ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 472, 2017-03-01 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: בראבו לנוכחים – למרות הפקקים.

אלי אלאלוף: היום 1 במרס 2017, ג' אדר התשע"ז.

אלי אלאלוף: השעה 10:03.

אלי אלאלוף: יש לנו שתי הצעות חוק על סדר-היום: אחת ממשלתית - הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 15) (מתן שירות ציבורי בלא המתנה בתור, והצעת חוק של חבר הכנסת איציק שמולי, שדנה באותו נושא – אזרחים ותיקים מגיל 80.

אלי אלאלוף: השאלה הראשונה, חבר הכנסת שמולי, האם אתה רוצה למזג את זה?

איציק שמולי: ודאי.

אלי אלאלוף: אז מי בעד מיזוג?

אלי אלאלוף: בעד המיזוג – פה אחד

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש לנו קשיים בהיגיון, איך לעשות את זה, אז ברשותכם – היות שאת כל ההסברים קיבלתי מהיועצת המשפטית, אני מציע שהיא תציג את ההתלבטויות שעומדות בפנינו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ורד קירו-זילברמן: היו לנו כמה שאלות למשרדי הממשלה – למשרד לשוויון חברתי וגם למשרד המשפטים.

<ורד קירו-זילברמן: כמובן, אין לנו אמירה כנגד המהות, להפך – האוכלוסייה הזאת, ראוי שתקבל את הכבוד שלה ואת הזכויות שלה; הדבר שאנחנו ביקשנו לעמוד עליו הוא מה קורה כאשר יש התנגשות בין זכות כזו לזכות של אוכלוסייה אחרת, כגון האוכלוסייה של אנשים עם מוגבלויות, שידוע שיש להם קדימות בתור בגלל צרכים מיוחדים שלהם, ואז פנינו למשרדי הממשלה, לבחון סיטואציות שעלולות לקרות, והפחד שלנו היה שאותו נותן שירות ציבורי ייתקל באיזה מצב שיכניס אותו או יחשוף אותו לתובענה אזרחית או אפילו ענישה פלילית על כך שהוא לא נותן את הקדימות לאותה אוכלוסייה שזכאית לה.

<ורד קירו-זילברמן: מעבר להערות המשפטיות אני מעדיפה לא להעיר – זה באמת דברים שהם יותר שיקולי מדיניות ושיקולים אחרים, אבל ככל שהלשכה המשפטית העירה, זו היתה ההערה העיקרית שלנו, ואשמח לשמוע התייחסות.

<ורד קירו-זילברמן: גם עשינו כמה תיקונים קטנים בנוסח בשיתוף עם משרדי ממשלה – אשמח לשמוע ממשרדי הממשלה את ההתייחסות לנקודה הזאת.

אלי אלאלוף: המשרד של הוותיקים, המשרד שלי.

<סורל הרלב: בוקר טוב.

<סורל הרלב: אני סורל, היועץ המשפטי של המשרד לשוויון חברתי.

<סורל הרלב: מדובר בהצעת חוק ממשלתית, יוזמה של השרה לשוויון חשבתי.

<סורל הרלב: חשוב לו מר שהרציונל מאחורי הוא מתן כבוד.

אלי אלאלוף: חשבתי שכבוד נותנים בלי חוק.

אלי אלאלוף: דרך ארץ של אדם.

<סורל הרלב: צר לנו שצריך את החוק הזה, אבל לפעמים צריך חקיקה.

מאיר כהן: הוא נבע מצורך שחשתם אותו – טלפונים, מכתבים של בני 80, שאמרו שהם באים ולא מכבדים אותם?

<סורל הרלב: להבנתי בהחלט יש צורך כזה, ודי להסתכל- - -

מאיר כהן: אלי אמר:

מאיר כהן: עוד מעט נחוקק חוק לחמלה.

מאיר כהן: אי-אפשר לחוקק הכול, חברים.

מאיר כהן: אנחנו מדינת היהודים.

<סורל הרלב: צר לי שלפעמים צריך גם חקיקה מהסוג הזה.

