הבעיות, ועל כך אסביר עוד רגע טיפה יותר בפירוט.

<שי בירן: חלק אחד הוא מול הנציבות: הסדרת מעמד עמ"י.

<שי בירן: אני חושב ששם אנחנו מאוד קרובים לסיכומים סופיים, בגלל שהסוגיה האחרונה שנותרה, נושא הביטחון הסוציאלי, חוסר היכולת לפטר עובד ב-sms, ומדובר בעובדים שאשרת השהייה שלהם תלויה בהיותם עמ"י, ולכן היה לנו מאוד-מאוד חשוב – לשמחתי מצאנו אוזן קשבת בנציבות שירות המדינה, והנציב, באופן אישי, התערב בנושא הזה.

<שי בירן: אני מעריך שפתרנו את כל הסוגיות לגבי העמ"י הנורמטיבי.

איילת נחמיאס ורבין: רק תחדד לנו משהו.

איילת נחמיאס ורבין: once, נניח, ההסכם נכנס לתוקפו, זה אומר שלא ייקלטו יותר עובדים בתנאי עמ"י.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, כל מי שייקלט - - -

<שי בירן: לא, לא.

<שי בירן: כלל וכלל לא.

<שי בירן: זה אומר שיהיה דבר שייקרא אית"ן, עמ"י – ואני מניח שהשם עמ"י ידבק אתנו כאן עוד כמה עשורים, - -

איילת נחמיאס ורבין: נניח אית"ן.

<שי בירן: - - ומהותם תהיה כזו: יהיו להם טבלאות שכר משלהם, ועל הטבלאות האלה נדבר בעוד רגע לגבי איך מתאימים אותן ליוקר המחיה, ותהיה להם מתכונת העסקה שהיא כמו של עובדי מדינה בכמה שינויים שנובעים מכך שהם שונים באורך ההעסקה שלהם – הם אמורים להיות עובדים לתקופה קצרה, ובאופן הגיוס שלהם – הם כאלה שלא עברו את המסלול של קורס צוערים ואת המכרזים שמתחייבים מחוק שירות המדינה.

<שי בירן: זה אומר שעדיין יהיה שוני.

<שי בירן: הם עדיין יהיו בתנאי העסקה פחות טובים מאלה של שליחים, אבל התאמת שכרם ליוקר המחיה תשתפר כתוצאה מההסדר וכללי ההעסקה שלהם יהיו הרבה יותר מקיפים עם הרבה פחות לקונות ועם הרבה יותר זכויות שדומות לאלה של עובדי המדינה.

אילן גילאון: כאן אומרים שתנאי המכרז שלהם יהיו אותו דבר כמו של עובדי משרד החוץ האחרים.

<שי בירן: לא, לא.

<שי בירן: אני חושב שפה הייתה אי-הבנה.

<שי בירן: אף אחד לא אמר את זה .

<שי בירן: מה שאמרו הוא כך: עמ"י בכל המשרדים יועסקו במסגרת דומה, שעמ"י, לא מבחינת שכר אלא מבחינת מתכונת העסקה, כמו ימי חופשה, דמי הבראה וכו', יאמצו לגביהם את המסגרת שנהוגה לגבי עובדי מדינה.

<שי בירן: לגבי שכר, תהיה להם טבלת עמ"י עם התאמה ליוקר מחיה.

איילת נחמיאס ורבין: אה.

איילת נחמיאס ורבין: רגע - - -

<שי בירן: אני רק רוצה לוודא שזה עונה על השאלות.

איילת נחמיאס ורבין: לא לגמרי.

איילת נחמיאס ורבין: אגיד לך למה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להבין מה קורה יום למחרת שההסכם הזה נחתם.

איילת נחמיאס ורבין: יש עובדי עמ"י שכבר משמשים בשירות החוץ ביום שההסכם הזה נחתם, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אותם עמ"י יהיו - - -

<איילת קדוש: ההעברה שלהם תהיה אוטומטית.

