ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 149, 2016-11-10 11:00

אברהם נגוסה: שלום לכולם, לחבר הכנסת מוטי יוגב, ליושב ראש המועצה אבי רואה, למנהלת הוועדה דנה גורדון ולצוות המשרד, לציפי ורפי ואורי, נציגי משרד הקליטה וכולם.

אברהם נגוסה: באנו לפה היום לקיים את הדיון של ועדת העלייה והקליטה והסיור שעשינו.

אברהם נגוסה: אנחנו חגגנו ביום שלישי את יום העלייה, זאת פעם ראשונה מאז קום המדינה.

אברהם נגוסה: החשיבות של לזכור ולהפוך את היום הזה ללימוד על תרומתה של העלייה למדינת ישראל, ראינו בזה חשיבות רבה, להתחבר לשורשים שלנו ולמסורת שלנו, כמו שעד עכשיו ראינו ושמענו, שכאן המקום הראשון שבני ישראל עברו את נהר הירדן והגיעו לפה - - - לפני כמה חודשים, כשהייתי פה בסיור עם ראש המועצה, סיירנו גם ביישוב עלי ועפרה ופה ולמדנו את ההסבר, המדריכה, שהייתה ממש יוצאת מן הכלל, אני אמרתי שבעזרת ה' אם הצעת החוק, שאני ועוד חבריי חברי הכנסת, שהגשנו, תעבור ותהפוך לחוק במדינת ישראל אז השנה הראשונה לחקיקה נעשה פה במקום, במקום שבני ישראל, אבותינו, נחתו במרכז הקליטה הראשון.

אברהם נגוסה: באותו יום כולנו יודעים, לפי המסורת, זה היה ב-י' בניסן, אבל אנחנו בממשלה ובכנסת ציינו את היום הזה ב-ז' בחשוון מכיוון שב-י' בניסן הכנסת בפגרה ובתי הספר בחופש אז אנחנו לא נגשים את המטרה ולכן הפכנו את זה ל-ז' בחשוון.

אברהם נגוסה: זה מתחבר לעולה הראשון, 'לך לך', אברהם אבינו.

אברהם נגוסה: אחרי שבני ישראל, עם ישראל הוגדר כעם בהר סיני.

אברהם נגוסה: זו המטרה שבאנו לפה.

אברהם נגוסה: יום העלייה, זה מאוד חשוב שחגגנו אותו בכנסת בוועדת העלייה והקליטה, עם יושב ראש הכנסת ושרת הקליטה, עם יושב ראש הסוכנות היהודית וחברי הכנסת והארגונים שפועלים בתחום עלייה וקליטה ובמליאת הכנסת, זה מאוד מאוד חשוב כי מדינת ישראל הוקמה והתפתחה והתחזקה על ידי העולים, על ידי העלייה, מיליוני עולים הגיעו לישראל.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל הופכת את העולים למנהיגי המדינה.

אברהם נגוסה: אנחנו רואים היום, יש לנו שר ביטחון שהיה עולה חדש, שרת הקליטה שהייתה עולה חדשה, יושב ראש הסוכנות היהודית, יושב ראש הכנסת, השר להגנת הסביבה השר אלקין, ואני, שגדלתי באתיופיה כרועה צאן, הגעתי בגיל 27 והיום הפכתי להיות אחד המחוקקים של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: זו ההיסטוריה והתמצית של הציונות ומדינת ישראל ולכן אנחנו צריכים לחגוג כל שנה וללמד את זה לדור הבא, כי זה השורש שלנו, זו המסורת שלנו, זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אני חושב שלא משנה מה אונסק"ו יגידו בתיאטרון האבסורד, מה שיחליטו, אי אפשר להכחיש את העובדות האלה, אי אפשר, הפתרון או המענה, התשובה שאנחנו נותנים להם זה לחזק את העלייה, לבנות את הארץ, לבנות את כל חלקי הארץ ואנחנו נתחזק כעם של קדושה מהשורשים שלו, שיש לו היסטוריה, יש לו שורשים וכך אנחנו נחזק את זה.

אברהם נגוסה: פה ראש המועצה וגם האנשים מעפרה וגם נציגי עלי נמצאים, אנחנו מאוד שמחים שקיבלתם אותנו ואירחתם אותנו ותודה רבה לכם.

<אבי רואה: צהריים טובים וברוכים הבאים מוועדת העלייה והקליטה של הכנסת, ד"ר אברהם נגוסה, חברנו חבר הכנסת תושב בנימין מוטי יוגב.

<אבי רואה: כפי שאמר אברהם, הנושא של הקליטה הוא אחד מהמשימות של ההתיישבות, של קליטת העלייה.

