הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 232, 2017-03-21 09:00

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

קארין אלהרר: היום יום ג', 21 במרץ 2017, כ"ג באדר התשע"ז.

קארין אלהרר: נושא הדיון הבוקר – תפקוד אגף הרישוי והכשרת הנהגים – דוח מבקר המדינה 87א.

קארין אלהרר: בוקר טוב לצוות מבקר המדינה, לגופים המבוקרים, חברי חבר הכנסת סעדי.

קארין אלהרר: הכשרת נהגים צעירים, נהגים חדשים, הכשרה של נהגים מקצועיים – כל אלה הם עיקר פעילות האגף לרישוי במשרד התחבורה.

קארין אלהרר: הענקת הכלים להתמודדות במצבים המורכבים הללו, הסתגלות לטכנולוגיה החדשה, הכשרה איכותית וערכית – כל אלה הן פעולות מנע חשובות ביותר, הן בעצם הגורם האנושי, שהוא אחד הגורמים העיקריים לקטל בכבישים.

קארין אלהרר: כשלים במערך של הכשרת הנהגים ובתפקוד אגף הרישוי בטווח הרחוק וגם בטווח המידי, מסכנים מדי יום חייהם של אלפים, חיינו גם שלנו.

קארין אלהרר: ליקויים רבים ומטרידים מאוד נמצאו בדוח מבקר המדינה האחרון בהקשר של תפקוד האגף.

קארין אלהרר: אני אמנה כמה: הקצאת מבחנים לבתי ספר לנהיגה לא שקופה ומעוותת; זמני המתנה ארוכים למעוניינים להיבחן מבחן נהיגה מעשי, שקשורה גם בהפחתת מספר הבוחנים; היעדר אמות מידה אחידות לקביעת תוצאות מבחני הנהיגה המעשיים; ליקויים בתחום השירות לאזרח, החל מזמני המתנה ארוכים במיוחד, תחזוקה ירודה של הסניפים, ועד פריסת סניפים בצורה שלא מתחשבת בגודל האוכלוסייה וצרכיה; ליקויים בתחום נוהלי האגף; הכשרת עובדים; חוסר אחידות בנהלים; היעדר עדכונים ורענונים במקרה הצורך; היעדר מנגנוני פיקוח ובקרה על בתי הספר לנהיגה והבוחנים.

קארין אלהרר: היו גם דיווחים כוזבים של שעות עבודה של הבוחנים כדי להגדיל את שכרם; ליקויים חמורים בהעברת מידע לאגף הרישוי על פסולי רישיון; מספר גבוה של פסולים שאינם מפקידים את רישיונם למרות הפסילה.

קארין אלהרר: אם אנחנו רוצים להתמודד עם הקטל בכבישים, זה מצב שהוא שיא האבסורד.

קארין אלהרר: מניתי רק כמה, יש עוד.

קארין אלהרר: המטרה של הדיון היום היא לא לנזוף, היא לתקן.

קארין אלהרר: מה שהיה – היה.

קארין אלהרר: אנחנו רוצים לראות שמה שהיה הוא לא מה שיהיה, ושדברים בעתיד, לא בסוף 2017, לא בתחילת 2020, בעתיד הקרוב, הדברים יתוקנו ויתבצעו כמו שצריך.

קארין אלהרר: זה חיי אדם.

קארין אלהרר: אי-אפשר לנהל דיונים בכל הוועדות, לדבר על כך שזה לא בסדר שיש תאונות דרכים, אי-אפשר שהשר בא ואומר: רוב תאונות הדרכים הן לא תשתיות, הן הגורם האנושי, ובאותה נשימה הגורם האנושי לא מנוהל כמו שצריך.

קארין אלהרר: זה נשמע לי לא סביר.

קארין אלהרר: אני אבקש מעו"ד צחי סעד, ראש החטיבה במשרד המבקר להציג את הדברים.

<צחי סעד: בוקר טוב.

<צחי סעד: אני אפתח במילה טובה לוועדה על כך שהיא לא מרפה מהנושא הזה של המלחמה בתאונות הדרכים, והדיון הזה הוא עוד דיון בשרשרת ארוכה של דיונים שהוועדה עושה בהיבטים שונים על בסיס דוחות הביקורת של משרד המבקר, שקשורים לנושא של מלחמה בתאונות הדרכים.

<צחי סעד: הדוח הזה התרכז למעשה בשני נושאים עיקריים: האחד הוא הכשרת הנהגים, והשני הוא תפקוד אגף הרישוי והשירות לאזרח.

<צחי סעד: בתחום הכשרת הנהגים החדשים, אולי בקרוב לא יהיה צורך בנהגים, כי המכוניות יהיו אוטונומיות, אבל בינתיים יש מגמת עלייה, עלייה גדולה מאוד בביקושים לרישיונות נהיגה.

<צחי סעד: בין 2007 ל-2015 היתה עלייה של 30% במספר הנהגים החדשים.

<צחי סעד: למעשה ב-2015 140,000 נהגים חדשים הצטרפו לרשימת הנהגים במדינת ישראל, מנגד יש מעורבות גבוהה בתאונות הדרכים.

<צחי סעד: 20% מהתאונות הן על-ידי נהגים חדשים, כשהשיעור שלהם באוכלוסייה הוא רק 14%, מה שמצביע על צורך בשיפור הנושא הזה של הכשרת הנהגים.

<צחי סעד: נזכיר שבכל שנה 80,000 תלמידי תיכון לומדים ומוציאים רישיון נהיגה, ועוד 20,000 צעירים עם סיום התיכון.

<צחי סעד: זאת אומרת, כ-100,000 מתוכם הם צעירים.

<צחי סעד: הנהגים הצעירים הם אוכלוסייה בסיכון.

<צחי סעד: אני חושב שזה מובן מאליו.

<צחי סעד: הם מעורבים יותר בתאונות הדרכים.

<צחי סעד: בין 2010 ל-2015 היו 15,000 תאונות דרכים שהיו מעורבים בהן נהגים חדשים, כש-10% מהפגיעות הן קשות או קטלניות.

<צחי סעד: הנתונים האלה מצביעים על זה שיש לשפר את הליכי ההכשרה של נהגים צעירים וחדשים ולתת את הדעת גם על הפחתת גיל לימוד הנהיגה ל-16 ושלושה חודשים ועל המשמעויות שזה דורש מבחינת שיפור החינוך התעבורתי.

<צחי סעד: מבחינת חינוך תעבורתי בבתי הספר, הוא מתקיים באופן חלקי, לא בצורה מלאה בהתאם להחלטות שהתקבלו.

<צחי סעד: למעשה צמצום החינוך התעבורתי פוגע בחינוך להגברת בטיחות הנהיגה ובהכשרת הנהגים החדשים ובמיוחד הצעירים.

<צחי סעד: הוא צריך להיות חלק משמעותי בהכשרה שלהם, במיוחד לגבי הצעירים.

<צחי סעד: משרד התחבורה, משרד החינוך וגם הרשות לבטיחות בדרכים נדרשים לגייס אמצעים כדי להגביר את החינוך התעבורתי ולהרחיב אותו.

<צחי סעד: היום זה לא כל-כך מובן מאליו בבתי הספר.

<צחי סעד: לגבי לימוד נהיגה עיוני – נדרש לבחון האם הבחינות הנוכחיות הן הדרך המיטבית ללמד את החומר העיוני.

<צחי סעד: המצב הקיים מעלה חשש שיש תמריץ לשנן וללמוד תשובות נכונות לבחינה, ולמעשה להגיע לבחינה ולהצליח בה, בלי שיש לנבחן ידע מהותי בנושא שהוא נבחן עליו, וזה דורש בחינה מחדש.

<צחי סעד: לגבי לימוד הנהיגה המעשי – מבחינת הנהגים החדשים ולימוד הנהיגה שלהם, יש מקום לשלב אמצעים מקדמים כמו מדמה נהיגה, סימולטור בתור אמצעי להתקדם עם מצבים קיצוניים בנהיגה, מצלמות דרך, כל מיני אמצעים טכנולוגיים שקיימים היום ולא נעשה בהם כמעט שימוש.

<צחי סעד: ראוי לבחון את זה.

<צחי סעד: לגבי המבחנים הפנימיים שנעשים בבתי ספר לנהיגה – הנתון מצביע ש-85% מאלה שניגשים למבחן מעשי ראשון נכשלים במבחן.

<צחי סעד: כלומר, לכאורה התרומה של המבחן הפנימי הזה לקביעה של המוכנות של התלמיד למבחן היא די מזערית, אם רמת הכישלון היא כל-כך גבוהה.

<צחי סעד: ראוי לבחון מחדש מה מטרת המבחן הפנימי הזה ומה התרומה שלו להכנה למבחן או שזה איזה אמצעי נוסף להכנסות לבתי הספר.

<צחי סעד: לגבי נהגים מקצועיים – כבר הזכרנו בדיונים קודמים בנושא של מלחמה בתאונות הדרכים את המעורבות הגבוהה של רכב כבד בתאונות דרכים.

<צחי סעד: המעורבות שלו גבוהה פי עשרה מהשיעור שלו באוכלוסיית כלי הרכב – 37% בתאונות הדרכים לעומת 3.5% כלי רכב כבדים מתוך סך כלי הרכב במדינה.

<צחי סעד: למעשה כלי הרכב שמשמשים היום ללימוד נהיגה בכלי רכב כבדים הם פחות מתקדמים מכלי הרכב שבסופו של דבר לומדים עליהם, כי יש התקדמות טכנולוגית בקצב, ונדרש לבחון את כל התהליך של לימוד נהיגה בכלי רכב כבד.

<צחי סעד: גם הוצאת הרישיון לכלי רכב כבד הוא מסובך וארוך מאוד ועמדנו על זה בדוח, כשבסופו של דבר אנחנו מדברים על זה שיש מחסור בנהגים מקצועיים.

<צחי סעד: דיברנו על זה גם בדיונים קודמים.

<צחי סעד: חסרים היום 4,000 נהגים, ובטווח הארוך 15,000 נהגים.

<צחי סעד: למעשה בכל שנה מספר הנהגים המקצועיים קטן.

<צחי סעד: מתווספים כ-1,000 נהגים, אבל פוחתים מהמצבה כ-2,000 נהגים שפורשים מהמקצוע מסיבות שונות.

<צחי סעד: זאת אומרת, בכל שנה מספר הנהגים המקצועיים קטן.

<צחי סעד: צריך לתת על זה את הדעת, כי ההשלכות הן גם בנהיגת כלי רכב כבדים לתובלה, והמשמעויות של זה לגבי תאונות הדרכים וגם לגבי היכולת לספק שירותי תחבורה ציבורית נאותה לציבור, בהתאם לדרישה שיש לציבור לשירותים האלה, כשזאת דרישה שהולכת וגדלה, ובסופו של דבר זה מתבטא בשירותי תחבורה ציבורית לא מספקים ובאי-שביעות רצון של הנוסעים.

<צחי סעד: למעשה כל תהליך ההכשרה של נהגים מקצועיים צריך להתייעל, צריך לקצר אותו, גם להוזיל אותו ולמעשה להוריד את החסמים שמונעים מאנשים להצטרף לאוכלוסיית הנהגים המקצועיים.

<צחי סעד: לגבי מבחני הנהיגה המעשיים – המשרד מקצה מבחנים לרזרבה בכמות מאוד-מאוד גדולה, והם מחולקים בצורה לא שקופה, לא שוויונית, לא על-פי אמות מידה ברורות, דבר שמעלה חשש לחלוקה על-פי אמות מידה לא נכונות או זרות.

<צחי סעד: ליקויים במבחן המעשי – מצאנו שאין אחידות בין הבוחנים, בין הטסטרים, אין אמות מידה אחידות וברורות.

<צחי סעד: שיקול הדעת של הבוחן הוא כמעט בלעדי.

<צחי סעד: למעשה צריך לייצר אמות מידה כאלה כדי ששיקול הדעת שלו לא יהיה הדבר היחיד שקובע הצלחה או כישלון במבחן.

<צחי סעד: גם כאן לא נעשה שימוש באמצעים טכנולוגיים, שימוש במצלמות דרך – לפעמים זה גם אמצעים שמותקנים במכוניות המבחן של מורי הנהיגה, אבל זה לא משמש לצורך התיעוד שלה והיכולת לקבוע באמת אם תלמיד עבר או נכשל במבחן הנהיגה.

<צחי סעד: לגבי בוחני הנהיגה – תקן הבוחנים או מספר הבוחנים למעשה, כי לא נקבע תקן בוחנים שיתאים לרמת השירות הנדרשת – מספר בוחני הנהיגה נמצא במגמת ירידה, שזה הפוך למגמת העלייה בביקוש, שדיברנו עליה.

<צחי סעד: ב-2003 היו 149 בוחנים.

<צחי סעד: לעומת זאת, ב-2016, מספר הבוחנים היה 128, כלומר, ירידה, בעוד שהביקוש עולה.

<צחי סעד: זה משהו שלא יכול להדביק את הביקוש, וכתוצאה מזה גם נגרמים עיכובים וזמן המתנה ארוך מאוד לביצוע מבחן הנהיגה המעשי.

<צחי סעד: מצאנו ליקויים גם בדיווחי הבוחנים בקשר לדיווחי שעות עבודה, חלקם אפילו דיווחים שנחשדים ככוזבים, ומצאנו שמשרד התחבורה לא בדק את הנתונים בצורה מעמיקה ולא טיפל בהם כמו שצריך לטפל.

<צחי סעד: בסופו של דבר תהליך ההפרטה של מבחני הנהיגה המעשיים נמצא היום בשלב לא ברור.

<צחי סעד: נשמח לשמוע על זה פירוט.