איילת נחמיאס ורבין: תהיה לאית"ן.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אית"ן הופכים להיות כל העובדים?

<שי בירן: ההסדרה החדשה תוחל על העובדים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: גם עליהם, גם על הקיימים, וגם להבא.

יואל חסון: אבל בוא ונדבר על המחלוקות שיש לכם.

יואל חסון: איזה מחלוקות יש לכם עם האוצר על השכר או על ההתאמה ליוקר המחיה?

יואל חסון: בוא ונדבר על המחלוקות.

אלי אלאלוף: מחלוקות זה הפיטורין.

<אלישע קיפניס: פיטורין – כנראה שזה נפתר.

<אלישע קיפניס: מה שנשאר זה השכר - - -

יואל חסון: תן לאיש ההסתדרות.

<אלישע קיפניס: שי, תוכל להרחיב, בבקשה, על נושא השכר?

<שי בירן: אני מתנצל מראש שאני לא אכנס לכל הפרטים, כי בכל זאת ליחסי עבודה יש את הקודים שלהם.

<שי בירן: אני כן אגיד מה הבעיות במאקרו.

<שי בירן: ההסדר הנוכחי, כאמור, בכל מה שקשור להסדרת המעטפת דרך הנציבות – אני חושב שהגענו לפתרונות בכל הדברים, וכנראה שגם בנושא הפיטורין.

<שי בירן: לגבי עניין השכר, יש לנו כמה משפחות של בעיות, ושתיים מהן גדולות: סוגיה אחת היא בני הזוג; במתווה המסתמן בני הזוג לא משתפרים כמעט בכלל, וזה דבר שאנחנו לא מסוגלים לחיות אתו.

<שי בירן: יוקר המחיה פגע בכולם.

<אבישי עזריאל: הם נפגעים – לפעמים, עד 40% מהשכר שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: השכר של הדיפלומטים יכול להיפגע כתוצאה מאלה שמגיעים להסדר - - -

<שי בירן: אבל, אבישי, לא פרסונאלית.

<שי בירן: לכל אדם תהיה שמירה.

<שי בירן: זה לא במחלוקת.

<אבישי עזריאל: דור א' ודור ב'.

<אבישי עזריאל: זה פתרון שאנחנו לא נהיה מוכנים לקבל אותו.

<שי בירן: הסוגיה השנייה היא שכרגע השיפור הספציפי תלוי במאפיינים של עובד.

<שי בירן: עובדים בפרופילים מסוימים בנציגויות מסוימות לא משתפרים ואף יורדים.

<שי בירן: שוב, לא ברמה הפרסונאלית, אלא העובד שיחליף את העובד צפוי להיקלט בתנאים יותר נמוכים.

<שי בירן: מאחר שהתנאים כבר עכשיו מאוד נמוכים, זה לא סביר.

<שי בירן: אנחנו בסיטואציה שבה אנחנו מתאימים את הפרמטרים, כדי שהמצב יהיה שכמעט כולם משתפרים בצורה משמעותית.

<שי בירן: אנחנו עוד לא שם.

איילת נחמיאס ורבין: שי, תגיד לנו באחוזים.

איילת נחמיאס ורבין: קודם ניסינו לנסות להבין את המספרים, ולמדנו שזה לא במספרים.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודע איך כסף הוא לא במספרים, אבל נגיד.

איילת נחמיאס ורבין: בלי לפגוע במשא ומתן - - -

<שי בירן: חברת-הכנסת נחמיאס, ברשותך, אגיד למה כל כך קשה לענות על המספר המדויק, ואז אני אענה מה שאני כן יודע לענות.

איילת נחמיאס ורבין: אוקיי.

יואל חסון: או שאולי תגיד מהי העלות הנוספת שנדרשת מהמדינה כדי להתאים לסטנדרט יותר - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה לא ייתן לך קנה-מידה כמה - - -

<קריאה: עשרות מיליונים או מאות מיליונים?