<אבי רואה: אני חושב שההתיישבות הוכיחה את זה לא מעט בשנים האחרונות.

<אבי רואה: כמו שאמר, גם בהזדמנות, אברהם בדרך שאחת הקליטות הטובות זה בהתיישבות ביו"ש במסגרת היישובים הקהילתיים.

<אבי רואה: אגב, גם אני עליתי, אבל לפני 60 שנה, הייתי בן שנתיים.

<אבי רואה: לא נולדתי פה, אבל בסדר, גדלתי פה.

<אבי רואה: וכמו שאמר חבר הכנסת אברהם נגוסה, באמת זו מהות הציונות של קליטת העלייה אחרי הקמת המדינה, עם מאות האלפים שזרמו פה למדינה וממשיכים לזרום במשך כל ה-68 שנים של המדינה.

<אבי רואה: מה שחשוב לנו, כאלה שדוחפים את ההתיישבות, מחזקים את האחיזה של עם ישראל בחבל הארץ הזה, זה גם לחבר את הכלים הנוספים כדי שעם ישראל, כמו שנאמר שם בסרט, עם ישראל שבנוי מ-12 שבטים, ובסוף היה עם אחד.

<אבי רואה: אז יש כאלה מטוניס, אני עליתי מטוניס, מארצות אירופה, וגם היום עולים, מצפון אמריקה.

<אבי רואה: אני גר ביישוב שכמעט למעלה מ-35% בו הם עולים חדשים, בעיקר צרפתים, אבל יש גם ממקסיקו, ארגנטינה, צפון אמריקה.

<אבי רואה: בקיצור עם ישראל חי וקיים וזו ההתהוות של עם ישראל ובעזרת ה' נמשיך גם לסייע בקליטה ולקלוט היכן שאפשר.

<אבי רואה: רק שאתם צריכים לדאוג שיפשירו פה את ההקפאה שנוכל לבנות מבנים שיוכלו לקלוט עוד עולים חדשים.

<אבי רואה: אז תודה רבה, ושניפגש פה בשנה הבאה עוד פעם, כדי לציון יום הקליטה והעלייה של עם ישראל לכאן.

<אבי רואה: יושב פה עידו מאושר, יושב ראש הוועד המקומי של עלי, שהוא גם אחד היישובים שיש בו אחוז ניכר של קליטה וגם בעפרה, גם בכפר אדומים בזמנו התחילו, בהתחלה בבנימין, ושבעזרת ה' נמשיך עם העשייה החיובית, הערכית, השורשית, החשובה הזאת של לעזור ליהודים - - - אז תודה רבה.

<ליליאן זיטמן: אני אתחיל מהסוף.

<ליליאן זיטמן: אני גם רוצה להגיד שאני עדה לסיור של חבר הכנסת נגוסה כאן וכשהוא אמר - - - אני מאוד מעריכה את התמיכה ותודה גם לדקלה מלשכת ראש המועצה, לדנה גורדון, לאבי, לחבר הכנסת מוטי יוגב, לכולכם באתם והייתם חלק מאיתנו.

<ליליאן זיטמן: ואני רוצה תודה מיוחדת ל - - - שתמיד ידעה לחבר את כל האנשים למקום, לארץ הזאת ולאדמה הזאת - - - (בישיבת הסיכום)

<אבי רואה: עוד כמה דקות נתחיל עם הדיון, נשמע את נציגי היישובים, עידו, ריקי מעפרה ואחרים, יש פה גם עולים, נשמע גם אותם קצת ואחר כך אנחנו נתייחס גם לאירוע וגם לתכניות העתיד.

אברהם נגוסה: אז אנחנו מתחילים את הדיון בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: נמצאים איתנו חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הוועדה, וגם מנהלת הוועדה, דנה גורדון שושני, וציפי גלעדי, ראש תחום פרלמנטרי בוועדה, יגאל אמיתי, דובר הוועדה, ואורי פרדניק, הדובר שלי ורפי מהפרוטוקול.

אברהם נגוסה: גם נציגי משרד הקליטה נמצאים פה, שפרה קירשנבאום, מנהלת מחוז הדרום וירושלים, וקטיה טוב, מנהלת מרחב ירושלים ויהודה.

אברהם נגוסה: כמובן גם, כמו שראש המועצה אמר, נציגים מהמועצה, נציגי עלי ועפרה, נמצאים פה וגם נציגי העולים.

אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים את הדיון.

אברהם נגוסה: אני אמרתי קודם למה אנחנו נמצאים במועצת בנימין, גם קיימנו דיון בגוש עציון.