<סורל הרלב: במקרה הזה אנחנו סבורים שחקיקה תסייע, ואולי גם תעזור בקיבוע נורמה, ותעזור לאותה אוכלוסייה.

<סורל הרלב: אנו תמיד בעד לעזור לאוכלוסיות האלה, ויש דוגמאות.

אלי אלאלוף: אני מתקרב לגיל הזה, ואני מאחל גם לך להתקרב אליו.

אלי אלאלוף: מישהו שיגיד: תזוז, כי לפי החוק אני צריך לעמוד – ראית מישהו כזה?

אלי אלאלוף: זה שימוש בנושא של חוק, בטכניקה של חוק בצורה בעיניי זולה מאוד.

<סורל הרלב: הרעיון הוא גם שבעלי עסקים ייתנו את הדעת לנושא הזה.

אלי אלאלוף: אז שייתנו, אבל איך יעשה – אותו רוקח או איש קולנוע יגיד: תביא לי תעודה – ראיתם אוטיסטים שמוציאים את התעודה המיוחדת שלהם, ואז הוא יגיד: לא, אני נכה, אז זה יותר מהר מהאוטיסט או מבן ה-80?

אלי אלאלוף: תבינו מה אתם גורמים בהצעת החוק הזו, לעשות ספציפיקציה של הנהנים בתור.

<סורל הרלב: בהסכמה קבענו שאדם עם מוגבלות כמובן יהיה קודם בתור.

אלי אלאלוף: אתה יודע מה הייתי אומר?

אלי אלאלוף: זה הדאגה שלכם.

אלי אלאלוף: איזה מזל שיכולים לדאוג לדברים האלה ולא לדברים יותר רציניים, שהקשישים זקוקים להם.

<סורל הרלב: אנחנו חושבים שגם בזה יש מסר, ויש חקיקה, אגב, שעברה רק לאחרונה, גם בנושא שקיות - יכולים לחשוב שמובנים מאליהם, ובכל זאת עשינו אותם, כמו גם לא לקטוף פרחים מוגנים – שם זה לא בחקיקה אמנם.

אלי אלאלוף: תאמין לי שיש כאלה שהולכים וקוטפים פרחים.

אלי אלאלוף: אם הם רוצים את זה לשבת, תן להם.

אלי אלאלוף: לא נורא.

<סורל הרלב: לפעמים חקיקה צריכה לומר גם דברים נורמטיביים.

<סורל הרלב: אני חושב שזה המקרה.

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: נעשה את זה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<הדס אגמון: הדס אגמון, ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

<הדס אגמון: רק אתייחס לשאלות המשפטיות הספציפיות שעלו.

<הדס אגמון: גם אומר על הדרך שתי הערות משמעותיות שקיבלנו, שלייעוץ המשפטי של הוועדה היו - הבהרת הנושא של הקדימות של מי שמקבל פטור מתור מכוח תקנות הנגישות, כלומר אדם עם מוגבלות שהוכר שבשל הצורך הספציפי שלו אינו יכול להמתין בתור, הוא כמובן קודם.

<הדס אגמון: אומר בהערה שהמנגנון הזה עובד - הורים מראים את תעודת הפטור מתור בסופר, וזה משרת צורך אמתי.

מאיר כהן: את יודעת שבקופות החולים אמא עם ילדים מקבלת עדיפות.

מאיר כהן: זה חוק?

<הדס אגמון: זה לא חוק.

<הדס אגמון: זה מדיניות של קופת חולים.

מאיר כהן: בכל מקום.

מאיר כהן: בכל הקופות – וזה דבר יפה מאוד שהשתרש.

מאיר כהן: אני במקרה ראיתי את זה.

<הדס אגמון: אני נהנית מזה מדי שבוע, לצערי.

מאיר כהן: אמא עם עגלה ותינוק על כתפה, וכולם, כולל הקשישים, זזו ונתנו לה להיכנס.

מאיר כהן: תראי, אף אחד לא יצביע נגד החוק הזה, אבל מה שאני אומר, ואולי אני מכוון לדעתם של גדולים, של אלי, שהבונוס הזה לכתיבת חוקים כבר נכנס לתחומים – זה התחום הערכי.