אלי אלאלוף: אני מבקש.

<שי בירן: חברי-הכנסת, אני רוצה - - -

אלי אלאלוף: בכל מקרה, תסיים, בבקשה.

<שי בירן: אוקיי.

<שי בירן: אענה כמיטב יכולתי על - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: - - - .

<שי בירן: בסדר.

<שי בירן: הרעיון הוא שרמת השיפור תלויה במדינת השירות.

<שי בירן: לכל מדינה יש עלות מחיה משלה, וזו הסיבה שמאוד קשה לייצר ממוצע.

<שי בירן: זה תלוי במהו פרופיל העובד, לאיזה דירוג מנהלי או מקצועי הוא מכוּון.

<שי בירן: לכן, יש לנו סיטואציות שלדוגמה במדינות צפון-אמריקה יש אפילו הרעה, בזמן שבמדינות אחרות יש שיפור שמגיע גם ל-30%.

שלי יחימוביץ': אבל אם אתה משווה את זה לשליחים, יש לך כבר את הסולם הזה.

שלי יחימוביץ': לא ממציאים את הגלגל מחדש.

<שי בירן: גם מנגנון השכר של שליחים צפוי להשתנות.

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': שמענו שגם הם נשחקו ב-30%.

איילת נחמיאס ורבין: זו הבעיה.

אילן גילאון: יש מדינות low cost, ויש מדינות - - -

<שי בירן: יש מדינות שאינן משתפרות ואף מצבן מידרדר, ויש אחרות שמשתפרות אפילו ב-30%.

אילן גילאון: מה עושות מדינות אחרות ב-OECD?

<קריאה: אין להן עמ"י.

אילן גילאון: מה יש להן?

אילן גילאון: יש להן עמ"י?

יואל חסון: עמ"י זה קומבינה.

יואל חסון: הרי עמ"י נולד מקומבינה.

איילת נחמיאס ורבין: זו קומבינה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

יואל חסון: בנו פה קומבינה, והסתבכו אתה.

יואל חסון: זה הכל.

אלי אלאלוף: אוקיי.

יואל חסון: זה משהו זמני שהפך להיות קבוע.

אלי אלאלוף: יש חבר-כנסת שבא מהתחלה והתאפק עד עכשיו.

אלי אלאלוף: בואו ונאפשר לו.

אלי אלאלוף: אמיר, בבקשה.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד, אמיר.

יואל חסון: אם היית אומר "אמיר", מהתחלה היינו נותנים לו.

איילת נחמיאס ורבין: הגעתי לפניו, אבל לא נורא.

אלי אלאלוף: את רשומה מיד אחריו.

אמיר אוחנה: לתופעה של עמ"י נחשפתי במסגרת השליחויות השונות שלי כחבר-כנסת למדינות העולם.

אמיר אוחנה: רק עכשיו חזרתי מה-OECD, שם פגשתי את שי, והכרתם את בן בוושינגטון, וכמובן רבים וטובים נוספים.

אמיר אוחנה: אנחנו נוהגים להגיד על הרבה גורמים שהם השגרירים שלנו.

אמיר אוחנה: למשל: התיירים היוצאים הם השגרירים שלנו; התיירים הנכנסים, שאחר כך חוזרים לארצותיהם, הם השגרירים שלנו; הספורטאים הם השגרירים שלנו; האמנים הם השגרירים שלנו.

אמיר אוחנה: חבר'ה, אלה באמת השגרירים שלנו.

אמיר אוחנה: הגישה הזאת של לצמצם ולחסוך דווקא עליהם פוגעת בסוף בנו.

אמיר אוחנה: חברי אילן גילאון אמר:

אמיר אוחנה: אל תחשבו כמו אנשי עסקים או ביזנסמן.

אמיר אוחנה: איך אמרת את זה?