אברהם נגוסה: אנחנו ראינו מהניסיון שביהודה ושומרון הקליטה מאוד מאוד מוצלחת וגם איכותית, במערכת החינוך, הציבור מאוד מחבק את העולים ולכן חשוב מאוד לבוא לשטח וגם לקיים את הדיון היום, כשאנחנו פוקדים את יום העלייה, כדי לשמוע את העוסקים במלאכה, בקליטת העלייה, וגם לשמוע מהעולים החדשים בעצמם ואז אני וחבריי, חבר הכנסת מוטי יוגב, וגם הח"כים שמסיבות אישיות לא יכלו להיות היום, יקראו את הפרוטוקול ואנחנו נפעל כמה שאפשר לעזור למועצה בשטח, שאתם עושים את המלאכה.

אברהם נגוסה: גם משרד הקליטה נמצאים פה, לכן אנחנו נשמח לשמוע יותר.

אברהם נגוסה: אנחנו באנו לשמוע מכם.

אברהם נגוסה: בשלב הזה, האם אתה רוצה לדבר, חבר הכנסת יוגב?

מרדכי יוגב: בסוף.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמע מנציגי המועצות.

<אבי רואה: נשמע מהיישובים, עלי ואחר כך עפרה.

אברהם נגוסה: את נשמע את יושב ראש ועד עלי, בבקשה.

<עידו מאושר: הדבר הראשון שאנחנו צריכים להיערך אליו זה לקליטה מארצות הברית.

<עידו מאושר: אני לא יודע מה יקרה, אבל אני מקווה שאנחנו ערוכים לדבר הזה.

<עידו מאושר: בדיוק היום בבוקר דיברנו על הנושא הזה.

<עידו מאושר: אני רוצה לפתוח לפני שנדבר על הנושא עצמו, בתודה, תודה גדולה על הזכות שניתנת לנו להיות שותפים, על העזרה שניתנת לנו להיות שותפים בבניין עם ישראל בארצו, אחרי אלפיים שנה שהיינו בגלות בסוף רוב רובו של העם הוא עולה בצורה כזו או אחרת, אם לא הוא, אביו, ואם לא הוא, הסבא, כמעט כולם עלו לפה לארץ וזו משימה לאומית שאנחנו גאים, אני מדבר מצד היישוב עלי, גאים ושמחים להיות חלק ממנה.

<עידו מאושר: רומא לא נבנתה ביום אחד וגם תהליך של קליטה הוא תהליך הדרגתי והיו כל מיני פערים שזוהו בשנים קודמות שניתנו להם מענה ואנחנו רואים את התוצאות שלהם בימים האלה.

<עידו מאושר: לדוגמה רינה, שאחראית על השיבוץ של משפחות לעבודה, לחיבור שלהם, הדברים האלה נותנים את התוצאות.

<עידו מאושר: אני יכול לספר על מקרה אישי קטן, באחד ימי שישי הגעתי לאחד הבתים בעלי וישבתי שם עם זוג שבכו בדמעות שליש על הצרות ועל הקשיים ועל פה ועל שם.

<עידו מאושר: וברוך ה', אחרי שלושה שבועות, נמצאה עבודה לאותה אישה ומאז 'הכול עשר' ו'אין כמו', 'זה מדהים' וכו'.

<עידו מאושר: מה שהחזיק אותם, אגב, זה הילדים.

<עידו מאושר: הילדים אמרו להם 'אנחנו לא מוכנים ללכת לגור בשום מקום אחר'.

<עידו מאושר: אנחנו מתמודדים פה בהתיישבות, אבי ציין את זה, עם קשיים מאוד מאוד מאוד גדולים, גם מבית וגם מחוץ, בפיתוח וצמיחה.

<עידו מאושר: אני אתן דוגמה, ארבעה בתי ספר יש בעלי, כולם במבנים יבילים.

<עידו מאושר: זה לא שאין כסף, יש, אבל תב"ע, יש בעיה.

<עידו מאושר: הדבר הזה מקשה מאוד בנושא הקליטה, למה?

<עידו מאושר: כי בבית ספר רגיל היה כיתות ספח והיו התנאים והיה את המקום.

<עידו מאושר: זה נכון גם למוסדות חינוך, אבל זה נכון גם לבנייה.

<עידו מאושר: בסופו של דבר יש לי איקס יחידות דיור ביישוב.

<עידו מאושר: ההתמודדות עליהן היא גדולה, יש גם בנים שממשיכים, שמתחתנים, שרוצים לגור וכו'.