<צחי סעד: לא מצאנו מסמכים שמעידים על כך שנעשתה עבודת מטה ראויה טרם ההחלטה על ההפרטה, ומשרד מבקר המדינה ומבקר המדינה הצביעו על הצורך בביצוע עבודת מטה כזאת, וזה מתחייב במיוחד נוכח אופי השירות המופרט, שזה לא שירות רגיל, אלא שירות שיש לו סממנים של סמכות שלטונית, וכשמפריטים שירות כזה מן הראוי במיוחד לבצע עבודת מטה ראויה שתבחן את היתרונות ואת החסרונות ואת ההשלכות של כל הפרטה כזאת.

<צחי סעד: מבחינת תפקוד האגף והשירות לאזרח – פריסת הסניפים לא נעשתה על בסיס עבודת מטה.

<צחי סעד: לא יושמה תוכנית אב לפריסת הסניפים בצורה מיטבית מ-2014.

<צחי סעד: למעשה יש סניפים שיש בהם עומס גדול מאוד כתוצאה מזה.

<צחי סעד: במקום שיש פיזור גיאוגרפי גדול לעומת פיזור קטן של סניפים, זמני ההמתנה ארוכים מאוד, יש שיעור נטישה גבוה בסניפים האלה, רמת השירות נפגעת, תחזוקת הסניפים ראויה לטיפול וגם ההתקשרויות עם רשויות מקומיות שנותנות שירותים לסניפים בחלק מהמקומות לא הוסדרה כמו שצריך.

<צחי סעד: לגבי המרב"ד – המכון הרפואי לבטיחות בדרכים – זמני הטיפול בבקשות ארוכים, אין היום גורם שאוכף על רופאים את החובה שלהם לדווח על ליקויי בריאות שמשפיעים על רישיונות נהיגה של המטופלים שלהם, ולמעשה ייתכן שנוסעים נהגים עם ליקויי בריאות בלי שהרופאים דיווחו מסיבות כאלה ואחרות.

<צחי סעד: אין אכיפה לדבר הזה וצריך למצוא דרך לייצר את המנגנון שיגרום לדיווח הזה, כדי למנוע נהיגה של נהגים בעלי מוגבלויות רפואיות, שיכולות לסכן את עצמם ואחרים.

<צחי סעד: גם לגבי מיקום הסניפים שהמספר שלהם מועט, יש טרחה רבה לנזקקים, במיוחד כשמדובר פה באנשים עם מוגבלויות רפואיות שמגיעים ממרחקים ולא יכולים לקבל את השירות בצורה טובה.

<צחי סעד: לסיכום, נמצאו ליקויים רבים בתפקוד האגף, חלק מהם נמשכים הרבה שנים ומצביעים על זה שאין תשומת לב מספקת של הנהלת האגף בתחום הזה של הכשרת הנהגים ומתן השירות הראוי לאזרח בסניפי אגף הרישוי.

<צחי סעד: מן הראוי שיטפלו בכל הליקויים ויתקנו אותם, כדי שגם ייתנו שירות ראוי לאזרח וגם זה יהיה חלק מהמלחמה בתאונות הדרכים.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: זמן הדיון שלנו קצוב, עד 10:30.

קארין אלהרר: בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב, גברתי היושבת-ראש, נציגי המבקר, נציגי משרד התחבורה והאורחים הנכבדים.

אוסאמה סעדי: קודם כול, אני מצטרף לברכות שלך לצוות המבקר, שעמל, לא רק בנושא הזה, אלא בנושאים רבים אחרים ומגיש לנו דוחות - - -

קארין אלהרר: לעילא ולעילא.

אוסאמה סעדי: במקרה זה של משרד התחבורה ואגף הרישוי כמובן נציג המבקר מנה את כל הליקויים שהוא מצא.

אוסאמה סעדי: קיבלתי אתמול פוסט מאחד מחברי עיריית עראבה, שהיא העיר שלי, הוא אומר שעכשיו התור שלו, הוא 230, והתור של חבר שלו הוא 229, ויש לפניהם 150 איש במשרד הרישוי בכרמיאל.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהסיפור הזה הוא סיפור שחוזר על עצמו, לא רק בכרמיאל, אלא אם היום אני תושב ירושלים ואני צריך ללכת למשרד הרישוי בתלפיות, אם אני לא מגיע ב-07:30, על מנת להיות ראשון, אני מגיע ב-08:30-08:00, יש 300 אנשים.

אוסאמה סעדי: זמני ההמתנה הארוכים בשבילי, כמי שמייצג את האזרחים, הם המוטו העיקרי שעליו אנחנו מקבלים המון תלונות.

אוסאמה סעדי: אני בקשר עם משרד התחבורה ועם אגף הרישוי במיוחד, על מנת לנסות לפתוח סניפים במגזר שאני מייצג, המגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: העניין של הטסט המעשי – אמרו שהזמנים קצובים גם למבחן החוזר, ולמרות ההפרטה אני מקבל המון תלונות בחודשים האחרונים ובשבועות האחרונים שזה לא עומד בקצב ולא עומדים בקריטריונים, ואנשים מחכים המון-המון זמן, לפעמים חודשים על מנת לעבור את הטסט הראשון, ואם נכשלים, הטסט השני, חבל על הזמן.

אוסאמה סעדי: אני חייב להגיד גם כמה דברים טובים.

אוסאמה סעדי: בחודשים האחרונים אני בקשר ישיר עם אגף הרישוי ועם מר אפי רוזן שנמצא כאן.

אוסאמה סעדי: קודם כול, אני מברך את משרד התחבורה ואת שר התחבורה, את המנכ"לית ואת אפי, על ביטול תקנה 172.

אוסאמה סעדי: פנינו ועמלנו, ובסוף ביטלו את זה, והיום אין חובת תיאוריה וטסט למי שהיו מוגבלים עקב קנסות.

קארין אלהרר: זה פחות קשור לדיון הזה, סעדי.

אוסאמה סעדי: זה קשור.

<קריאה: זה מאוד קשור.

<קריאה: זה הוסיף רק חצי מיליון אזרחים השנה לסניפי הרישוי.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: זה חלק מזה.

אוסאמה סעדי: שמעתי אתמול את שר התחבורה שמדבר שרק בשבוע-עשרה ימים 26,000 נהגים קיבלו את רישיונם בחזרה.

אוסאמה סעדי: זה חשוב.

אוסאמה סעדי: דבר שני, בגלל זמני המתנה יש מכונות מוחשבות.

אוסאמה סעדי: פניתי, הכנסנו כמה למגזר הערבי, אבל עכשיו הבנתי שיש סידור עם הדואר, דואר ישראל, שאפשר לקבל שם את רישיון הנהיגה ומהחודש הבא גם את רישיון הרכב.

אוסאמה סעדי: זה חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: הכנסנו רק בשבוע האחרון, בשבועיים האחרונים, עשרה יישובים ערביים לעניין הזה של ההסדר בין דואר ישראל למשרד התחבורה, כך שאנשים לא צריכים ללכת למשרדי הרישוי על מנת לקבל את רישיון הנהיגה ורישיון הרכב.

אוסאמה סעדי: זה חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: אני מעלה עוד נקודה שאולי מקלה, קורסי ריענון ונהיגה מונעת – פניתי גם לאפי.

אוסאמה סעדי: נכון שהיום יש שתי חברות זכייניות, אבל במגזר הערבי, גברתי היושבת-ראש, לא עושים, אולי בזמר במשולש, אבל ביישובים הגדולים, כמו רהט - - -

<קריאה: במזרח ירושלים יש.

אוסאמה סעדי: ברהט יש 70,000, והם צריכים להגיע לבאר-שבע לקורס ריענון לנהיגה מונעת.

אוסאמה סעדי: אותה חברה זכיינית, שזכתה במכרז, שתעשה קורסים ברהט, שתעשה בטייבה, שתעשה בסח'נין ועראבה, שתעשה ביישובים הגדולים של 50,000-40,000 תושבים, ואז אנחנו - - -

<קריאה: אין במגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהעניין הזה של הכשרה מקצועית, כשאנחנו מדברים על מלחמה בתאונות דרכים, פה אנחנו מדברים על הגורם האנושי.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא צריכים להגיד את המספרים.

אוסאמה סעדי: השיעור שלנו באוכלוסייה הוא 20%, אבל בתאונות דרכים ובהרוגים מתאונות דרכים השיעור שלנו כמעט 40%.

אוסאמה סעדי: פה העניין הזה של ההכשרה המקצועית.

אוסאמה סעדי: אני מתחיל לזהות דברים חיוביים.

אוסאמה סעדי: אני מבקש שנמשיך לעבוד איך שאנחנו עובדים בחודשים האחרונים.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע מתי אפי נכנס.

אוסאמה סעדי: הדוח מתייחס ל-2016-2015, אבל לפחות בזמני המתנה לתורים של המבחנים המעשיים, אפי, צריכים להיכנס לעניין הזה של ההכשרות המקצועיות.

אוסאמה סעדי: נשמע בעניין ההפרטה מה התוצאות.

אוסאמה סעדי: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני רוצה להתחיל מהנושא של הקצאת מבחני נהיגה למחוזות ולמורי נהיגה.

קארין אלהרר: להבנתי גם מהדוח, הקצאת מבחני נהיגה נעשית באופן אוטומטי בכל בית ספר על-ידי המחוז לפי מספר הטסטים שנפתחים באותו חודש.

קארין אלהרר: מהמסמכים של המשרד עולה שזמן ההמתנה לבחינה נוספת לא יעלה על החודש.

קארין אלהרר: עם זאת, דוח מבקר המדינה מראה שזמן ההמתנה הממוצע לבחינה נוספת עומד על 65 ימים.

קארין אלהרר: כל מחוז רשאי לאשר לעצמו רזרבה מסוימת של מבחנים ללא חלוקה.

קארין אלהרר: מכיוון שכל מורה רשאי לבחור לעצמו למי מהתלמידים הוא מקצה את הבחינה העיונית, ומכיוון שהתלמידים כמובן - - - - - -

<קריאות: המעשית.

קארין אלהרר: המעשית, סליחה.

קארין אלהרר: כמובן שכל אחד מהתלמידים רוצה את הטסט כמה שיותר מהר, אז הם הולכים למורה שיש לו את כמות הטסטים הרבה ביותר.

קארין אלהרר: עולה חשד שחלוקת הרזרבה לא נעשית על-פי אמות מידה ברורות, ויש חוסר שקיפות, וזה משאיר פתח להקצאה לא שוויונית.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול את משרד הרישוי, האם יש מעקב על חלוקת הרזרבות במחוזות ובערים?

קארין אלהרר: מה שיעור הטסטים שהם רזרבה?

קארין אלהרר: והאם מתכננים לקבוע נהלים מסודרים, שיסדירו את נושא הרזרבה, וחלוקתה למורי הנהיגה?

<אפי רוזן: אני מנהל אגף הרישוי במשרד התחבורה מזה שנה ושלושה חודשים.

<אפי רוזן: היה ראוי לתת לנו שלוש דקות של מונולוג, כי אנחנו המחותן הראשי פה.

<אפי רוזן: אני אקח את המונולוג ואני אענה לך מיד, כי יש פה דברים שמעניינים אנשים וחלק פחות, אבל הם יותר חשובים ממה ששאלת.

<אפי רוזן: קודם כול זו ביקורת מדהימה בכניסתי לתפקיד, היא שירתה אותי והיתה תמונת מראה של מה שכתבתי על דפים לבנים בצד.

<אפי רוזן: מכיוון שאתם כבר מבינים שהביקורת היא לא על תקופתי, אז אני נקי מרגשות ואנחנו באים בידיים נקיות.

<אפי רוזן: אני חושב שעליתם על כל החוליים, לא בכולם אשמים אנשי אגף הרישוי.

<אפי רוזן: אגב, בסופו של דבר, הדבר הכי טוב באגף הרישוי זה העובדים.

<אפי רוזן: הם לא אחראים על כתיבת נהלים, הם לא אחראים על מדיניות, הם לא אחראים על קיצוצים, הם לא מחלקים את המבחנים בידיים.

<אפי רוזן: הם אנשים שבאים לעמל יומם, תמורת שכר בינוני מינוס, 40-30 שנה נתקלים באזרחים כועסים, ובצדק, ובכל זאת קמים למחרת ועושים את העבודה.

<אפי רוזן: כך גם מרבית הבוחנים שלי.

<אפי רוזן: אגב, הערות כמו יש X בוחנים שדיווחו X דיווחים, במדינת חוק זה אירוע פלילי.

<אפי רוזן: זה הולך למשטרה, זה לא מעיד על הכלל.

<אפי רוזן: בוחני משרד הרישוי – אני יכול להעיר הערות מקצועיות, הערות על שונות באופי הבחינה, על נהלים שהתפתחו בחזקת תורה שבעל-פה, כל מחוז לעצמו, אבל בהיבט הנורמטיבי, לא מצאתי פסול בשום בוחן, וכל מבחן אנונימי שמגיע אלי, ויודעת זאת עירית וכולם יודעים, מטופל מיד.

<אפי רוזן: אני מכיר גורם אכיפה אחד לאירועים פליליים, ולכן בעניין הזה אני גם אמנע מלהעלות אחר-כך.

<אפי רוזן: סוגיית הבחינה המעשית עולה לכאורה כדיון מרכזי על השולחן, מכיוון שכל משאב שנמצא בחוסר גם מייצר שדות לא סבירים.

<אפי רוזן: למשל הייתי באחת הוועדות פה לא מזמן, בהתייחס לשוק שחור.

<אפי רוזן: כמובן שמוצר שנמצא בחוסר, מתפתחים שווקים לא רצוניים.

<אפי רוזן: אני חייב לומר שזהו המצב.