אמיר אוחנה: אני אומר: דווקא תחשבו כמו אנשי עסקים.

אמיר אוחנה: האנשים האלה נמצאים במקומות הכי רגישים לנו, באינטרסים הכי קריטיים למדינת ישראל, בעסקאות הביטחוניות וכו'.

אמיר אוחנה: כל שקל שאנחנו משקיעים בהם – מדינת ישראל מקבלת חמישה שקלים בחזרה, וזו, לדעתי, הערכה ממעיטה.

אמיר אוחנה: לכן, גם אם תחשבו כמו אנשי עסקים, אנחנו צריכים להשקיע באנשים האלה הרבה יותר ממה שאנחנו עושים היום, ובוודאי לגרום לכך שהמוטיבציה לבוא ולשרת במערך החוץ הישראלי, בין אם כעמ"י ובין אם כשליח, תלך ותעלה.

אמיר אוחנה: אני לא בטוח שאני שותף להערכות לגבי איפה מערך החוץ הישראלי עומד היום.

אמיר אוחנה: אני חושב שאנחנו בקשרים עם הרבה יותר מדינות מאשר היינו בעבר.

אמיר אוחנה: בוודאי שיש גם דברים טובים להגיד, גם אם יש מקום לשפר.

אמיר אוחנה: אבל פה, בהקשר הזה, לגבי עמ"י, אני חושב – ממה שאני שומע כאן, אין אופוזיציה ואין קואליציה – כולנו יחד רוצים לתמוך, לעזור ולשפר את התנאים.

אמיר אוחנה: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חברת-הכנסת איילת נחמיאס ורבין, אחרונה חביבה מאוד, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה את משרד החוץ מקרוב מאז הייתי בת 17, ואני חושבת שיש לנו שירות חוץ יוצא דופן ברמה של ההתמודדות.

איילת נחמיאס ורבין: אין כמעט משרדי חוץ בעולם שצריכים להתמודד עם קצב האירועים כמו במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, אנחנו מיוחדים בכל דבר.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מיוחדים גם בזה.

איילת נחמיאס ורבין: כבר בגיל 17 נחשפתי לעבודה יוצאת הדופן שעושים גם השליחים שלנו וגם העמ"י – ואני אפילו לא יכולה להגיד את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני פשוט לא מבינה את הכינוי הזה.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: עמ"י זה שם יפה.

איילת נחמיאס ורבין: "עמי" זה שם יפה, "עמך" זה שם יפה ו"עמנו" זה שם יפה.

יואל חסון: אז, שיתייחסו אליהם כמו אל בני עמנו.

איילת נחמיאס ורבין: עמ"י, במשמעות שזה קיבל, לצערי, זה לא שם יפה.

אלי אלאלוף: לא תתני להם לפחות את השם היפה - - -

איילת נחמיאס ורבין: אתה נשמה גדולה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שנה הייתי בארצות-הברית, ונגשו אלי העובדים המקומיים, ותרשו לי להשתמש במינוח הזה, וסיפרו לי על המצב שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: הם סיפרו לי, בין היתר, על זה שעל תפקיד נספח תרבות בניו-יורק, שאם אני לא טועה הוא תפקיד שמשלם משהו כמו 1,000 דולר לחודש, התחרו כ-1,000 אנשים, ותסלחו לי אם אני לא זוכרת את המספר המדויק.

איילת נחמיאס ורבין: זה דבר מטלטל, כי מצד אחד – אנשים באמת רוצים להיות חלק מהדבר הגדול הזה שנקרא שירות החוץ של מדינת ישראל, ומצד שני – בואו ונאמר את האמת: הם האשראי של קופת האוצר.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, לא קופת האוצר כמשרד האוצר, אלא קופת המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: הם האשראי של קופת המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: הם מממנים אותה.

איילת נחמיאס ורבין: את הדברים שאבישי סיפר אני אפילו לא הכרתי.