<עידו מאושר: כשאני רוצה לקלוט עולים, זה אני אומר לתושבים אחרים, אתם לא באים, אתם נשארים בחוץ, 'אבל רגע, יש קרוון ריק, יש אשקובית ריקה, יש בית ריק', 'לא לא לא, זה מיועד לעולים', זה מיועד לעולים.

<עידו מאושר: אני אומר, אם היינו יכולים לבוא ולעשות במתכונת שהייתה פעם מרכזי קליטה, אבל קהילתיים, לא ששם את כולם באיזה שהוא מקום, אלא מפזר, יש לזה כל מיני מודלים שיכולים להיות, בסוף הקליטה הקהילתית היא מאוד מאוד מוצלחת, כי זה לא רק הצוות שאנחנו עובדים, ששרה מלמעלה מהמועצה, אלא זה כל התושבים עצמם.

<עידו מאושר: סיפרתי לך את זה כשהיינו בעלי, להיות באותו ערב שמגיע האוטובוס לעלי ועומדים התושבים עם דגלים וכשהם יורדים הרב מברך בשם מלכות וכל הקהילה מלווה אותם בריקודים עד הבית שלהם, שכבר יש בו חלב ולחם וגבינה ליום שלמחרת, זה אירוע שקשה לשכוח אותו, גם לתושבים, ודאי וּודאי לעולים.

<עידו מאושר: אם היינו יכולים להגדיל את ההיצע, את היכולת של הקליטה, זה היה לנו הרבה יותר קל.

<עידו מאושר: היום אחד השיקולים בקליטה זה איזה גודל משפחה, כמה יש, איך, כדי לדעת מה לתת ומה לא, כי ההיצע הוא מוגבל.

<עידו מאושר: וגם כשאתה שומר יש המון לחצים מבית, מי שאומר 'אני רוצה את הבית הזה, אני רוצה להיכנס לגור בו', זה דבר אחד.

<עידו מאושר: אני חושב שאם נצליח להתגבר על הבעיה הזו נוכל גם להגדיל את כמות הקליטה והעלייה.

אברהם נגוסה: הבעיה היא יותר בעניין המבנה, הבתים?

<אבי רואה: המבנים, נכון.

<אבי רואה: זה אמרתי לכם בדרך, בעיקר זה מגורים, חסר לנו מאוד, גם בעקבות ההקפאה, גם בעקבות דברים אחרים, ואני חושב, כמו שאומר עידו, אם יהיה איזה שהוא מודל לבניית בתים, הם לא צריכים להיות יותר מדי גדולים, אבל בתים, אם זה באמצעות עמידר או אם זה באמצעות גוף אחר, ביישובים עצמם, שהם יהיו מיועדים, כלומר יהיה הסכם שהבתים האלה מיועדים לקליטת עולים, אני חושב שזה יפתור חלק גדול מאוד וגם ימנע לחצים, כמו שהוא אמר, של בנים ממשיכים או משפחות מתוך היישוב שרוצים שגם הילדים שלהם ייכנסו לקרוואן וכן הלאה.

<אבי רואה: כדי לא לגרום להתנגשות, הוא אומר, הנה, הממשלה באה והיא מוסיפה מבנים לטובת העולים, כי אין ספק, כמו שאמרת, שקליטה קהילתית היא הקליטה הטובה ביותר.

<אבי רואה: אנחנו גם מסייעים, כמו שאמר עידו, יש לנו את שרה שמרכזת את כל נושא הקליטה ובכל יישוב יש את האדם שלו שמרכז את זה.

<אבי רואה: אין ספק שההתערות של העולים היא מהירה, טובה ומחזקת.

<אבי רואה: אז צריך לחשוב על זה.

<קרולין לסרי: אני קרולין, מרכזת עולים, גרה ביישוב עלי, אני עובדת ביישוב.

<קרולין לסרי: אני פרויקטורית מטעם משרד הקליטה ואני עובדת ביישוב עלי.

<קרולין לסרי: אני אחראית על העולים מהרגע שהם מחליטים לעלות לארץ כשהם עוד בצרפת, אני בקשר איתם כשהם בחוץ לארץ, טלפונית, מיילים, לפעמים אני גם נוסעת ומצטרפת כדי לפגוש אותם ולהכיר אותם.

<קרולין לסרי: מהרגע שהם מחליטים שהם רוצים לעלות ליישוב אני אחראית על הקליטה שלהם, אם זה למצוא להם דיור, אם זה לרשום אותם לגנים, לבתי ספר, למצוא להם אולפן שמתאים לרמה שלהם, לעשות את כל התיווך הזה ביניהם לבין כל הגורמים שיש פה ואני אחראית ללוות אותם כשהם מגיעים לפה בפועל.