<אפי רוזן: ראשית, יש היום יותר בוחנים מאשר בשנת 2015, כיוון שגייסנו בוחנים זמניים לפרק הזמן שמההחלטה על היציאה לדרך להפרטה ועד אשר זה יצא לפועל.

<אפי רוזן: עם זאת, צריך לזכור, זמן ההמתנה הממוצע היום עומד על כחודשיים, יודעים זאת גם המורים וגם אנחנו.

<אפי רוזן: אגב, מה שיפה שסטטיסטיקה זה מדע מדויק.

<אפי רוזן: יודעים גם מורי הנהיגה שבחודשים האחרונים לאור המצוקה, היחיד שמחלק את הקצאת הטסטים במדינת ישראל זה אני.

<אפי רוזן: בכל חודש, בין ה-15 ל-18 לחודש אני נועל את המחשבים, נועל, כדי שלא תהיה עדיפות למחוז על פני משנהו, שמי שיודע להזין מהר יקבל יותר.

<אפי רוזן: אני בודק את כל המחוזות אל מול מספר הבוחנים, אל מול ימי העבודה, ימי מחלה, ימי מילואים, ומאזן את תוכנית העבודה, משהו שלא היה אף פעם.

<אפי רוזן: אפרופו רזרבה, נכון היו רזרבות של 4%, 5% ו-6%, לא עשו בהם שימוש לא ראוי או פלילי, אבל בכל מקום שאתה לוקח רזרבה כזאת, אתה פותח עליך עיניים ואתה מתחיל לעבוד באפלה.

<אפי רוזן: הרזרבה נשחקה ל-1%, ו-1% זו רמה תפעולית סבירה לביטולי זמן, לכך שבחינות מתבטלות.

<אפי רוזן: נהוג לחשוב שהבחינות מתבטלות בגלל הבוחנים, אבל יש לי הפתעה, הרבה מאוד בחינות מתבטלות בגלל המורים, חלקם לא מביאים את המסמכים הדרושים.

<אפי רוזן: אגב, גם מורים לנהיגה חולים לפעמים, זה משהו חדש שאני אומר היום, וגם תלמידים לעתים לא מגיעים.

<אפי רוזן: כשתלמיד שצריך להרכיב משקפיים, מגיע בלעדיהם, הוא לא עולה לבחינה.

<אפי רוזן: 1% רזרבה זה סביר.

<אפי רוזן: התרבות שהתפתחה במהלך השנים 2016-2015, שמשרד התחבורה אמר שיש מצוקה ופנה אל הבוחנים בצוק העתים, ואמר: רבותי, תעשו יותר.

<אפי רוזן: זאת אומרת, אם אתם אמורים לעשות 14 בחינות ביום, תעשו 16 בחינות, ואנא מכם, תבואו ביום שישי לעבוד באופן קבוע, מה שכבר לא קיים במדינת ישראל, ותתנו לנו עוד מבחנים.

<אפי רוזן: ואכן, הדבר הזה הוא דבר שלא יכול היה להיות מתוכנן מראש, מכיוון שהבוחן למעשה לא מתחייב, זה איננו הסכם קיבוצי, אין לו הסכם העסקה.

<אפי רוזן: בוחן בא ואומר: אני במרץ אעבוד עוד שלושה ימים, ועל זה לא בונים בתוכנית עבודה.

<אפי רוזן: לשמחתנו אפילו את זה, גברתי, הסדרנו, ונרמלנו את ממוצע התרומה, ההתנדבות של הבוחנים, ומחצית ממנה הכנסנו בתוכנית.

<אפי רוזן: אלא מה, למרות הכול, יש מצוקה אמיתית.

<אפי רוזן: זוכרים פה כל היושבים באולם הזה, שבשנה שחלפה היו לנו 70 ימי שביתה, ואף אחד מהמורים לא קם בהגינותו ואמר, המשרד הזה, שכל הזמן יש חצים אליו, החזיר את כל 70,00 הבחינות שנִגְרְטוּ.

<אפי רוזן: זאת אומרת, אם היינו אמורים לעשות בשנה רגילה 360,000 בחינות, היו צריכים לעשות השנה 430,000 בחינות, עם אותה כמות של בוחנים.

<אפי רוזן: וכן, גברתי, כל בוחן, עובד מדינה שהלך הביתה בשעה טובה לגמלאות, לא קיבלנו מישהו במקומו.

<אפי רוזן: ומכאן אני רוצה לעבור לנושא של הסניפים.

<אפי רוזן: חלק מהסניפים שלנו נראים כמו מתקופת אנו באנו ארצה, זו האמת.

<אפי רוזן: אם כבר נגזר על אדם להיכנס לאחד הסניפים - - -

קארין אלהרר: לפני כן.

קארין אלהרר: מה משך זמן ההמתנה הממוצע?

<אפי רוזן: אמרתי שהוא חודשיים.

<אפי רוזן: אלה שאומרים "ארבעה חודשים", יש להם תלמידים שמקבלים בכל שבועיים, ואני מוכן שסטטיסטיקאי יבדוק את זה.

אוסאמה סעדי: זה אחרי ההפרטה?

<אפי רוזן: לפני.

קארין אלהרר: עירית זינגר, יושבת-ראש איגוד מורי הנהיגה.

<עירית זינגר: בוקר טוב לכולם.

<עירית זינגר: על פניו אני מבינה את המצוקות של משרד התחבורה.

<עירית זינגר: יוצא לי לעבוד הרבה מול אפי, ואני די מודה על כך, למרות שאני טוענת לפעמים שאולי זה לא מספיק.

<עירית זינגר: אנחנו באים מהצד של המורים לנהיגה.

<עירית זינגר: המטרה שלנו היא לעשות יותר טוב, גם כי אנחנו מתפרנסים מזה וגם כי חשובה לנו היוקרה שלנו והמקצועיות שלנו.

<עירית זינגר: וכרגע במצב שנוצר, אי-אפשר לדאוג, לא לזה ולא לזה, כשהתוצאה הסופית זה התלמידים, שלהם משרד התחבורה מחויב.

<עירית זינגר: המחויבות שלנו איפשהו מסתיימת.

<עירית זינגר: היא מסתיימת ברגע שהתלמיד הולך למבחן, ומפה זו העבודה של אדוני.

<עירית זינגר: אני לא יודעת לבוא ולהעביר ביקורת על בוחנים, כן או לא.

<עירית זינגר: אני מספיק שנים מורה לנהיגה בעצמי, יש כאלה ויש כאלה, כמו בכל דבר.

<עירית זינגר: עליהם אני מנועה מלהעביר ביקורת, אני גם לא חושבת שזה המקום, זה משהו שצריך להיות מקצועי.

<עירית זינגר: עיקר הדברים כרגע שאנחנו כן יכולים לטפל בהם זה בקטע של חוסר השוויוניות שקיים במדינה אחת, ולפעמים אנחנו מגיעים למצב שאנחנו אומרים: באר-שבע אולי לא שייכים אלינו, הם מדינה אחרת, בצפון זה אחרת.

<עירית זינגר: היום, בעידן הווטסאפ, יודעים הכול, מה שלא היה קודם.

<עירית זינגר: היתה תמיד חוסר השוויוניות הזאת, זה לא משהו שנולד אתמול, רק שאף אחד לא ידע.

<עירית זינגר: אני אסביר למה הכוונה בחוסר שוויוניות.

<עירית זינגר: זה נהלים, כמו שאפי הגדיר אותם, כל אחד קורא אותם אחרת.

<עירית זינגר: אם לדוגמה במחוז מסוים יש מבחני המרה, זה אותו מבחן שמקבל עולה חדש שצריך להמיר את הרישיון האמריקני או הזר שלו לרישיון ישראלי, במחוז מסוים מזינים את הטופס שלו למחשב של משרד התחבורה, ואז הוא מניב לאותם מורים טסטים שמופיעים להם בהקלדה, ובמחוז אחר לא.

<עירית זינגר: מנסים ליישר את זה, אבל זה נכון מה שאפי אמר, כל מחוז מבין את זה אחרת.

<עירית זינגר: אותי, המורה לנהיגה, למה זה צריך לעניין?

<עירית זינגר: אני מסתכלת עליך כמו חצי אלוהים, אתה אמור לסדר את זה.

<עירית זינגר: איך?

<עירית זינגר: אני לא יודעת.

<עירית זינגר: אם הייתי רוצה לעבוד במשרד התחבורה, הייתי עוזבת בזה הרגע את המפתח של האוטו, ומתנדבת אפילו לעבוד שם, אולי זה היה נראה אחרת.

<אפי רוזן: לא ענית לשאלה.

<עירית זינגר: עוד לא שאלו אותי כלום.

<אפי רוזן: היא שאלה אותך מה זמן ההמתנה הממוצע.

<עירית זינגר: אני יודעת לאן אני מנסה להגיע.

<עירית זינגר: אלה שמצטרפים לרשימת הממתינים, באזור מסוים זה יהיה יותר, באזור אחר – פחות, לכן תמצאי אזורים, כמו בצפון, שמחכים גם שלושה חודשים למבחן, בדרום – ארבעה חודשים, במרכז אולי פחות.

<עירית זינגר: אני אלך עוד צעד קדימה, כי אנחנו הרי כלי שמוביל לתלמיד עצמו.

<עירית זינגר: באותה מידה תמצאי את התלמיד שעובר מנתניה לעשות מבחן המרה בהרצלייה, כי שם יש פעם בשבוע, ואחר שעובר מהקריות לעשות את זה בחיפה עצמה, כי זה יותר מהר, ובמדינה מתוקנת בשירות שניתן על-ידי המדינה הדבר הזה לא צריך לקרות.

קארין אלהרר: הגברת זינגר, אני רוצה לשאול.

קארין אלהרר: אמר כאן נציג משרד הרישוי שלא כל האשם נמצא במשרד הרישוי, שיש בעיה גם עם מורי הנהיגה.

קארין אלהרר: האם את מסכימה עם האמירה הזאת?

<עירית זינגר: כמו מה למשל?

קארין אלהרר: שהם חולים ולא מגיעים - - -

<אפי רוזן: זה קורה.

<אפי רוזן: עם זה היא מסכימה אתי.

קארין אלהרר: אני לא מדברת רק על זה.

<עירית זינגר: אני לא חושבת שלזה הוא התכוון.

קארין אלהרר: הוא התכוון גם לזה שהם לא העבירו מסמכים, ולכן - - -

<עירית זינגר: אני חושבת שנקשרים כאן שני דברים שלא קשורים האחד לשני.

<אפי רוזן: כשאני דיברתי את שאלת אותה האם אכן זמן ההמתנה הממוצע הוא חודשיים.

<אפי רוזן: אני אענה לך במה אני מאשים חלק מהמורים, ואני מסתכל על עירית, ודיברנו על זה לא אחת.

<אפי רוזן: כל סטטיסטיקה תראה שהיקף ההקצאות שאני נותן לטסטים ביחס לכמות התלמידים בכל זמן נתון, זמן ההמתנה לא עולה על חודשיים – אגב, זה רע.

<אפי רוזן: אנחנו לא רוצים חודשיים זמן המתנה – אבל כל האמירות הפופוליסטיות - - -

קארין אלהרר: אמר השר "חודש".

<אפי רוזן: רגע.

<אפי רוזן: עוד לא דיברתי על המכרז.

<אפי רוזן: שאלת אותי על המצב הנוכחי, אחרי זה אני גם אשלים - - -

<עירית זינגר: הוא לא אמר את זה במכרז, אפי.

<עירית זינגר: הוא אמר את זה כהתנהלות רגילה.

<אפי רוזן: כשהוא הבין שזה לא קורה, הוא דחף את המכרז בבעיטה אחת חזקה ורץ עם זה קדימה.

<אפי רוזן: תיכף נענה למכרז.

<עירית זינגר: אני חושבת שלא היתה כאן שום היערכות של המשרד - - -

<אפי רוזן: עירית, זה לא התנצחות - - -

קארין אלהרר: אתם לא מנהלים ביניכם - - -

<אפי רוזן: אני רוצה שידבקו בעובדות.

<אפי רוזן: אני אומר לעירית לידכם: זמן המתנה ממוצע הוא חודשיים.

<אפי רוזן: החלוקה היא חלוקת מחשב שוויונית, נבדקת בכל חודש על-ידי, בסטיות קטנות.

<אפי רוזן: דרך אגב, בחודש אפריל נניח, באר-שבע – 6.3, חיפה – 6.7, תל-אביב – 6.5 – אני שולט בעשיריות - - -

<עירית זינגר: 6.3 זה חודשיים?

<אפי רוזן: עירית, תני לי בבקשה.

<אפי רוזן: אם רוצים רכילות, אין בעיה.

<אפי רוזן: אני יודע לעצור.

<עירית זינגר: אתה נקבת במספר.

קארין אלהרר: למה רכילות?

<אפי רוזן: מכיוון שאנחנו מותקפים על זמנים.

<אפי רוזן: את שומעת כמוני, גברתי, כל יום גם בתקשורת כשמעלים מורים.

<אפי רוזן: הבוקר שמעתי מורה מהדרום: אנחנו ממתינים חצי שנה ושמונה חודשים לטסט.

<אפי רוזן: זו שטות גמורה.

<אפי רוזן: זה מורה שיש לו תלמיד אחד שקיבל אחרי שמונה חודשים, כי יש לו ארבעה תלמידים שקיבלו בכל שבועיים.

<אפי רוזן: מספיק לייצר את המצב הזה, המצב הוא רע גם ככה, דרך אגב.

<אפי רוזן: לא הלכנו להפרטה, כי חשבנו שחודשיים או חודש זה נכון, ועמדת השר היא שלושה עד חמישה ימים לטסט ראשון, שבועיים אחרי לטסט שני.

<אפי רוזן: זו עמדת השירות של משרד התחבורה.