איילת נחמיאס ורבין: כשחברת-הכנסת יחימוביץ דיברה קודם על תת-הרעב, חשבתי רק על איזו יצירתיות נדרשת מהאנשים האלה כדי באמת לגמור את החודש.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו, זה פשוט באמת דבר הזוי.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד שאני יוצאת יותר מוטרדת מהדיון הזה מאשר שמחה, וזה מופנה אליך, שי.

איילת נחמיאס ורבין: העבודה שאתם עושים בהסתדרות מאוד-מאוד חשובה בעיניי, ובכלל כל העניין הזה של הקומבינה, כמו שאמר יואל קודם, לא רק בנושא של עמ"י אלא בכלל בנושא עובדי הקבלן, הוא דבר מזעזע ועלוב במיוחד בשירות המדינה שהוא המעסיק הגדול ביותר במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו, כשאנחנו באים בטענות לכל מיני חברות על תנאי העסקה עלובים, בואו וקודם כל נסתכל פנימה אל עצמנו איך המדינה מעסיקה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם דבר אחד: לצערי, איילת קדוש מהנציבות הלכה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל, עם כל הכבוד, המעבר הזה מעמ"י לאית"ן, המיתוג מחדש, הוא הדבר הכי שולי בעיניי.

איילת נחמיאס ורבין: הייתי במגזר העסקי, ובמגזר העסקי אחד הפתרונות הוא: כשמישהו לא מרוצה ואתה לא יכול להעלות לו שכר, אתה קורא לו סמנכ"ל, ראש אגף או מנהל מחלקה.

איילת נחמיאס ורבין: וזאת, רק כדי שירגיש יותר טוב עם עצמו.

איילת נחמיאס ורבין: זה חשוב, אבל זה ממש-ממש רחוק מלספק אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכשבאים אלינו ממשרד האוצר ולא בפעם הראשונה, כמו שהזכרתי לך, חבר-הכנסת אלאלוף, ולא פעם ראשונה אנחנו שומעים ממשרד האוצר "אבל לא במספרים" ואני מזכירה לך את הדיון שלנו בנושא מעונות היום, אז איפה זה נמצא בדיוק?

איילת נחמיאס ורבין: לכן אנחנו חייבים להחליט על דיון המשך כדי שאנחנו נדע ונתוודע ונקבל מכם עדכון, כי הדבר הזה לא יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: ההעסקה הזאת באמת חייבת להסתיים.

אלי אלאלוף: אני מקווה שהגעת לסיכום.

איילת נחמיאס ורבין: דבר אחרון – היא לא יכולה להיות על חשבון השליחים הקבועים של משרד החוץ, שגם הם סובלים מתנאי העסקה מאוד-מאוד-מאוד בעייתים.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד שהוולטיליות – העליות בפריז, ולמחרת אתה צריך להתפרנס מ-5,000 שקל בירושלים – היא גם דבר שלא יכול להימשך בצורה כזו.

איילת נחמיאס ורבין: לכן, עוד לחשוב שכדי לטפל בדבר הזה, באית"ן, בצורת ההעסקה הזאת יפגעו בשליחים הקבועים, זה דבר שלדעתי אנחנו לא יכולים לסבול אותו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

<יעקב ליבנה: כבר פגעו כל כך הרבה בשליחים הקיימים, שכבר אין כמעט אין לרדת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסכימה גם עם זה.

אלי אלאלוף: חברת-הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת על כך שאני יוצאת.

סתיו שפיר: התופעה, שאנחנו עדים לה כאן וכבר התקיימו בה מספר רב של דיונים, היא תופעה שנגזרת משאלה גדולה יותר והיא חיסול מערך החוץ של מדינת ישראל בשנים האחרונות.

סתיו שפיר: השתתפתי בלפחות ארבעה-חמישה כאלה, ואני בטוחה שהיו עוד.