מאיר כהן: זה התחום שלא צריך לחוקק.

מאיר כהן: מה אומר לילדים: כבד את הקשישים, כי יש חוק?

<הדס אגמון: אני פה כמשרד המשפטים.

איציק שמולי: אני חייב להעיר גם מהצד השני.

איציק שמולי: קודם כל, אני מסכים אתכם – זה עניין נורמטיבי, ואיך אומר חברנו חבר הכנסת אילן גילאון – הלוואי שיכולנו לעשות חוק, שאנשים יהיו בני אדם.

איציק שמולי: אל"ף, אנחנו מכירים גם דוגמאות אחרות.

איציק שמולי: אני אתמול הייתי בנמל התעופה בן-גוריון.

איציק שמולי: אתם יורדים מהמטוס, עולים לאוטובוס – נסעתי מאילת ללוד, היה לי כנס - וזוג קשישים יורדים – הגבר עם גיבנת – הגבר יורד מהמטוס לאטו, בא לעלות לאוטובוס, והאוטובוס חסום כולו.

איציק שמולי: הוא מנסה לעלות, וכמעט נופל אחורה, ואתה שואל את עצמך: ריבונו של עולם, אוטובוס שלם - אף אחד לא חושב לקום ולרדת מהאוטובוס?

איציק שמולי: אני קמתי וירדתי מהאוטובוס.

איציק שמולי: זה לא הספיק כי הם היו שניים, אז יש דוגמאות אחרות, ובי"ת, בואו ניזכר מה היה לפני שבועיים - כל המדינה הזאת נשארה פעורת פה נוכח מה שראינו בבתי האבות, ומעבר לזעזוע, הרי שאלנו את עצמנו: איך ייתכן?

איציק שמולי: ההתעללות הזאת התרחשה- - -

מאיר כהן: החוק שלך של הצבת מצלמות הוא הרבה יותר משמעותי מהחוק הזה, להערכתי.

איציק שמולי: גם שם – אפשר לומר: החברה הישראלית היא חברה מוסרית.

איציק שמולי: איך יכול היה לקרות מצב שאתה רואה התעללות על התעללות?

איציק שמולי: יש גם חוק השומרוני הטוב, ויש גם חוק העונשין, שמחייב דיווח, ואף אחד לא קם ודיווח.

איציק שמולי: אני מאוד מקבל את מה שאתם אומרים.

איציק שמולי: הלוואי שהיינו במקום שהדבר הזה היה לחלוטין בעולם הנורמטיבי שלנו, אבל לצערי, אני חושב שאני הייתי הדור האחרון של אנשים שקמו באוטובוס.

אלי אלאלוף: יש כאלה שנפגעים כשקמים בשבילם באוטובוס... בבקשה.

<הדס אגמון: רק אומר שמבחינתנו כעמדה משפטית, מדובר בהכרעת מדיניות שהמחוקק כמובן רשאי לקבל.

<הדס אגמון: שואלים לגבי הצורך – בשיקול דעתו של המחוקק לקבוע שקבוצה מסוימת, שכולנו מקווים להיכלל בה, כלומר אין פה מיעוט מועדף באופן כרוני, אלא מאפיין שכולנו נזכה בו, ואנחנו לא רואים קושי משפטי בהצעת החוק.

<הדס אגמון: העלתה היועצת המשפטית של הוועדה שתי שאלות: אחת, היחס מול קבוצות מועדפות אחרות.

<הדס אגמון: זה קיבל מענה בתוספת של הייעוץ המשפטי, שהסכמנו עליה, שאדם עם מוגבלות, שזכאי לפטור מתור, קודם לקשיש.

<הדס אגמון: השאלה השנייה, אם הבנתי אותה נכון, מתייחסת לחוקים שאוסרים הפליה.

<הדס אגמון: חוק איסור הפליה, מוצרים ושירותים, אכן אוסר על מי שמספק שירות, להפלות במתן השירות, בין היתר מטעמי גיל.

<הדס אגמון: לכן יכולה לעלות הטענה, שיש פה התנגשות בין שני החוקים, כי כעת אנחנו מצפים ממנו להעדיף אדם רק מהסיבה שהוא מעל גיל מסוים.