<אפי רוזן: המצב הוא רע, אבל להשחיר אותו, כדי לקחת את זה עוד צפונה, זה לא נכון, כי על המזבח פה יש תלמידים, וכשתלמיד שומע ברדיו שזמן ההמתנה הממוצע הוא ארבעה חודשים, אז הוא אומר: סבבה, ארבעה חודשים.

<אפי רוזן: הוא לא יודע שהתלמיד לידו קיבל בכל שבועיים, כי ההורים דפקו למורה בראש יותר.

<אפי רוזן: צריך שהאמת תיאמר פה.

<אפי רוזן: זמן הממתנה הממוצע לא עולה בדקה על חודשיים, והוא שנתי.

<אפי רוזן: נכון, החודש היחס הוא אחד ל-6.3, בפברואר היה פחות, בינואר היה אחד ל-3.1, ואתם, מורי הנהיגה, אומרים שאם היחס ירד מפחות מאחד ל-1.3, לא תהיה פרנסה.

<אפי רוזן: האם אני משקר במשהו?

<עירית זינגר: עוד לא הגענו ל-1.3.

<עירית זינגר: כשנגיע לשם נבכה, אנחנו עוד לא שם.

<אפי רוזן: נגיע.

<אפי רוזן: בהפרטה נגיע.

קארין אלהרר: מה הבקשה, עירית?

<עירית זינגר: אנחנו מבקשים להגיע ליחס מקצועי, זאת אומרת, שמשך ההמתנה של תלמיד בין מבחן למבחן יהיה מקצועית הגיוני.

<עירית זינגר: אפי כבר מספיק זמן בעבודה, לפחות את הדבר הזה הוא מבין, ואני יודעת שהוא מבין.

<עירית זינגר: ברגע שעוברים אפילו חודשיים זה הרבה מדי זמן שתלמיד ממתין בין מבחן למבחן.

<אפי רוזן: מסכימים.

קארין אלהרר: מה אפשר לעשות כדי לקצר?

<אפי רוזן: הפרטה תפתור את זה.

<עירית זינגר: ועד אז?

<אפי רוזן: עד אז אין לי שום דרך לפתור את זה.

קארין אלהרר: סליחה, אני יכולה בכל זאת לנהל את הדיון ברשותכם?

קארין אלהרר: מה לוח-הזמנים להפרטה?

<אפי רוזן: ההפרטה היתה מתוכננת לקרום עור וגידים כבר עכשיו.

<אפי רוזן: למעשה בית הדין לעבודה בשנה שחלפה עצר אותנו.

<אפי רוזן: כבר בסוף השנה שעברה בית הדין העליון קבע שההפרטה היא חוקית וחוקתית, ושנעשתה עבודה מקצועית די הצורך, כי חלק מהעותרים הלינו גם על כך, והוציא אותה לדרך.

<אפי רוזן: לצערנו בית הדין לעבודה לקח לעצמו עוד חודשיים כדי להודיע שהפגם תוקן ואפשר את ההפרטה, למחרת ערב ההחלטה של בית הדין יצא המכרז הטכנולוגי לדרך.

<אפי רוזן: מבחינת לוח-הזמנים, בינואר 2018 אנחנו אמורים להתחיל עם שתי החברות שיזכו במכרז בתום התהליך.

קארין אלהרר: זה עוד המון זמן.

<עירית זינגר: גברתי, האם תלמיד שלומד היום נהיגה, שיושב אצלי באוטו, אני צריכה להיכנס לאוטו ולהגיד לו: חכה עד 2018?

<עירית זינגר: יש תלמידים - -

קארין אלהרר: עירית, הבנתי.

<עירית זינגר: - - זה בדוק ואני יכולה להוכיח ששנתיים לומדים נהיגה.

<עירית זינגר: זה לא דוקטורט.

קארין אלהרר: הנקודה ברורה.

קארין אלהרר: אדוני, האם יש דרך או שאתם תודיעי לתלמידים?

קארין אלהרר: בסוף הם מורי הנהיגה.

<אפי רוזן: גברתי לדעתי מבלבלת פה כמה גורמים.

<אפי רוזן: אני מכיר את האמירות האלה לגבי מי יודיע לתלמיד ומי יחלק את הטסטים לתלמיד, וגם לזה, יש אגב חקיקה, יש חוק פיקוח מחירים שחתומים עליו שר האוצר ושר התחבורה שאומר מי מודיע לתלמיד ומסדיר את זה.

<אפי רוזן: אין פה נציג אוצר, אני אענה איך פותרים את זה.

קארין אלהרר: אף אחד לא צפה - - -

<אפי רוזן: איך פותרים את זה שאלת, גברתי.

<אפי רוזן: נכון?

קארין אלהרר: בבקשה.

<אפי רוזן: אם ייתנו למשרד התחבורה כרגע עוד 30 תקנים לבוחנים, הוא יוכל להוריד את זה משמעותית לכיוון שרוצים מורי הנהיגה.

קארין אלהרר: יש פה נציג אוצר?

<אפי רוזן: אנחנו, ואת יודעת את זה, גייסנו עוד 32 בוחנים זמניים לצורך השעה, וגם הם הורידו את זה במעט, מכיוון שיש להם מגבלות העסקה.

<עירית זינגר: אולי אפשר להעלות להם את חלקיות המשרה למשרה מלאה.

קארין אלהרר: האם העברתם דרישה תקציבית?

<אפי רוזן: בוודאי, העברנו, וכל מה שאושר לנו - - -

קארין אלהרר: מתי?

<אפי רוזן: אני אענה על זה.

קארין אלהרר: בבקשה.

<אפי רוזן: העברנו וגם נענינו.

<אפי רוזן: לאחר דין ודברים ארוך כל מה שאושר לנו על-ידי האוצר זה 40 תקנים לבוחנים זמניים, שזה אומר שלושה רבעים של המשרה, טיפה יותר משלושה רבעים של המשרה.

<אפי רוזן: אגב, גייסנו יותר.

<אפי רוזן: השכר שמשולם להם הוא שכר מאוד-מאוד נמוך, שיש אתו שתי בעיות, האחת, אני מבין את מי שעוזב אותי אחרי חודש, והשנייה, במקום שאמרתי לך שמתפתחים בו שווקים אלטרנטיביים, כשאתה משלם לאדם שכר לא ראוי, אתה מתחיל להיות מוטרד מה יקרה עם זה.

<אפי רוזן: הרי כולם מלינים על זה שהבוחנים משתכרים שכר גבוה.

<אפי רוזן: לא, הבוחנים היום משתכרים שכר הגון באופן כזה שהוא יגרום להם לחשוב אך ורק על הבחינה ועל טוהר המידות ולא ללכת לכל מיני מקומות אחרים בניגוד למה שרומזים.

<אפי רוזן: גייסנו ואנשים הולכים הביתה.

<אפי רוזן: גברתי, כדי שתביני, בוחן בחוזה הזמני הזה שגייסנו במדינה, הוא מרוויח 6,400 שקלים על חודש.

<אפי רוזן: זה מסביר למה לא רוצים לבוא להיות בוחנים.

<אפי רוזן: אם נקבל 40 תקנים לעובדי מדינה - - -

קארין אלהרר: לא הבנתי את התשובה.

קארין אלהרר: גייסתם יותר או פחות?

<אפי רוזן: גייסנו 36.

<אפי רוזן: פתחנו מכרזים, פתחנו כמה פעמים את המכרז לכל העולם.

<אפי רוזן: הצלחנו בסוף להביא 36, מהם יש נשירה טבעית בעקבות השכר שאנחנו משלמים והתנאים, והיום אנחנו עומדים עם 32 בוחנים שמבצעים 80% משרה.

קארין אלהרר: עוזבים ואין מי שבא?

<אפי רוזן: לא.

<אפי רוזן: התנועה היא חד-כיוונית.

<קריאה: במכרז שעושים תמיד יש עוד מוכשרים, הבאים בתור, אז מי שעזב, יש תקופה של שנה והבא בתור יכול להיכנס.

<אפי רוזן: הבנתי את השאלה, ולדעתי גברתי הבינה אותי.

<אפי רוזן: בתנאים שהם כבר למדו מחבריהם שעזבו זה עתה אין קופצים.

<אפי רוזן: אף אחד לא בא במקום, ובצדק מוחלט.

קארין אלהרר: איפה עומדת התוכנית לשכירת חברה חיצונית?

קארין אלהרר: היתה תוכנית לקחת חברה חיצונית למבחנים מעשיים.

<אפי רוזן: זה מיקור חוץ, על זה דיברתי.

<אפי רוזן: התוכנית מדברת על כך שבקצה יהיו 180 בוחנים, שיעבדו תחת שני זכיינים בפריסה ארצית, בדיוק לפי הנקודות שקיימות כיום של הבחינות, לפי הערים שזה קיים היום, ויהיו 25 מפקחים של משרד התחבורה, שזה אגב עונה לאחד הסעיפים הנוספים פה שעולים בדוח המבקר, ובצדק רב, נורמת הפיקוח או שגרת הפיקוח של אגף הרישוי, שלמעשה היא שחוקה עד כדי כך שהיא כמעט ולא קיימת.

קארין אלהרר: הבנתי.

קארין אלהרר: חנן אהרון.

קארין אלהרר: בבקשה, אדוני.

<חנן אהרון: אני יושב-ראש הוועד הארצי של משרד התחבורה.

<חנן אהרון: אני מייצג גם את הבוחנים וגם את עובדי משרדי הרישוי ועובדי משרד התחבורה בכלל.

<חנן אהרון: אני חושב שהמבקר עושה עבודה מצוינת, ואני אומר את זה כי גם ישבתי מולם בכל הנושאים של המצב במשרדי הרישוי ומבחני הנהיגה המעשיים.

<חנן אהרון: הם עשו עבודה יסודית ובאמת חשובה.

<חנן אהרון: אני אומר את זה מכל הלב.

<חנן אהרון: דווקא בגלל העבודה המקצועית שהם יודעים לעשות, אני חושב שיש מקום שהמבקר יבדוק, אולי גם לפני הפרטה, את כל התהליך של ההפרטה שנעשה.

<חנן אהרון: תהליך ההפרטה נעשה ללא עבודה מקצועית, אין פרוטוקולים.

<חנן אהרון: עד היום אין פרוטוקולים של הישיבות שנעשו שם, אף אחד לא יודע מה דובר, מה נאמר, מה החלופות.

<חנן אהרון: אף אחד גם לא יודע מה החלופות שעלו בפני מקבלי ההחלטות.

<חנן אהרון: אנחנו מדברים בדיון, אם שמת לב פה, בעניין של ההמתנה בשירות.

<חנן אהרון: זה לא מוצר של פלאפון, זה לא מוצר צריכה שהציבור צריך לקבל את השירות בתוך שבוע, מדובר פה בחיי אדם.

<חנן אהרון: כולנו פה עדים וראינו לאחרונה את המצב בבתי החולים הסיעודיים שהופרטו, יש לומר את זה על השולחן, זה אותו מצב שהביא לכך.

<חנן אהרון: כשיוצאים להפרטה כשמדובר בחיי אדם, כשזה הופך להיות עסקי, כשהולך להיות בעל עסק שמנהל דבר כזה, אנשים הולכים לעולמם כי יש מחסור בכוח-אדם, ראינו את זה גם בבתי החולים הסיעודיים.

<חנן אהרון: יש מחסור בכוח-אדם אם זה לחולים קשישים ואם לתלמידי נהיגה.

<חנן אהרון: אנחנו הרי רואים שאחוז העלייה בתאונות הולך ועולה בשנים האחרונות, אמר את זה גם נציג המבקר, ש-20% הם נהגים צעירים, אז נלך ונקשיח את הפיקוח על המורים שלא קיים כבר 20 שנה, צריך גם את זה לומר.

<חנן אהרון: יש פה כישלון ניהולי מהדהד.

<חנן אהרון: כל מה שאמר אפי, הוא אמר בשנה שהוא נכנס, והוא היטיב לומר את הדברים, ואני עומד מאחורי כל מילה שלו, אבל כמובן שדוח הביקורת מדבר על התקופה שלפניו, 20 שנה אחורה, שאני לפחות מכיר ב-28 השנים האחרונות שאני כבר עובד.

<חנן אהרון: יש פה כישלון ניהולי מהדהד של כל ההנהלה הבכירה, הם לא יכולים לרחוץ בניקיון כפיהם, והם הביאו למצב הזה גם של המבחנים.

<חנן אהרון: ב-2002 היו 150 בוחנים והיו 65,000 תלמידים.

<חנן אהרון: והיום אנחנו עומדים על 120,000 תלמידים ויותר, כי האוכלוסייה גדלה ויש עוד 1.5 מיליון איש במדינת ישראל עם כל העליות שהיו מ-2002.

<חנן אהרון: זה לא מספרים שאני זורק, אלה הנתונים גם של הלמ"ס, ובסוף מספר הבוחנים לא רק שלא נשאר אותו דבר, גם ירד ל-125 ואפילו פחות, כשמספר הנבחנים עלה.

<חנן אהרון: מה עכשיו?

<חנן אהרון: אנחנו הולכים ופותרים במקום להבין איך זה קרה ולמה זה קרה?

<חנן אהרון: הבוחנים כשלעצמם עובדים בימי שישי כבר שנים, שישה ימי עבודה, ואני לא מכיר הרבה במשק שעובדים שישה ימי עבודה בשירות המדינה, הם עושים טסטים נוספים בכל יום, חלקם הגדול, ובסוף מה?

<חנן אהרון: בסוף יוצאים להפרטה בלי לבדוק, בלי לברר.

<חנן אהרון: אני אומר פה, בשולחן הזה של ועדת הביקורת, לדעתי ראוי שהמבקר – אני מוכן להיות הראשון שיבוא וייתן את כל הנתונים – ראוי שיבדוק את תהליך קבלת ההחלטות.