אלי אלאלוף: ועדת חוץ- - -

סתיו שפיר: לצערי, ועדת חוץ וביטחון לא מספיק נוגעת בנושא החוץ.

סתיו שפיר: היא מתמקדת בענייני ביטחון.

סתיו שפיר: בערך 95% מהדיונים שלה נוגעים לענייני ביטחון, ורק 5% – בנושאי החוץ, וזה כבר דיון רחב יותר שצריך לפתוח.

סתיו שפיר: אני ניסיתי להביא את הסוגיה הזאת לוועדת השקיפות.

סתיו שפיר: בתחילה, כשהתחלנו לדון בדברים של מה קורה במשרד החוץ, הדבר הראשון שנמסר לנו מטעם הממשלה היה שכל נושא החוץ מסווג ושאסור בכלל לדון בו בחדר פתוח – אמירה שהיא, בעיניי, שערורייתית, כי מה שאנחנו עדים לו עכשיו הוא קריסה; זו לא קריסה – זה חיסול מכוון של מערך החוץ, החל מהעובדה ששר החוץ הגיע למשרד רק חמש פעמים בשנתיים האחרונות ועד לעובדה שישראל סוגרת נציגויות שיטתי.

סתיו שפיר: בשנה האחרונה נסגרו ארבע נציגויות של מדינת ישראל בעולם.

סתיו שפיר: היום, לרשות הפלסטינית יש יותר נציגויות מאשר יש לישראל.

סתיו שפיר: הזכרתי קודם את המצב בנציגות של האו"ם.

סתיו שפיר: כשאנחנו נוגעים פה בשאלה התעסוקתית, זה לא שאלה שהיא תעסוקתית בלבד.

סתיו שפיר: זו שאלה שנגזרת משאלה אסטרטגית: איזה שירות חוץ?

סתיו שפיר: ואיך אנחנו רוצים לארגן את מערך החוץ שלנו כך שישרת את האינטרסים האסטרטגיים והביטחוניים של מדינת ישראל?

סתיו שפיר: אולי סתם כאנקדוטה – יש מספר מאוד מועט של מדינות בעולם שאין להן שר חוץ מכהן, כמו פיג'י ואיי סיישל, והמשותף למדינות האלה שכולן איים באמצע האוקיינוס.

סתיו שפיר: ישראל ממש לא כזו, והיא גם לא יכולה להרשות לעצמה מדיניות כזו.

סתיו שפיר: הביטחון שלנו תלוי, במידה רבה, במערך החוץ שלנו.

סתיו שפיר: הקשרים, שהאנשים האלה יוצרים, השליחים שלנו – בין אם הם שליחים שהם עובדי המשרד ובין אם לא – הקשרים שהם יוצרים במדינות זרות הם קריטיים.

סתיו שפיר: כשעובד מגיע ונמצא שם בקושי שנה כי הוא לא מצליח לשרוד או עובד מוצלח ככל שיהיה שלא מקבל את ההכשרה המתאימה ולא יכול לשמור על תפקידו, מצליח לבנות לעצמו את הקשרים האלה ולא יכול לנהל את... – אז בשביל מה זה?

סתיו שפיר: אז מה אנחנו עושים כאן?

סתיו שפיר: מעבר לכל הסוגיות, יש פה באמת מנעד מאוד רחב של סוגיות מאוד בעייתיות בניהול המשרד.

סתיו שפיר: היום, עובדים, ואני מדברת על עובדי המשרד, בגלל תנאי השכר, פורשים או עוברים לחופשה ללא תשלום.

סתיו שפיר: הרבה פעמים הם חוצים את הכביש ועוברים למשרד לנושאים אסטרטגיים, שגם הוא, אגב, מסווג לחלוטין ואי-אפשר לדעת מה קורה בתוכו, שמשלם משכורת יותר גבוהה.

<חנן גודר: כפולה.

סתיו שפיר: כפולה.

סתיו שפיר: אני שמעתי שגם יותר במקרים מסוימים.