<הדס אגמון: התשובה לכך היא שהחוק שאנחנו עושים כרגע הוא חוק ספציפי ומאוחר.

<הדס אגמון: אנחנו מודעים לחוק איסור הפליה, מוצרים ושירותים, והמחוקק כאן, אם יחליט לחוקק, קובע שיש פה עדיפות.

<הדס אגמון: זו הבחנה שלטעמנו, היא סבירה ומוצדקת, ולהבנתנו המשפטית, לא תתקבל טענת הפליה כלפי בעל הסופר שנתן עדיפות לקשיש בשל החוק הזה.

<הדס אגמון: הוא לא יהיה חשוף לסנקציה פלילית.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: אין למשרד שום נציגים?

אלי אלאלוף: רק יועצים משפטיים?

אלי אלאלוף: המשרד לא מיוצג על-ידי יועץ משפטי.

<סורל הרלב: אדוני צודק, ויש לנו נציגים בכל הוועדה.

אלי אלאלוף: ופה זאת ועדה שאפשר לזלזל בה?

<סורל הרלב: אני חושב שלשלוח יועץ משפטי זה לא זלזול.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתעביר את זה הלאה.

<סורל הרלב: בסדר.

<סורל הרלב: מדובר בהצעת חוק ממשלתית שתוכללה על-ידי הלשכה המשפטית.

אלי אלאלוף: זה רשום לפרוטוקול, ותעביר הלאה.

<סורל הרלב: החוק מגדיר שעדיפות תינתן לשירות ציבורי.

<סורל הרלב: כששירות ציבורי הוא בידי רשות ציבורית או במקום ציבורי שהוא רשימה סגורה שנעשתה לאחר חשיבה רבה.

<סורל הרלב: כדי לא ליצור קשיים החרגנו, למשל, טיפול רפואי כמובן – כיוון ששיקולים רפואיים קודמים לכל ענייני הכבוד במקרה הזה.

<סורל הרלב: דבר נוסף שנעשה ממש אתמול, יחד עם הוועדה- - -

אלי אלאלוף: עם היועצת המשפטית של הוועדה.

<סורל הרלב: כמובן.

<סורל הרלב: החרגנו את בתי המרקחת, אחרי שהוסבר לנו שגם זה חלק מאותו טיפול רפואי.

מאיר כהן: טבע מרקט וכאלה?

מאיר כהן: כתוב כאן:

מאיר כהן: חנות גדולה כהגדרתה- - -

מאיר כהן: החרגנו בתי מרקחת.

מאיר כהן: הכוונה לסופרים גדולים – לא מכולות.

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: אני רואה גם כן יועצת משפטית.

<ניבה אזוז: אבל עוד שני נציגים.

אלי אלאלוף: אני שמח.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ניבה אזוז: ד"ר ניבה אזוז ממינהל רפואה.

<ניבה אזוז: אנחנו בעד לתת כבוד לקשישים.

<ניבה אזוז: אין לנו התנגדות לחוק.

<ניבה אזוז: אנחנו רק מבקשים להחריג מצבים רפואיים שהם יותר דחופים, כפי שנעשה בנוסח מקוון.

איציק שמולי: אז הנוסח הנוכחי הוא בסדר מבחינתכם?

איציק שמולי: כן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אדי וייס: עו"ד אדי וייס, סגן יועץ משפטי של משרד הרווחה.

<אדי וייס: כמובן, אנו גם תומכים בחוק.

<אדי וייס: הערה טכנית: רציתי להפנות את תשומת הלב לכך שבתקנות של אנשים עם מוגבלות מוזכר העניין של מלווה.

<אדי וייס: ייתכן מאוד שבמצב של אנשים מעל גיל 80 יהיה צורך במלווה, והעניין הזה כלול – עלול למען הפרוטוקול – דיברתי גם עם חברתי ממשרד המשפטים; היא חושבת שזה מובן מאליו, כלומר אם אדם בא עם מלווה, זה כולל את המלווה – הוא צריך את המלווה הרבה פעמים כדי לאפשר לו.

מאיר כהן: צודק, זה ברור מאליו.