<חנן אהרון: לא היה שום דיון מקצועי באגף הרישוי עם אנשי המקצוע שמבינים בכך.

<חנן אהרון: יצאו פה להפרטה כאשר אין מישהו שמבין אפילו בבחינה ולא עשה בחינה בחייו.

קארין אלהרר: אדוני, מה ההצעה האופרטיבית?

<חנן אהרון: ההצעה האופרטיבית היא שאנחנו אומרים שאפשר להמשיך אם רוצים לדבר גם על השירות הטוב, ובאמצעות ממצאי המבקר.

<חנן אהרון: ההפרטה הזאת הרי לא תיתן בסוף שום דבר.

<חנן אהרון: בסך-הכול זה ימסחר את זה יותר.

<חנן אהרון: אם משרד התחבורה לא מסוגל לנהל את זה, אני אתן לגורם פרטי וזכיין שכל מהותו זה כסף ועסקים, הוא ינהל את זה יותר טוב מאתנו?

<חנן אהרון: אני חושב שזה לא נכון כי מדובר פה בחיי אדם.

<חנן אהרון: אמר פה מנהל האגף "עוד 30 בוחנים", זה מה שאנחנו אומרים תמיד, להוסיף 30 - - -

קארין אלהרר: הוא טוען שיש לו קושי בגיוס הבוחנים.

<חנן אהרון: מה זה יש לו קושי?

<אפי רוזן: היציאה להפרטה לא היתה רק בגלל כמות הבוחנים.

<אפי רוזן: אני אתייחס לזה אחר-כך כי ביקשתם.

קארין אלהרר: בסדר, אבל הוא באמצע.

<חנן אהרון: גם בבתי החולים הסיעודיים יש קושי.

<חנן אהרון: עכשיו ראינו את הסיפור עם התאגיד.

<חנן אהרון: היום פתאום ראש הממשלה בעצמו אומר שהוא ראה את העובדים ולבו כאב על מה שקורה שם, והוא חושב עכשיו שצריך להחזיר את זה - - -

קארין אלהרר: הייתי מציעה שזו לא תהיה הדוגמה - - -

<חנן אהרון: אמרתי בעניין של איך שהם חוזרים בהם.

קארין אלהרר: כמי שעמדה בראש הוועדה של השידור הציבורי, אני אומרת לך: אל תקנו ספינים, אבל זו הערת אגב.

<חנן אהרון: נתתי את הדוגמה רק כדי לומר בעניין של קבלת ההחלטות, איך שהן מתקבלות.

<חנן אהרון: אני לא אומר שזה טוב או לא טוב.

<חנן אהרון: במקרה הזה שמדובר בחיי אדם - -

קארין אלהרר: הוא לא הדמות - - -

<חנן אהרון: - - מתן רישיונות לנהגים, כשהמדינה מכניסה – ראוי שהמבקר יבדוק את הנתונים, אני מציע – 250 מיליון שקל בשבע השנים של חיי המכרז, זה יותר מרבע מיליארד שקל שהמדינה מקבלת היום, וכל זה הולך לקבל זכיין פרטי במקום שהמדינה תעשה את זה בצורה יותר טובה.

<חנן אהרון: אני אומר שאפשר להוסיף בוחנים.

<חנן אהרון: אמר את זה גם השר, שצריך חודש, אז אפשר להוסיף עוד 30 בוחנים.

קארין אלהרר: אבל הם לא באים.

<חנן אהרון: הם לא באים כי בשכר הזה הם לא יבואו וגם יש הפרטה.

<חנן אהרון: אף אחד לא יבוא לחודשיים-שלושה.

<חנן אהרון: אמר נציג המבקר בצדק שאין אמצעים טכנולוגיים.

<חנן אהרון: אנחנו אומרים את זה כבר שנה וחצי, אני אומר את זה מעל לכל במה של כל ועדה בכנסת ובכל מקום וגם בבית המשפט.

<חנן אהרון: אנחנו, הבוחנים, מוכנים לקבל את כל אמצעי הטכנולוגיה הקיימים, להפעיל בעצמנו.

<חנן אהרון: הרי לא התנגדנו, עם מצלמות, עם זוויות, עם אינפרה – תשימו הכול.

<חנן אהרון: נעשה את זה על-ידי הבוחנים של המדינה, גם נוריד את זמן ההמתנה ולא נזרוק הכול בחוץ בצורה מופקרת כזאת.

<חנן אהרון: לעניין משרדי הרישוי – אני חושב שזה אותו סיפור.

<חנן אהרון: בשנים האחרונות, משנת 2008, פרשו ממשרדי הרישוי כ-70 עובדים מקבלי קהל.

<חנן אהרון: כמות כלי הרכב פה עולה, כמות הנהגים, כל מה שאנחנו מדברים, רואים את זה גם בנתונים.

<חנן אהרון: במשרד הרישוי אפשר להציג את זה.

<חנן אהרון: כמות הפעולות שנעשות במשרדי רישוי הלכה ועלתה בשיעור גדול מאוד ומספר העובדים ירד ב-70.

<חנן אהרון: חושבים שאפשר לתת שירות בצורה כזאת?

<חנן אהרון: המגמה של האוצר היא לייבש את המערכת ולגרום לכך שהשירות יהיה גרוע כדי להגיד שהעובדים לא עושים את מלאכתם, ואז נצא להפרטה.

<חנן אהרון: זה דבר ידוע, זה נעשה 20 שנה, זה לא סיפור חדש.

<חנן אהרון: זה מה שקורה פה בדיוק.

<חנן אהרון: אם רוצים לתת שירות לציבור, פוגעים פה גם בעובדים וגם בציבור.

<חנן אהרון: נציג האוצר אפילו לא הגיע לדיון, אולי הוא לא נראה לו חשוב מספיק.

<חנן אהרון: הוא היה יכול לבוא ולומר: לתת 40 או 50 תקנים כרגע, עד שנכניס את כל השיפורים והטכנולוגיות שאגף הרישוי מתכנן, והוא מתכנן – ונעשו דברים, אפי הסביר את זה פה – אבל זה לוקח שנים.

<חנן אהרון: אני חושב שאפשר לגייס עובדים ולהוסיף אותם לתקופה הזאת לפחות, עד שנוכל להתקדם עם הטכנולוגיה הזאת וזה ייקח זמן.

<חנן אהרון: זאת דעתי.

<חנן אהרון: דיווחי כזב וכל מה שנאמר שם, ויכול להיות שהדברים נכונים, לא ראיתי שמישהו באגף הרישוי אפילו עשה משהו לקחת מישהו לאמצעי משמעת, לבית דין משמעתי של עובדי מדינה.

<חנן אהרון: אני כבר לא מדבר על פלילי.

<חנן אהרון: אם לא עשו את זה, או שהם בעצמם צריכים ללכת לבית הדין, או שהבוחנים לא עשו כלום.

קארין אלהרר: תודה, אדוני.

<צחי סעד: אני מבקש להעיר לגבי תהליך קבלת ההחלטות לקראת ההפרטה וההערה שנאמרה פה שכאילו בג"ץ נתן לזה אישור שהתהליך היה כראוי.

<צחי סעד: קודם כול, מבקר המדינה העיר על זה שלפני העברת שירות מסוים לגוף פרטי ראוי שהמדינה תבדוק באמצעות עבודת מטה מסודרת את היתרונות והחסרונות של כל חלופה, תיחשב את העלות הכספית שלה מול ההוצאות הצפויות ותנהל את הסיכונים.

<צחי סעד: הערנו למשרד התחבורה שהוא לא העביר לנו את המסמכים המתאימים שמעידים על זה שהתקיים תהליך כזה, סיכומי דיונים של תהליך קבלת ההחלטות, שמפרטים את תהליך בחירת החלופה.

<צחי סעד: ופה אני חוזר להחלטת הבג"ץ שאומנם קבעה שבסמכות משרד התחבורה לקבל את ההחלטות וכו', אבל כבוד השופטת חיות, שכתבה את פסק-הדין, מצאה לנכון להעיר: הייתי עם זאת רוצה להעיר בשולי פסק הדין את הדברים הבאים – אני אקצר כאן – היא אומרת: במהלך הדיונים בעתירה התברר כי אין בנמצא החלטה כתובה של שר התחבורה בעניין הזה, ואנחנו מדברים כאן על עניין ההחלטות לגבי ההפרטה – אני שוב אקצר ואגיע לשורה התחתונה – אשר על כן, אנו רואים צורך לשוב ולהדגיש את שכבר הודגש על-ידינו בעבר, כי החלטות מהותיות מן הסוג לנושא העתירה, ראוי כי תהיינה מנומקות ותתועדנה בכתב.

<צחי סעד: כלומר, גם בג"ץ מצא לנכון להעיר לגבי התהליך שהתקיים, שלגביו אין אסמכתאות מתאימות, ואנחנו בביקורת הערנו על זה שבתהליך הזה יש סימן שאלה לגבי מה שהתקיים או לא התקיים.

<צחי סעד: לגבי שאלתך, גברתי, לגבי העתיד וההצעה שהועלתה פה לבדוק את נושא ההפרטה במקרה הספציפי הזה, אנחנו נבחן את זה בכובד ראש במסגרת התוכניות שלנו.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אפי, אתה רוצה להעיר?

<אפי רוזן: אני רוצה להגיד כמה מילים על ההפרטה הזאת, דווקא לא בהיבט של זמן ההמתנה.

<אפי רוזן: אף פעם לא הצליחו לגרור אותי לזמן המתנה גם בתקשורת, כי זה לא המהות.

<אפי רוזן: בסוף אם תלמיד צריך לחכות חודש, אבל הבחינה תהיה יותר טובה, שיחכה חודש.

<אפי רוזן: ההפרטה הזאת באה לעשות כמה דברים, שמחצית מהם מופיעים כאן ברבדים שונים: שונות בין המחוזות, לעתים חוסר מקצועיות, עודף מוטיבציה שלא לומר חוסר מוטיבציה של בוחן, תלות גבוהה מדי ברצון הבוחן והמאוויים שלו בבוקר.

<אפי רוזן: אכן כל דבר שתלוי באדם מושפע לפעמים גם ממצב רוחו של האדם.

<אפי רוזן: זה נכון לכולנו, כל בוקר מחדש.

<אפי רוזן: ההפרטה הזאת מביאה אתה, לצד גידול משמעותי במספר הבוחנים – אגב, נכון, כפי שטוען חנן, והוא לא משנה את עמדתו, הוא לפחות עקבי, הוא אומר: תביאו עוד 30 אנשים, 40 אנשים, 50 אנשים, זה דלתא של כמות הבחינות, אבל במעלה הדרך, יודע גם חנן, העניין לא היה רק מספר.

<אפי רוזן: הנהלת המשרד ביקשה לעשות רביזיה בכל הנושא הזה – לצד זה בימים אלה יפורסם המכרז הטכנולוגי.

<אפי רוזן: אנחנו הולכים לקחת את המודרניזציה ולהכניס אותה גם לאגף הרישוי, מה שראוי היה שיקרה מזמן, גם בסניפים, גם בבחינות וגם בנהלים.

<אפי רוזן: זו אומנם הערה שאנחנו לא דנים בה, אבל אני רוצה לומר, גברתי, שאנחנו דווקא מתחילים בהערה שאולי מעניינת את הציבור פה, אבל היא מהפחות חשובות בדוח הכול-כך טוב שהוציא מבקר המדינה, כי כשמתחיל משרד ויש לו בעיה בנהלים המקצועיים, זה הרבה יותר גרוע מכל דבר שהוא ברמה הטכנו-טקטית, אבל אני אגיב על זה כשאני אצטרך, באחד הדיונים שעוד תזמנו אותי לדוח הזה ודאי.

<אפי רוזן: הבחינה החדשה תהיה בחינה ממוחשבת.

<אפי רוזן: מסלול הבחינה לא יהיה ידוע מראש, לא לבוחן ולא לתלמיד – אני אתן דוגמה מדימונה, כי שם גדלתי, אז אי-אפשר להגיד שאני סתם נותן דוגמה ממקום פריפריאלי.

<אפי רוזן: יש שם שניים-שלושה מסלולים קבועים.

<אפי רוזן: מורה לנהיגה, אחרי שבועיים שהוא מורה לנהיגה, יודע בדיוק איפה הבוחן יעשה את הטסטים שלו, ולא כי הבוחן לא בסדר, זה מה שיש – המפרט הזה קובע שתהיה מערכת ניווט, שיהיו בה 10, 11, 12 מסלולים, והיא תקפיץ מסלול.

<אפי רוזן: ייכנס הבוחן לרכב, גם הבוחן בבוקר לא יידע מה המסלול, כך שהוא לא בא עם הנחות מוקדמות, הוא לא בא עם דעות, הוא לא מחליט איפה הוא יעשה זינוק בעלייה, הוא לא מחליט איפה תהיה פנייה מימין לימין.

<אפי רוזן: המערכת יודעת להכניס את כל התבחינים, שזה השתלבות בתנועה, פניות מימין לימין, נתיבי אחסנה – לא משנה, שפה מקצועית – זאת אומרת, אף אחד לא יודע, לא התלמיד, לא המורה.

<אפי רוזן: מי שמוביל את התלמיד בבחינה זה לא הטסטר, זה למעשה מערכת שמדברת אתו.

<אפי רוזן: יתרה מזאת, יודעת זאת עירית ידידתי, עד היום למעשה תלמיד יכול היה לכתוב ערעור, אין איך לבדוק את זה.

<אפי רוזן: אין מצלמה, אין הקלטה.

<אפי רוזן: הוא יכול להגיד א', הבוחן אומר ב'.

<אפי רוזן: ולראיה, מתוך 100% ערעורים שהוגשו, 102% קיבלו תשובה שלילית.