סתיו שפיר: לא ברור לי כל כך במה הם מתעסקים, כי הם לא מדווחים על זה לציבור.

סתיו שפיר: בסופו של דבר, יש פה פיזור מכוון של סמכויות מתוך משרד החוץ.

סתיו שפיר: מה שאנחנו רואים פה, עובדי עמ"י, זו סוגיה קטנה סופר-קריטית בתוך מה שקורה שם.

סתיו שפיר: כדי שהעובדים האלה יעשו את העבודה הנדרשת, זה לא רק עניין של כמה שכר הם יקבלו.

סתיו שפיר: הם צריכים להיות חלק מתכנית הכשרה מסודרת שהופכת אותם באמת לשליחים, שמאפשרת להם להתקדם, שנותנת להם אפיק תעסוקתי לעתיד כדי שהם ירצו להישאר בתוך מערך החוץ.

סתיו שפיר: איזה תמריצים היום יש לאנשים, מלבד היוקרה שהיא אולי טובה לזמן מסוים אבל היא בטח לא טובה לכל החיים, כדי להישאר בתוך מצב תעסוקתי כזה, כשגם צריך איכשהו לנהל ולהביא את המשפחה שלך חלק מהעבודה הזאת?

סתיו שפיר: הם צריכים לקבל את ההכשרה המתאימה.

סתיו שפיר: המשרד חייב לבחון איזה תפקידים אפשר באמת להעביר לעמ"י ומה חייב להישאר בידיים של שליחים ושל עובדי משרד החוץ, כמה נציגים אנחנו צריכים בנציגויות השונות ובאיזה תפקידים הם צריכים להיות, - -

אלי אלאלוף: יש לי פגישה עם מנכ"ל האוצר.

סתיו שפיר: זה משמח מאוד.

סתיו שפיר: - - ולפתור ולדאוג שאורך התפקיד שלהם הוא אורך משמעותי שמאפשר להם לעשות את העבודה שלהם.

סתיו שפיר: אני לא מעורה בפרטי ההסכם, אבל כל זה חייב להיכלל כחלק מהשאלה הזאת, מאחר שהשאלה הזאת היא שאלה אסטרטגית לא פחות מאשר היא שאלה רק תעסוקתית.

סתיו שפיר: אדוני, מילה אחרונה – אנחנו יושבים פה מול עובדים ושליחים של ישראל, שהם אנשים שהתגייסו לתוך התפקיד הזה מתוך רצון ומוטיבציה אדירה להגן על מדינת ישראל ועל עתידה.

סתיו שפיר: העובדים האלה נמצאים כבר שנים במצב שבו הם מסונדלים.

סתיו שפיר: הם רואים את הקריסה ואת החיסול של מערך החוץ.

סתיו שפיר: הם לא יכולים לדבר על זה בציבור, כי בכל זאת הם עובדי מדינה וכפופים לחוקים ולתרבות העבודה הזאת, אבל הם רואים את הדבר הזה מתרחש, ולא בהרבה מקומות הם מקבלים את הזכות לבוא ולדון בזה.

סתיו שפיר: אני מקווה שגם אתה כאן בוועדה, ושאולי צריך לעשות את זה בדיון משותף עם ועדת חוץ וביטחון, תביא את זה ותביא גם את העובדים לספר מבפנים מה קורה בתוך מערך החוץ, כדי שנוכל להידרש לסוגיה הזאת מהתנאים הבסיסיים של התעסוקה שלהם ועד לשאלות הגדולות של לאיפה מערך החוץ של מדינת ישראל הולך.

אלי אלאלוף: סתיו, תודה.

אלי אלאלוף: אני חייב לסכם, ואני מתנצל בפני כל האנשים שביקשו רשות דיבור ולא יכולנו לתת להם.