<אדי וייס: רק רציתי שזה יצוין בפרוטוקול.

<אדי וייס: זה דבר מובן מאליו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

איציק שמולי: למיטב זיכרוני – אני מדבר לגבי העניין של הרשויות המקומיות - בהצעת החוק הפרטית, למיטב זיכרוני, היתה התייחסות גם של הרשויות המקומיות, ואני לא רואה שזה מופיע בתוספת.

<הדס אגמון: כי התוספת הרביעית מתייחסת למקום ציבורי, ובהגדרת שירות ציבורי יש שירות הניתן לציבור או לחלק בלתי-מסוים ממנו בידי רשות ציבורית או במקום ציבורי.

איציק שמולי: רשות ציבורית זה רשות ממשלתית או רשות מקומית?

<סורל הרלב: זה מוגדר בחוק האזרחים הוותיקים.

מאיר כהן: עיר, בניין עירייה.

אלי אלאלוף: היית רוצה ספציפית לציין?

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: אם זה חל, זה חל.

<סורל הרלב: אדוני, רשות ציבורית מוגדרת: משרד ממשלתי, עירייה, מועצה מקומית ועוד.

<ורד קירו-זילברמן: שנייה, אני רוצה לבדוק שזה ברור מהנוסח.

<ורד קירו-זילברמן: זה לא בהכרח מצמצם אותנו לתוספת הרביעית.

<סורל הרלב: בהחלט, יש שירות שהוא בידי רשות ציבורית ובמקום ציבורי - זה שני דברים.

<הדס אגמון: שירות ציבורי זה שתי חלופות.

<הדס אגמון: אנחנו בינינו נבדוק שהנוסח מספיק ברור.

<הדס אגמון: אם יש הסכמה על המהות, אנחנו רק נבדוק.

<הדס אגמון: אני רוצה להעיר עוד משהו, אדוני.

<הדס אגמון: אחת הערות שלנו, באמת שעלתה כתוצאה מהחשש שלנו שייווצרו מצבים כאלה שיעמידו את נותן השירות הציבורי בדילמה או יחשוף אותו, ועכשיו בדקנו ומצאנו וראינו את אוכלוסיית האנשים בעלי המוגבלות שזכאים, היתה לאפשר במקרי קיצון, במקרים של לחץ גדול או במקרים של עומס או במקרים - יש מקומות עם הרבה מאוד אנשים שהם גם נכים וגם קשישים וגם אמהות וכו', או ימים של חלוקת קצבאות או דברים כאלה, כן לאפשר מנגנון או סעיף שיאפשר לנותן השירות הציבורי גמישות מסוימת במצבים מסוימים, להפעיל שיקול דעת, ולאפשר לו לשקול את נסיבות המצב, ולראות איך הוא מתמרן, בגלל המצבים האלה.

<הדס אגמון: נכון שבחוק של האזרחים הוותיקים אין סנקציות.

<הדס אגמון: מצד שני, הם אזרחים שומרי חוק, ויש סנקציות כמו שראינו בחוקים אחרים.

<הדס אגמון: זאת היתה ההצעה שלנו לממשלה, להוסיף מנגנון גמישות במקרים מיוחדים.

<סורל הרלב: אנחנו התנגדנו לזה.

<סורל הרלב: כפי שאדוני ציין, בסוף יש פה חוק שבא לעגן נורמה, איזו חובה מוסרית.

<סורל הרלב: חשבנו שהתוספת הזאת יכולה בסופו של דבר לאיין את הכוונה של הדברים, ולהגיע למצב שלא יקרה דבר, וממילא, כפי שנאמר, אין סנקציה בחוק על הפרתו.

<ורד קירו-זילברמן: לא בחוק הזה, אבל יש סנקציות.

אלי אלאלוף: כדי שלא יהיה בלבול – כולנו צעירים, כולנו בריאים.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם שזה יכניס מתח במקומות מסוימים, בימים מסוימים, בצורה שקשה להאמין, לא כל בעל עסק או כל מערכת תוכל להשתלט על זה.

אלי אלאלוף: הזכרתם את ה-28, ביום הקצבאות.