<אפי רוזן: אנחנו יודעים שזה השתנה בשנה האחרונה.

<עירית זינגר: ההערה שלי לגבי המצלמה ידועה לך, היא לא השתנתה ואשמח על כל שכלול שיהיה.

<אפי רוזן: רוב התלמידים שניגשים היום זה המפגש הראשון שלהם עם השירות הציבורי במדינת ישראל.

<אפי רוזן: וכשהוא כותב לי ערעור, שהוא יודע מראש שזה 0:2 לטובתי, אני מגדל פה נער שיפסיק להאמין בשירות הציבורי.

<אפי רוזן: והמצלמה, ההקלטה, והיכולת לשמר את החומר 30 ימים אחרי מעשה, והיכולת להגיש ערעור מקוון, זה אנחנו כבר מכניסים עכשיו.

<אפי רוזן: בכלל השנה את יודעת ש-5% מהערעורים התקבלו, אתם יודעים את זה, עשינו פה מהפכה גם בלי מחשב.

<אפי רוזן: דרך אגב, מהפכה מתחילה בראש, לא במחשב.

<אפי רוזן: כדי שלא תהיה תורה שבעל-פה בכל מחוז – אני מודה, כל מחוז ניהל את זה איך שהוא רצה – לפני ארבעה חודשים עשינו יישור קו בבחינה המעשית, ואתם שלחתם לי תודה לפני שבוע על ביטול החלטה של מחוז צפון.

<אפי רוזן: הדברים כבר לא עוברים לידינו.

<אפי רוזן: נכון, צריך לתקן, והמכרז הזה יאפשר שקיפות, מקצוענות ומקצועיות, וימנע שוק שחור ולא יהיה שוק לבן, ואנחנו ניקח אחריות, כי זאת האחריות שלנו.

<אפי רוזן: אגב, אנחנו שער הכניסה לנהגים במדינת ישראל.

<אפי רוזן: יש לי שלושה ילדים, אני אחראי פה כמו כל אחד מהם, שמי שיהיה נהג, יהיה נהג זהיר.

<אפי רוזן: והרישיון המודרג, חובת הליווי ודברים נוספים ששר התחבורה הנהיג, אני חושב שיש בהם כדי לחזק את זה.

<אפי רוזן: גברתי, אנחנו מנסים לרתום אלינו את כל ארגוני המורים.

<אפי רוזן: כפי שאת יודעת, אני עובד מדינה, אני לא יושב-ראש ועד ואינני עסוק בארגון, וטוב היה – בשולחן הזה אני אומר, כי זה מוקלט ונרשם – אילו כולם היו כמוני, רוצים שהכול יהיה לטובת התלמיד ולטובת הבטיחות בדרכים, יכולנו לרוץ קדימה.

<אפי רוזן: דווקא המחלוקות הפנימיות בין אנשים שמייצגים יותר את עצמם, לעתים לא מאפשרות לי להוביל רפורמות שאני רוצה, וכל אחד שיושב פה מהצד השני יודע היטב על מה אני מדבר.

<אפי רוזן: והבחינה המעשית תהיה state of art, מהפכה במדינת ישראל, ובקצה שלה גם לא יחכו חודשיים, כי לא מטריד אותי תלמיד שמחכה חודשיים, אותי מטריד רק אם הוא יהיה מוכן או לא, אותי גם מטריד שאם הוא מחכה חודשיים, אדוני המורה לנהיגה מסביר לו שכדאי שייקח שבעה שיעורים, ולילד הזה יש הורים, שהם בדרך-כלל משלמים, ואז גם הם אומרים שהשירות הציבורי רע וגם הם אומרים שאני מתחמן וגם בזה צריך לטפל.

<אפי רוזן: כסף זה לא מילה גסה וחשוב שהוא לא ייצא סתם.

<עירית זינגר: גברתי, ברשותך, פתאום אנחנו מנהלים דו-שיח בינינו.

<עירית זינגר: אנחנו פה כדי שיהיה יותר טוב.

<עירית זינגר: כמו שיש אלה שחושבים גם אחרת גם אצלנו יש ויש, וזה הגיוני וקשה לי להתמודד עם זה כמו שלאדוני קשה להתמודד בתחום שלו.

<עירית זינגר: דבר אחד יכול לפתור כאן הרבה מהבעיות, אם היינו יושבים לא רק באולם הזה, אלא גם באולמות אחרים, כמה בניינים על יד, ולא דרך תכתובות, אלא פנים מול פנים, כשהמטרה היא לעשות את זה יותר טוב, לדעתי זה היה נראה אחרת.

קארין אלהרר: אפשר להציע לכם אחרי הדיון לשבת לשתות קפה ולהסדיר את העניין הזה?

<אפי רוזן: גברתי מסיקה ממערכת היחסים בינינו שאנחנו לא בהידברות, הרי את רואה שאנחנו מדברים - - -

קארין אלהרר: אתם מדברים ביניכם בוועדה, וזה משמח אותי - - -

<אפי רוזן: לא רק.

קארין אלהרר: יש מצב נתון.

קארין אלהרר: במצב הנתון עוד אין את התהליך המושלם, במצב הנתון יש כרגע מחסור, במצב הנתון אתם רוצים לעשות עבודתכם נאמנה והמשרד רוצה לפעול על-פי תוכנית עבודה.

קארין אלהרר: תוכנית העבודה, בין אם נאהב את זה ובין אם לאו, כנראה לא תצא לפועל מחר בבוקר.

קארין אלהרר: אתם בינתיים רוצים להיות פיקס כלפי הלקוחות.

<עירית זינגר: ביחד.

קארין אלהרר: זה מובן.

קארין אלהרר: אתם לא צריכים את סיועה של הוועדה כדי לשבת ולדבר.

קארין אלהרר: מה המניעה?

קארין אלהרר: אני רוצה להבין איפה המניעה.

<עירית זינגר: אני לא יודעת.

<עירית זינגר: אני תומכת מאוד בכל נושא ההפרטה, והלוואי ויהיה יותר טוב - - -

קארין אלהרר: אפי, אתם יכולים לקבוע פגישה ולעדכן את הוועדה מה היו תוצאותיה?

<אפי רוזן: אני אענה לגברתי ב-on record ואחרי זה אני אענה לה ב-off record.

<אפי רוזן: ב-on record אין אחד שלא מקבל מענה ולא מקבל תשובה.

<אפי רוזן: ראשית, צריך לזכור שמי שיושב פה לא מייצג את כל המורים – יש לנו 4,600 מורים, שלא תטעו – גם לא מייצג מחצית מהם, וגברתי, הלוא כל יום מחדש ארגון אחר שרוצה להידבר אתי.

<אפי רוזן: אמרתי שאני לא עובד מול ארגונים.

<אפי רוזן: יש לי 6,000 לקוחות מורים לנהיגה, אני לא מקיים דיונים עם ארגונים.

<עירית זינגר: אתה יכול לעבוד מול ההורים באופן ישיר?

<עירית זינגר: אתה לא יכול.

קארין אלהרר: אני מבקשת את התייחסותך לעניין הדיווחים הכוזבים ולעובדה שהדבר הזה עלה גם בביקורת פנימית של המשרד מ-2011.

קארין אלהרר: מה קרה מאז?

קארין אלהרר: האם קרה משהו ברמה המינהלית?

<אפי רוזן: לא.

<אפי רוזן: למה?

<אפי רוזן: אני לא יודע לענות לך למה זה לא קרה ב-2012, 2013, 2014 או 2015.

קארין אלהרר: היום אנחנו ב-2016.

קארין אלהרר: אתה מכיר את הטענות.

<אפי רוזן: אני מכיר את הטענות.

<אפי רוזן: אני חושב שלא נעשה טיפול בעניין.

קארין אלהרר: מה אתה מתכוון לעשות בעניין?

<אפי רוזן: ראיתי שזה ספציפית לגבי אנשים, וחלק מהדברים כבר לא רלוונטיים.

<אפי רוזן: גם השבתי לטיוטת המבקר שהסתכלנו לפחות על השנתיים-שלוש האחרונות מאז, שהיו פתאום דיווחים של ימי שישי בערב או שבתות בבוקר או דברים כאלה, ולא מצאנו.

<אפי רוזן: אני יודע להגיד דבר אחד, ואני חושב שאמרתי בהתחלה - - -

קארין אלהרר: מה זאת אומרת?

קארין אלהרר: המבקר כתב דברים שאין להם בסיס?

<אפי רוזן: לא, להפך.

<אפי רוזן: הדברים כפי שהמבקר ציין, כי צוינו שם חריגות שאנשים עובדים בשבת או בשישי בערב, שזה לא הגיוני, דברים כאלה שבדקנו בשלוש השנים האחרונות לא קרו.

<אפי רוזן: היום אנחנו מנטרים את זה, אנחנו עוקבים אחרי דוחות הבוחנים, יש לנו מנגנון שמטפל בעניין הזה ודנים כל הזמן גם בנורמות.

<אפי רוזן: לא מעט עולות הנורמות, למה מגיעות לו כך וכך נסיעות.

<אפי רוזן: אפשר להגיד שגם חלק מהאנשים שמרימים גבה נוכח חלק מהסדרי ההעסקה של הבוחנים, אלו הסדרים שאושרו על-ידי המשרד, ומשכך הם לא הופכים להיות - - -

קארין אלהרר: איך אתם עוקבים?

<אפי רוזן: יש בכל מחוז אמרכ"לית, יש אמרכ"לית שלי אצלי באגף.

קארין אלהרר: זה לא מדגמי, עוברים אחד-אחד.

<אפי רוזן: אחד-אחד.

<אפי רוזן: היום שיטת הדיווח העצמי נכנסה למדינה, כולל היכולת שלי לבקר אותה.

<אפי רוזן: בזמנו בוחן היה יכול לעבוד גם 16 שעות, שזה בניגוד לתקשי"ר, בניגוד לכול.

<אפי רוזן: יושב פה ידידי ברנרד, יושב-ראש ועד הבוחנים, והוא מאוד-מאוד כועס עלי שאנחנו מאוד-מאוד קשים בעניין של לא לחצות 13 שעות, אבל אנחנו מקפידים על זה.

<אפי רוזן: אגב, גם לא מצאתי שהיו בוחנים שפנו אלי בשביל לעשות דברים לא ראויים.

<אפי רוזן: אמרתי עוד לפני חנן שאני סבור שכאשר קרו את הדברים האלה, והעניין הזה עלה עוד לפני מבקר המדינה, אם העניין הזה עולה בדוח מבקר המשרד, ראוי היה שמישהו, או שילך למשטרה או שיעשה משהו פנימי.

<אפי רוזן: זה שזה לא נעשה, זה ליקוי.

<אפי רוזן: אני לא יודע להשיב על הליקוי שהיה.

<חנן אהרון: אני אומר שמדובר פה על דיווחי כזב.

<חנן אהרון: נכון שהמבקר, ואמרתי, עשה עבודה יסודית ובדק את זה - - -

<אפי רוזן: הוא אמר שהיו בודדים.

<חנן אהרון: רק שנייה, דוגמה אחת.

<דניאל אלמשט: מה לגבי מקרים שביום שישי עובד היה בבאר-שבע, תל-אביב וחיפה?

<אפי רוזן: לא הבנתי מה אתה שואל אותי?

<אפי רוזן: מה לא היה ברור בזה שאמרתי שאם זה דיווח והוא לא נכון, אז הוא פנימי?

<אפי רוזן: אני לא ניהלתי את המשרד.

<אפי רוזן: אתה מצפה שאני אגיש תלונה רטרואקטיבית על לפני שלוש שנים?

<אפי רוזן: אני חושב שגברתי הבינה מה אני אומר.

<חנן אהרון: אני רוצה לענות בדיוק על זה.

<דניאל אלמשט: דיווחים כוזבים – מה עשו אתם?

<דניאל אלמשט: לא עשיתם כלום?

קארין אלהרר: סליחה, אדוני.

קארין אלהרר: גם אם אתה לא ניהלת את המשרד, אתה היום עומד בראש.

קארין אלהרר: כל שר, כל מנכ"ל, יכול לבוא ולהגיד לי: לא הייתי שם.

קארין אלהרר: זה נכון, אבל היום אתה שם.

קארין אלהרר: האם אתה מכיר מקרה כזה?

קארין אלהרר: זו השאלה.

קארין אלהרר: דבר שני, מה אתה עושה עם זה?

<אפי רוזן: השבתי בצורה ברורה.

<אפי רוזן: אני חושב שעניתי.

<אפי רוזן: סרקנו את שלוש השנים האחרונות, אמרתי את זה, לא מצאנו דיווחי כזב.

<אפי רוזן: לא מצאנו דיווחים הזויים.

<אפי רוזן: זה לא שהייתי צריך מחר בבוקר לבוא ולהגיד: חבר'ה, עלינו על עוד דברים.

<אפי רוזן: דוח המבקר עלה על דברים.

<אפי רוזן: אגב, דוח המבקר לפני שהוא מפורסם הוא גם מתכתב אתנו בטיוטה.

<אפי רוזן: השיב המשרד על העניין הזה.

<אפי רוזן: אני אומר לך את עמדתי.

<אפי רוזן: אני לא יכול היום ללכת אחורה ל-2012.

קארין אלהרר: האם אתם עוקבים אחרי זה - -

<אפי רוזן: עניתי על זה כבר קודם.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: - - שבן-אדם מדווח שהוא היה בחיפה, בבאר-שבע - - -

<קריאה: תסביר מה זה דיווח כוזב, למה מתכוונים.

<חנן אהרון: יש פה הרבה מקרים של ימי שישי.

<חנן אהרון: מדברים פה שהם עבדו בליל שבת.

<חנן אהרון: הסברנו את זה אז.

<חנן אהרון: הבוחנים בימי שישי מקבלים 150% על כל שעת עבודה.