אלי אלאלוף: תודה לחברים שיזמו את הדיון, יואל, אילן - - -

אילן גילאון: אני בין היוזמים, ואני יוצא בתחושה מאוד קשה שכאילו הדבר זה מותר וימשיך ככה.

אילן גילאון: אני אומר שכל העמ"י הזה זה דבר פסול מיסודו ומתחילתו, ולכן גם שאלתי מה קורה במדינות אחרות שאין להן: לא עמ"י, לא 'עמה' ולא כל הדבר הזה.

אילן גילאון: אם למדינת ישראל יש צורך - - -

אלי אלאלוף: אילן ידידי.

אילן גילאון: אחרת, תראה מה יקרה פה.

אילן גילאון: זה לא ייגמר לעולם.

אלי אלאלוף: אילן, ידידי היקר, אני שעה ומשהו - - -

אילן גילאון: משרד החוץ צריך אנשים – שיעסיק אותם, לא צריך – שלא יעסיק אותם.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה.

אלי אלאלוף: אני מוותר על הזכות לסכם – תסכם.

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: אני מצפה שאתה תסכם – שיחילו את - - -

אלי אלאלוף: אתה רוצה לסכם בצורה קונקרטית או שאתה רוצה - -

אילן גילאון: אני האחרון שרוצה להפריע - - -

אלי אלאלוף: - - רק להביע את הזעם של כולנו?

אלי אלאלוף: שוב, אני מתנצל בפני כל מי שלא קיבל רשות דיבור, ומודה ליוזמים ולחברי-הכנסת שמצאו לנכון.

אלי אלאלוף: זו רק צורה לבטא את הדאגה שלנו ואת האהדה שלנו אליכם.

אלי אלאלוף: אני לא חושב שמישהו פה בא כדי להפגין איזו שהיא נוכחות, אלא זה מפני שאנחנו מודאגים מהמצב של משרד החוץ בכלל, עובדי משרד החוץ, הדיפלומטים המקצועיים, משפחותיהם – ואני מכיר את הנושא שהעלית, חנן – ואת עובדי עמ"י שבכבוד רב אני מתייחס אליכם.

אלי אלאלוף: בשבילי, אף עובד עמ"י אינו, חס וחלילה, התחתית של המערכת.

אלי אלאלוף: אני חושב שאנחנו קיבלנו את ההזדמנות לדון בזה, ואני רוצה להמשיך את זה במעקב.

אלי אלאלוף: אני מבקש מנציג האוצר ומנציג ההסתדרות לדווח לנו במקסימום כפי שאמר הממונה, עופר, שתוך שבועיים העסק סגור – לקבל את זה.

שלי יחימוביץ': ונציג שירות המדינה.

אלי אלאלוף: ונציגות שירות המדינה.

אלי אלאלוף: את צודקת.

אלי אלאלוף: וכן לקיים דיון פה תוך חודש.

יואל חסון: מעולה.

יואל חסון: לפני היציאה לפגרה.

אלי אלאלוף: אני אשתדל.

אלי אלאלוף: למה לא?

יואל חסון: זה חשוב.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה להגיד: תבינו את מהות הדיון בוועדה.

אלי אלאלוף: זה, קודם כל, קיום הדיון.

אלי אלאלוף: זה דבר מאוד משמעותית.

אלי אלאלוף: למרות ההערות של חלק מחבריי, זה דיון חשוב שמחזק אתכם, וזה נותן לכם גב במאבק שלכם.

אלי אלאלוף: אם לא, בדיון הבא נביא את מי שחשוב.

אלי אלאלוף: אני אומר שמי לא באה היום בעיניי היא גם לא חשובה.

אלי אלאלוף: מי שיבוא, ויבואו אנשים חשובים – ונקיים את הדיון וניאבק יחד אתכם לטובת התנאים הנדרשים, לטובת מדינת ישראל ולא רק הטובה האישית שלכם.

<קריאה: אנחנו מודים לכולם על ההזדמנות.

<קריאה: באמת.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.