אלי אלאלוף: כדאי שנעמיד כוח אדם.

אלי אלאלוף: טוב, רציתם - תקבלו.

אלי אלאלוף: הייתי שם שילוט, משהו נחמד – לא יותר מזה.

אלי אלאלוף: חוק?

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: אלה כל ההערות?

אלי אלאלוף: אפשר לקרוא את הצעת החוק?

<ורד קירו-זילברמן: זה שנייה שלישית, כפוף לאישור ועדת הכנסת להצמדה.

<ורד קירו-זילברמן: חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' ), התשע"ו–2017.

<ורד קירו-זילברמן: הוספת סעיף 13ב.

<ורד קירו-זילברמן: 1.

<ורד קירו-זילברמן: בחוק האזרחים הוותיקים, התש"ן–1989 (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 13א יבוא: מתן שירות ציבורי בלא המתנה בתור לאזרח ותיק שגילו מעל גיל 80.

<ורד קירו-זילברמן: 13ב (א) בסעיף זה – "טיפול רפואי" – כהגדרתו בחוק זכויות החולה, התשנ"ו-1996; "מקום ציבורי" – מקום או חלק ממנו, העומד לשימושו של כלל הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו, והמנוי בתוספת הרביעית; "רשות ציבורית" – כהגדרתה בסעיף 15א(א); "שירות ציבורי" – שירות הניתן לציבור או לחלק בלתי מסוים ממנו בידי רשות ציבורית או במקום ציבורי בדרך של מפגש פנים אל פנים, למעט טיפול רפואי.

<ורד קירו-זילברמן: (ב) ניתן שירות ציבורי לפי תור, יספק נותן השירות הציבורי את השירות כאמור, בלא המתנה בתור, לאזרח ותיק שגילו מעל 80 שנים, על-פי בקשתו, ורשאי נותן השירות הציבורי לדרוש מן האזרח הוותיק הצגת תעודה להוכחת גילו.

<ורד קירו-זילברמן: לעניין זה, "תור" – למעט תור שההמתנה בו היא בכלי רכב ולמעט תור שנקבע בתיאום מראש.

<ורד קירו-זילברמן: (ג) השר רשאי, בצו, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, לשנות את התוספת הרביעית.

<ורד קירו-זילברמן: (ד) על אף האמור בסעיף קטן (ב), תינתן קדימות במתן שירות ציבורי לפי תור לאדם עם מוגבלות, הזכאי לקבלת שירות ציבורי בלא המתנה בתור, בהתאם להוראות לפי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998.

<ורד קירו-זילברמן: הוספת תוספת רביעית.

<ורד קירו-זילברמן: 2.

<ורד קירו-זילברמן: אחרי התוספת השלישית לחוק העיקרי יבוא: תוספת רביעית.

<ורד קירו-זילברמן: סעיף 13ב(א) (מקום ציבורי) (1) בית דואר, בנק; (2) בית קולנוע, תיאטרון, אולם מופעים, אצטדיון; (3) גלריה מוזיאון, ספרייה; (4) מקום במתקן תחבורתי, המשמש למכירת כרטיסים לנסיעה בתחבורה ציבורית; לעניין זה, "מיתקן תחבורתי" – כהגדרתו בפקודת התעבורה; (5) אתר עתיקות, אתר הנצחה, שמורת טבע, גן לאומי, אתר לאומי כהגדרתם בחוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, התשנ"ח-1998; (6) חנות גדולה כהגדרתה בחוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד-2014.

מאיר כהן: מי זה השר?

<סורל הרלב: השר הממונה על החוק – השר לשוויון חברתי.

מאיר כהן: אז למה לא מצוין?

<סורל הרלב: בחוק המקורי.

<סורל הרלב: זה תיקון.

<סורל הרלב: מי שממונה על החוק הזה זה השר לשוויון חברתי.

אלי אלאלוף: חנות גדולה – יש הגדרה.

אלי אלאלוף: טוב, אז מי בעד הצעת החוק?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: פה אחד.

אלי אלאלוף: זה יעבור, למרות שזה לא על חשבון הספונטניות של כל אדם להיות בן אדם.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.