<חנן אהרון: זאת אומרת שאם הוא עבד שמונה שעות, בפעול הוא מקבל 12 שעות בכסף.

<חנן אהרון: כשהבוחנים עובדים שמונה שעות, הם מדווחים 12.

<חנן אהרון: הם כותבים 12.

<חנן אהרון: למה 12?

<חנן אהרון: כי עושים להם את החישוב של 150%.

<חנן אהרון: הוא לא כותב שמונה ונותנים לו במשכורת 150%, אלא הוא כותב 12 שעות, ועל 12 השעות האלה הוא מקבל שכר עבודה רגיל.

<חנן אהרון: אני אביא עוד דוגמה, וזה מה שהם בדקו באותן שנים.

<חנן אהרון: היתה מחלקה של סמנכ"ל תנועה, שברבות הימים הפך להיות מנכ"ל, שהוא אישר להם - - - - - -

<קריאה: - - -

<חנן אהרון: כשהוא רושם שמונה, וזה 150% בכסף, כדי שישלמו לו, הוא רשם 12, וככה משלמים.

<חנן אהרון: הוא מקבל לפי שעת עבודה רגילה, על ה-12.

קארין אלהרר: ממתי הדיווח הזה?

<חנן אהרון: זה כבר שנים.

קארין אלהרר: זה לא נראה לך בעייתי, הדיווח הזה?

<חנן אהרון: כך ביקשו מהם לדווח.

<חנן אהרון: סמנכ"ל תנועה דאז, שברבות הימים הפך להיות מנכ"ל, נתן להם אישור כדי שהם יצאו לעבוד.

<חנן אהרון: היתה בעיה בירושלים או במקומות אחרים, ואז הוא נתן להם הוראה והנחיה לצאת לעבוד ולתגבר במחוזות אחרים.

<חנן אהרון: לכן כשבוחן יוצא מבאר-שבע לעבוד בירושלים או מחיפה לעבוד בתל-אביב וכן הלאה, היו כאלה מבית שאן שבאו לעבוד בירושלים כי רצו לעבוד בימי שישי, הסמנכ"ל אמר להם: אני נותן לכם עוד שלוש שעות.

<אפי רוזן: גם את זה ביטלתי השנה.

<חנן אהרון: רגע.

<חנן אהרון: זה בתקופת הביקורת.

<חנן אהרון: אז יצא כאילו הוא עובד 15 שעות, זאת אומרת שבליל שבת, כשכולם מקדשים, הוא עוד עובד.

<חנן אהרון: זה לא נכון פיזית.

<חנן אהרון: זה לא היה נכון פיזית.

<חנן אהרון: הוא לא ביצע את זה כי הוא עבד עד 12 בלילה.

<חנן אהרון: הדיווח היה כזה.

<חנן אהרון: למה לא העמידו לדין, גברתי יושבת-ראש הוועדה?

<חנן אהרון: לא העמידו אותם לדין כי הם יודעים שהדיווחים האלה הם בהנחייתה של ההנהלה, של סמנכ"ל משאבי אנוש, לבוא ולהגיד את זה לפתחם של הבוחנים.

<חנן אהרון: אין בוחן שלא מוכן לבוא עכשיו ולעמוד לדין אם צריך.

<חנן אהרון: אני לא אגן עליו.

קארין אלהרר: זה חמור פי כמה אם זו ההנחיה של המשרד.

<צחי סעד: השיטה שהוצגה פה של רישום 12 שעות על ביצוע שמונה שעות בפועל, כשמקבלים דרך תוספת אחוזית זו לא דרך רישום נכונה, אבל לא זאת הנקודה.

<צחי סעד: יש מקרים נוספים שהועלו בדוח הזה, למשל בוחנים שדיווחו על עריכת 20 בחינות ויותר ביום עבודה.

<צחי סעד: למשל בין 30 ל-45 בחינות ביום, מספר שהוא כמובן בלתי אפשרי.

<צחי סעד: אני מניח שאפילו הסמנכ"ל לא אישר דבר כזה.

<צחי סעד: בוחנים שערכו 20 בחינות ויותר ברכב פרטי במשאיות ואוטובוסים בימי שישי, אף שעבדו חמש שעות בלבד.

<צחי סעד: זאת אומרת, לא מדובר פה על רישום מהסוג שצוין פה, וגם שני בוחנים שדיווחו ב-2013 על 53 מבחנים ביום שישי - -

קארין אלהרר: איזה הספק.

<צחי סעד: - - אני מניח שזה לא קשור לאחוזי התשלום ואפשר להמשיך ולפרט עוד מקרים.

<צחי סעד: 70 דיווחי עבודה בשבת, 41 דיווחים ב-2014 כאלה וב-2015 – 60 דיווחים.

<צחי סעד: אני לא בטוח שיש התיישנות על זה.

<צחי סעד: הייתי מציע למנהל האגף לעשות בדיקה, ואם אין התיישנות, לעשות מה שצריך לעשות.

<ברנרד גרוסמן: אפשר להתייחס לגבי הטסטים?

קארין אלהרר: כן.

<ברנרד גרוסמן: נושא הדיווחים של כמות הטסטים – בסוף היום אנחנו מקלידים את הטסטים שעשינו.

<ברנרד גרוסמן: מה לעשות, יש משרדים שאין בהם מחשבים, ולכן אנחנו מגיעים אחרי יומיים או שלושה לאיזה משרד שיש בו מחשב, ואז אנחנו מקלידים את כל הטסטים שנעשו במשך היומיים-שלושה אחרונים, ולכן זה נראה כמות טסטים רבה.

<ברנרד גרוסמן: בסך-הכול כולם עושים את כמות הטסטים שהם צריכים לעשות.

<ברנרד גרוסמן: אני לא יודע מאיפה הביאו דיווחים כאלה של 70 טסטים בשבתות - -

קארין אלהרר: לא, 50.

<ברנרד גרוסמן: - - חבל שלא פנו ולא בדקו איפה.

<דניאל אלמשט: העברנו רשימה שמית עם כל המקרים האלה למשרד התחבורה.

<קריאה: זה לא בא לידי הבוחנים לתגובה.

קארין אלהרר: משרד מבקר המדינה בודק מינהל תקין.

קארין אלהרר: הועברה טיוטה.

קארין אלהרר: נמצאו דברים שבעיני זה לא מינהל תקין.

קארין אלהרר: אם יש הסבר לדבר הזה, אני מניחה שהוא היה צריך להיות מועבר, אבל הוא לא הועבר, ומכיוון שלא הועבר הסבר כזה, זה נשאר בגדר חוסר מינהל תקין.

קארין אלהרר: המשרד לא נתן סוג כזה של הסבר, מכאן אני מסיקה שאין לו הסבר, ולכן הוא היה צריך לפעול בנושא.

קארין אלהרר: תגיד לי אתה מה - - -

<אפי רוזן: ראשית, אני לא השבתי כפי שהשיבו ידידי.

<אפי רוזן: מהפנים שלי אפשר להבין שאכן מדובר במינהל לא תקין, ואמרתי שנכון היה שיטופל על-ידי מנהלים.

<אפי רוזן: חבריי הנכבדים ניסו אולי להסביר מדוע לא טופל על-ידי מנהלים.

<אפי רוזן: גברתי, אני מתחייב לשוב אל המשרד ולבקש להכין לך התייחסות כתובה, שתסביר על-ידי מי שאחראי לכך או מי שאפילו הוביל לכך, מדוע לא נקט דבר בעניין הזה.

קארין אלהרר: תודה.

<צחי סעד: וגם לבחון את האפשרות במקרים הראויים היום, בחלוף הזמן, עדיין לנקוט באמצעים במקרים החמורים.

<אפי רוזן: מכיוון שאני אחראי, רשמתי לביצוע, לא לדיווח.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: לגבי תקן הבוחנים – חוזה ההעסקה שלהם מתחדש אוטומטית כל שנה להבנתי בלי לבדוק את הכשירות, כל זה אל מול הדרישה ההולכת וגדלה לרישיונות כשיורדת מצבת הבוחנים, השאלה אם אנחנו לא נשארים עם מעט מדי ופחות מומחים.

<קריאה: בסוף אוגוסט - - - מסיימים הסכם.

<אפי רוזן: למה אתה אומר את זה?

<אפי רוזן: הם גויסו עד לשנתיים.

<אפי רוזן: קיבלתי אישית כל אחד מהם במכרז, והמכרז שלהם הוא עד לשנתיים ימים.

קארין אלהרר: מה מצבת הבוחנים כרגע?

<אפי רוזן: אנחנו היום עומדים על 160 בוחנים.

<אפי רוזן: אפקטיבית זה 146, כי אמרתי שחלקים מהם עובדים ב-80% משרה.

<אפי רוזן: עוד פעם, אני לא סבור שכל הבעיה חונה רק במספר.

קארין אלהרר: אני מדברת על מספר פלוס כשירות.

<אפי רוזן: אני אסביר.

<אפי רוזן: הם כשירים, כי בוחן שמגיע לעבודה ואין לו בעיה רפואית שמגבילה אותו או שאני לא נתקל בזה שיש לו הרבה מאוד טעויות בבחינות, הוא כשיר.

<אפי רוזן: צריך להבין דבר אחד, זו תקופה מורכבת, זה מין מסדרון.

<אפי רוזן: מרגע שאתה יוצא בהודעה לעובדים שאו-טו-טו הם כבר לא עובדים שלך ועד לרגע שזה קורה, הדבר מאוד-מאוד משפיע על המוטיבציה בעשייה.

<אפי רוזן: כפי שציין חנן, בשנתיים שחלפו, הבוחנים נתנו שעות נוספות בקצב בלתי רגיל.

<אפי רוזן: העניין הזה, גברתי, ירד ואין לי טענה, כיוון שזה מה שנקרא "התנדבות".

<אפי רוזן: העבודה בימי שישי ושני הטסטים הנוספים בכל יום הם לא תחת הסכם, הם התנדבות, ובמספרים האלה ירדנו משמעותית.

<אפי רוזן: עדיין לטווח הביניים הזה, עד שייצא המכרז, אילו היו לנו עוד 30 בוחנים, המצב היה משתפר באופן דרמטי.

<אפי רוזן: אין מה לעשות, כל בוחן נותן 14 טסטים ביום ו-22 ימי עבודה אפקטיביים.

<אפי רוזן: 22 ימי עבודה כפול 30 בוחנים זו הדלתא של המספר שצריך.

<אפי רוזן: עניתי קודם שזה מה שצריך.

<אפי רוזן: להערכתי זה לא משהו ישים, ואנחנו צריכים לנהל עכשיו כלכלת משבר עד ינואר 2018, זה ברור לי לגמרי, וזאת אחריות כבדת משקל.

<אפי רוזן: אבל דווקא תחת זה אני מבטיח לך, אני אומר לך שזה נעשה בניקיון כפיים, כי במצוקה יש כל מיני שיטות.

<אפי רוזן: זה נעשה בניקיון כפיים, בבחינה אישית שלי.

<אפי רוזן: לא מחוז מחלק, זו בחינה אישית שלי, אני בודק גם את המחשב.

<אפי רוזן: אנחנו עושים פעמיים הרצה כדי לוודא שהמחשב לא שייך לארגון.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהעניין הזה הוא באמת סוגיה מטרידה ומדאיגה גם את המורים, גם את הנבחנים ואותנו, ויהיה לך את הפרק על זה, אבל מה עם זמני ההמתנה במשרדי הרישוי?

אוסאמה סעדי: לא שמעתי על זה.

אוסאמה סעדי: מה הם עושים?

<חנן אהרון: אמרתי שחסרים 70 עובדים.

<חנן אהרון: היו ואינם.

<חנן אהרון: מה עושים בעניין הזה?

<חנן אהרון: יש הפרטה?

<חנן אהרון: אין?

<חנן אהרון: גם את זה אולי נפריט, נוציא בחוץ.

<חנן אהרון: ..

אוסאמה סעדי: אולי צריך פה את משרד האוצר.

אוסאמה סעדי: אנשים הולכים, מחכים שעתיים ושלוש.

קארין אלהרר: הוועדה תפנה למשרד האוצר ונשמח לתגובה.

<אפי רוזן: זה נכון שאגף הרישוי לא היה הבן המועדף על הנהלת משרד התחבורה.

<אפי רוזן: אתם יודעים שהתשתיות עברו מהפכה – השמים הפתוחים, כל נושא הספנות, נושא הרכבת – ואגף הרישוי איכשהו, הגם שרק השנה שירת 8 מיליון אזרחים או שזה אותו אזרח נכנס פעמיים, 1.3 מיליון לקוחות באו לסניף.

<אפי רוזן: נדמה שהאזרחים באים כולם אלינו, שאין להם מה לעשות, ולמרות זאת פגעו ממש משמעותית באגף הרישוי בהיקפי התקינה שירדו.

<אפי רוזן: גברתי, נכון להיום בהיבט קבלת הקהל, יש לי בסך-הכול 110 עובדים מאילת ועד קריית שמונה שמשרתים בקבלת הקהל, מה שנקרא "החיילים של מחלקת החי"ר שלי".

<אפי רוזן: הייתי איש צבא עד לא מזמן, אז נוח לי עם המינוחים האלה.

<אפי רוזן: ובכל זאת אני חי במדינה שצריך לצמצם במגזר הציבורי, ואפשר לצמצם, ולכן לא תשמעי ממני שחסרים לי כאן 60 עובדים.

<אפי רוזן: אנחנו עושים מהפכה בתחום השירות ברישוי, שנשענת על שלוש רגליים: טכנולוגיה, תשתיות וכוח-אדם.

<אפי רוזן: מחד, המשרד מאוד מיושן, הוא שנים ארוכות לא הוציא פעולות לערוצים מקוונים.

<אפי רוזן: אנחנו בעידן טכנולוגי שכמעט לא עשינו בו שימוש.

<אפי רוזן: מצד שני, חוויית השירות אצל הלקוחות שלי היא גרועה מאוד, יש לי סניפים שחלקם לא ראויים לתת שירות לבני אדם.

<אפי רוזן: פעם כבר באת אלי, ואתה ממתין שעה וחצי, לפחות שב במקום נורמלי, שמכבד אותך.

אוסאמה סעדי: למשל, הסניף ברהט.

<אפי רוזן: זה בכלל סניפים שאי-אפשר לדבר עליהם, זה חלק - - -

<עירית זינגר: גם הסניף בנתניה, שהיא עיר גדולה.

<אפי רוזן: גם אני יכול לשחק במשחק: תעלו שם של סניף, ואני אגיד לכם, אבל זה לא העניין.

<עירית זינגר: זה כמעט כל שם.

<אפי רוזן: בסופו של דבר מיפינו את הסניפים, גברתי.

<אפי רוזן: יש לנו שמונה סניפים אדומים שיקבלו תוספת כוח-אדם.

<אפי רוזן: יודע חנן – אנחנו בהידברות עם חנן – הוא קצת קשה, אבל הוא יתרכך לקראת הפסח, זה חג שבדרך כלל דתיים מתרככים, אנחנו מחכים לזה – אנחנו נוסיף כוח-אדם.

<אפי רוזן: המנכ"לית מול האוצר הביאה את מה שצריך ותהיה תוספת כוח-אדם.

<אפי רוזן: הוצאנו הרבה מאוד פעולות לערוצים מקוונים, גברתי, למשל בקשה לתג נכה, שהיו עליה תלונות בלי סוף, הוצאנו אותה השנה לערוץ מקוון.

<אפי רוזן: הפלא ופלא, אפשר לקבל תשובה בתוך שבוע וזה אפילו עובד.

<אפי רוזן: הנהג המלווה – בזמנו כל נהג שסיים ליווי, היה צריך להיכנס לסניף.

<אפי רוזן: זה 110,000 ילדים שבאים אלי פעמיים.

<אפי רוזן: העברנו את זה לערוץ מקוון.

<אפי רוזן: לא יודעים המורים, אבל או-טו-טו גם הקלדת מורה ובית ספר, התלמיד יעשה מהבית, לא צריך לבוא אלי.

<אפי רוזן: אל תבואו לריבון במקום שאפשר לעשות את זה במקום אחר.

<אפי רוזן: פעולה נוספת שעשינו, למשל קיבלנו הרבה ברכות על הרישיומט, על המכשיר האוטומטי, ואני שבאתי ממקום מאוד טכנולוגי, אמרתי: חבר'ה, זה מין גולם קטן, כי מי שאין לו אשראי, לא יכול לעשות בו פעולה.

<אפי רוזן: ויודע, ידידי חבר הכנסת סעדי, אנחנו מדברים על זה שהמגזר החרדי, המגזר הערבי וסתם מגזר של אנשים כמו אימא שלי, שעברו את גיל 80, לא משתמשים באשראי, הם משתמשים במזומן, אז מה שעשינו עכשיו - - -

אוסאמה סעדי: לא רק זאת, צריך את כרטיס האשראי של בעל הרישיון.

אוסאמה סעדי: אתה לא יכול לשלם עבור אשתך.

<אפי רוזן: רק שלך.

<אפי רוזן: מה שקרה עד היום, גברתי, היית בא אלי לרישוי, ממתין שעה וחצי להנפיק את הדף הכחול וממתין עוד שעה בדואר כדי לשלם, אז העברנו חלק מהשירות לדואר.

<אפי רוזן: היום אתה יכול לבוא ישר לדואר, לשלם במזומן, וזה ידיר בערך חצי מיליון לקוחות.

<אפי רוזן: עוד מילה לגבי הוצאה לפועל.

<אפי רוזן: תדעו לכם שלפני ארבע שנים, אחת מהגבלות היסוד שהכניסה ההוצאה לפועל היא הגבלה על רישיון נהיגה, אבל ראינו את זה מתפרץ ב-2016, כי זו השנה הראשונה שעברו 10 שנים מהרישיון החדש.

<אפי רוזן: חצי מיליון אזרחים מגיעים אלי לסניפי הרישוי ופוקקים אותם, כי פתאום הם לא יכולים לחדש רישיון.

<אפי רוזן: בעניין הזה, ייאמר לזכות שר התחבורה, שקיבל החלטה לדעתי מהפכנית, וביטל את התקנה הזאת שמחייבת אנשים לעשות מבחנים.

<אפי רוזן: גברתי, מה שעשינו, שהוצאנו הרבה מאוד פעולות החוצה.

<אפי רוזן: מה שלא חייבים לבוא לריבון, אל תבוא לריבון.

<אפי רוזן: הריבון צריך שיהיה לו ערך יחסי, אחרת, אתה גם שוחק את המונח של השירות הציבורי.

<אפי רוזן: תשתיות – השקענו יותר מ-15 מיליון שקל בתשתיות.

<אפי רוזן: אני כבר מודיע שבסניף חולון מתחיל שיפוץ ביום ראשון, זה סניף הדגל.

<אפי רוזן: סניף נתניה עובר לסניף חדש.

<אפי רוזן: סניף קרסו, סניף מחוז ירושלים, עובר לבניין כדורי בשנה הבאה.

<אפי רוזן: סניף ירושלים, כלל, עולה קומה לבניין חדש לגמרי.

<אפי רוזן: סניף בני ברק עובר לסניף חדש.

<אפי רוזן: שמונת הסניפים שמיפינו אותם כסניפים פקוקים באנשים יקבלו תוספת כוח-אדם.

<אפי רוזן: גברתי, אני יודע, אני לא מניח, שאם בשנה הבאה שנינו ניוותר באותו מקום ואני אופיע בפניך, זה יהיה אחרת לגמרי.

קארין אלהרר: למה אתה חושב שלא?

<אפי רוזן: אני לא יודע לגבי.

<אפי רוזן: אני מקווה לגביך.

<אפי רוזן: לגבי אני לא יודע, כי זה כל-כך מייאש לפעמים.

קארין אלהרר: - - - לא בתפקיד הזה.

<אפי רוזן: - - - זה בגלל דבר אחד, בגלל עובדים מצוינים ובגלל עוד דבר אחד, זה החלטה של מנכ"לית המשרד לקחת את הרישוי.

<אפי רוזן: זה סקסי שנפתחת עוד חברת תעופה לישראל, אולי בסקנדינביאן איירליינס יטוסו עוד 100 אנשים השנה.

<אפי רוזן: המנכ"לית שלי הבינה שמי שחיל החלוץ שלה ונותן שירות ל-4 מיליון אזרחים 8 מיליון פעמים בשנה, בו צריך לטפל, ויש לנו משאבים אין-סוף כדי לתקן את זה, ואני מניח שאנחנו נתקן את זה.

קארין אלהרר: בבקשה, אדוני.

<משה גלעד: אני מורה לנהיגה, חבר הנהלת האיגוד של מורי הנהיגה בישראל.

<משה גלעד: אפי, קודם כול, אני שמח שאנחנו נפגשים, כי סוף-סוף אנחנו רואים אחד את השני.

<משה גלעד: לצערי התכתבנו במיילים - -

קארין אלהרר: תיפגשו גם לפגישה יותר משמעותית.

<משה גלעד: - - והתשובה היתה שאין צורך להיפגש, ואני חושב שיש צורך להיפגש.

קארין אלהרר: הוא כבר הסכים.

<אפי רוזן: אלמלא ביקשה גברתי יושבת-ראש הוועדה גם לא הייתי נפגש אתכם, אבל היא ביקשה, ואני בדרך כלל פקיד ממשלתי שמקיים מה שהוא מבטיח לכנסת.

<קריאה: התשובה לא - - -

<עירית זינגר: היא נשמעת מאוד לא טוב.

<אפי רוזן: אני יכול להסביר גם למה, אבל זה לא המקום.

<אפי רוזן: אם רוצים, אני אסביר, למרות שאני חושב שזה לא ראוי.

אוסאמה סעדי: אפי, לקראת פסח ביקשת ממנו - - -

<אפי רוזן: גברתי, נפגשתי עם כל מי שביקש ממני.

<אפי רוזן: אני חייב להגיד לך כדי שתביני מהיכן זה בא.

<אפי רוזן: זה בא מכאב עמוק.

<אפי רוזן: נפגשתי עם כל מי שרק פנה, עניתי לכל מייל שנכתב, עניתי לכל שיחה שרק הגיעה לי לטלפון, שהפך להיות טלפון של המורים, ומצאתי את עצמי שאני מצוטט שלא כהלכה, שאני יושב על ועדות היגוי ומנסה לקדם דברים, דקה אחרי זה בווטסאפ של מורים, שהולכים רכיל ופוגעים בתוכניות וביוזמות שלנו, שנועדו לקדם, כדי לזכות בבכורה.

<אפי רוזן: לכן אמרתי שאני לא מתמודד על שום תפקיד בשום ארגון.

<אפי רוזן: את יודעת, גברתי שבמדינה להוביל יוזמה זה די מורכב, כי יש בערך ארבעה אנשים באותו רגע שרוצים להחזיר אותך אחורה.

<אפי רוזן: חלק מהיכולת להוביל יוזמות היא דיסקרטיות ויכולת שאתה נדבר עם אנשים ואתה אומר שזה יישאר בינינו, כפי שגברתי אמרה "לא לפרוטוקול", כנראה זה לא יפריע לפרוטוקול.

<אפי רוזן: כאשר אני נפגש עמה ואומר "לא לפרוטוקול", אחרי דקה כל הארץ יודעת על זה, וזה פוגע לי בעבודה.

<אפי רוזן: אין לי דבר אישי נגדם, אני אוהב אותם ומחבב אותם, ובעיני לא רק התלמידים הם פונקציית המטרה שלי, הפרנסה של המורים היא פונקציית המטרה שלי, אני היחיד בשביתת הבוחנים שדיבר על המורים לנהיגה בתקשורת, אף אחד לא דיבר עליהם, אבל אנא מכם, אתם רוצים להידבר אתי, רוצים להיות חלק ממהפכה, תהיו דיסקרטיים, תהיו נאמנים למה שאתם אומרים ואל תלכו רכיל אחרי זה.

<עירית זינגר: גם אני יכולה להתנצל, אבל המטרה הסופית היא לקדם את העניינים.

<עירית זינגר: גם בינינו יש כל מיני אנשים, כמו שבין עובדי משרד התחבורה יש כל מיני אנשים.

<עירית זינגר: קשה מאוד להשתלט על הדברים האלה, אבל אם לא נעבוד ביחד, גם לא נגיע לשום מקום, זה לא יעזור.

קארין אלהרר: לקראת החגים הבאים עלינו לטובה, כולכם תשימו את המשקעים מאחור.

<אפי רוזן: הבטחתי.

קארין אלהרר: וגם אתם תשבו ותדברו.

קארין אלהרר: בסוף צריך שניים לטנגו.

<משה גלעד: ואנחנו אחד מהשניים.

קארין אלהרר: אתם אחד מהשניים.

קארין אלהרר: זה אומר שאם יש הסכמות לא להוציא דברים, כמה שזה קשה ומפתה, לא מוציאים דברים, זה לטובתכם והציבור.

קארין אלהרר: אני חייבת לסיים את הדיון - - -

<זהר בדארנה: רק מילה טובה על אפי, בתור נציג ציבור וממלא מקום ראש עיריית סח'נין, פנינו אליו לאחרונה להקמת סניף למשרד רישוי בסח'נין, הוא ישר הכניס אותו לפיילוט שלו, הוא ישר הכניס אותנו לפיילוט שלו.

<זהר בדארנה: רישיונות נהיגה בדואר זה היה במידי.

אוסאמה סעדי: עכשיו הכנסנו גם את עראבה.

<זהר בדארנה: - - - הקלדת טפסים, וגם הבטיח לנו בתוך פרק זמן של חודש ימים לקדם סניף של משרד הרישוי בסח'נין.

<זהר בדארנה: עלה והצלח, אדוני המכובד.

<אפי רוזן: תודה.

קארין אלהרר: על כל העוסקים במלאכה, תבוא הברכה.

קארין אלהרר: לא הספקנו רבע מהדוח הזה, הגענו רק לדברים מאוד מצומצמים, אבל אני בכל זאת שמחה שלמרות שזה היה בזמן קצר, קיימנו את הדיון הזה.

קארין אלהרר: הצעתי לפני ואחרי הכול היא הידברות בין הצדדים.

קארין אלהרר: להבנתי המחלוקות ניתנות לגישור.

קארין אלהרר: הפער הוא לא גדול מאוד והאינטרס משותף.

קארין אלהרר: אני מבקשת עדכון בתוך שבועיים מה עלה מפגישתכם.

קארין אלהרר: אפי, אני מבקשת את הבדיקה שהתחייבת אליה לעניין הדיווחים.

קארין אלהרר: זה נשמע לי בעיה.

קארין אלהרר: לגבי כמות הבוחנים – הוועדה תפנה למשרד האוצר לקבל הבהרה.

קארין אלהרר: אני אשמח שתעביר לי מתי הועברה הדרישה, מתי התקבלה התשובה, כדי שהמכתב יהיה יותר מפורט.

קארין אלהרר: מי שמעניין אותי באמת זה האזרח, לא מעניין אותי כל היתר, כל השאר מבחינתי זה תירוצים.

קארין אלהרר: תטפלו ביחד כדי שלאזרח יהיה יותר טוב.

קארין אלהרר: לגבי הליקויים האחרים שעלו בדוח מבקר המדינה – אנחנו נקיים דיון המשך.

קארין אלהרר: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.