<קרולין לסרי: אני מלווה אותם בכל התהליך הבירוקרטי של קופות חולים, בנק, כל מה שצריך עוד בהתחלה ואין להם מושג והם לא מסתדרים וגם ללוות אותם ולהיות קשובה לקשיים ולצרכים שלהם, שיש להם במהלך כל השנה עד שנתיים הראשונות.

<קרולין לסרי: אני בקשר עם כל הגורמים ביישוב, אם זה הנוער ואם זה החינוך ואנחנו מקיימים מדי פעם ישיבות כדי לראות איפה הם לומדים, מה הצרכים ומה הקשיים.

<קרולין לסרי: למשל יש לנו רכזת נוער ביישוב, אנחנו לפני כמה שנים ראינו שיש מורכבות וקושי עם הנוער שמגיע מחוץ לארץ, מגיע ליישוב ולא כל כך מוצא את עצמו ולא מצליח להיקלט ולקבל מענה.

<קרולין לסרי: הוא בעצם במשבר זהות, הוא בתהליך התבגרות וכל ההתחברות עם החברה הישראלית הרבה יותר קשה לו.

<קרולין לסרי: ניסינו לחשוב מה אפשר לעשות ובאמת בזכות תקציבים של משרד הקליטה והעזרה של המועצה הצלחנו לבנות תכניות לקליטה ושילוב של הנוער.

<קרולין לסרי: ואנחנו לאט לאט רואים ומנסים כל הזמן לשפר ולראות איך אפשר לשדרג את זה כדי לאפשר להם זמן של התאקלמות שמחזק אצלם את הזהות ואת הביטחון העצמי שלהם ולתת להם כוח להשתלב ולהיות חלק מהנוער וביישוב בכלל.

<קרולין לסרי: אנחנו עובדים על זה קשה, אנחנו כל הזמן מנסים לשדרג ואנחנו רואים הצלחות.

<קרולין לסרי: אנחנו מצליחים לראות נוער עולה שאחרי כמה שנים כן מצליח להשתלב ולקחת חלק בסוף וזה מקסים לראות את זה.

<קרולין לסרי: עוד נושא שבעיניי הוא חשוב זה עניין האולפן.

<קרולין לסרי: יש את עניין האולפן למבוגרים שהרבה עולים מגיעים עם ידע מאוד בסיסי של לקרוא מסידורי תפילה ומדברים כאלה, אבל הם לא יודעים לדבר את השפה ולא יודעים להסתדר ביום יום.

<קרולין לסרי: הם לומדים באולפן באריאל, יש להם אולפן מצוין עם מורות ממש טובות, אנחנו גם בקשר טוב עם המנהלת של האולפן, היא כל הזמן מנסה לשדרג ולהתאים את זה כמה שיותר, אבל אנחנו כן שמים לב שיש מורכבות שהאולפן לא עונה באמת לצרכים שהם צריכים, כי האולפן הוא בערך תקופה של חמישה חודשים והם לומדים את כל השפה העברית מבחינת לשון, פעלים ודברים ספרותיים ופחות איך להסתדר ביום יום ויוצא שבסוף עולה, אחרי חמישה חודשים שהוא היה באולפן, הוא יוצא לחיים האמיתיים ואין לו את השפה ואין לו את הכלים להסתדר.

<קרולין לסרי: אנחנו רואים שאצלנו, עם העולים שלנו, הם ממש צמאים לקבל אולפן שהוא אולפן מעשי לחיי היום יום, איך לקיים שיחה, אז מתקציבים שאנחנו מקבלים אנחנו מקיימים קבוצות שיח.

<קרולין לסרי: זה טוב, אבל זה לא מספיק, זה יוצא פעם בשבוע או כמה שעות וזה לא מספיק נותן להם את הביטחון ואת האפשרות לשכלל את השפה שלהם.

<קרולין לסרי: אנחנו ממש צריכים לתת על זה את הדעת כי אנחנו רואים שברגע שיש עולה שכן שחרר והצליח להתקדם בשפה העברית, הוא מצליח להתאקלם בסופו של דבר ולמצוא עבודה ולהיות חלק מהשוק.

<קרולין לסרי: אז עניין האולפן הוא משהו מאוד מאוד חשוב.

<שפרה קירשנבאום: אני שפרה קירשנבאום, מנהלת מחוז הדרום.

אברהם נגוסה: ממשרד הקליטה.

<שפרה קירשנבאום: משרד העלייה והקליטה.

<שפרה קירשנבאום: והדגש על העלייה הוא משמעותי פה, כי משרד הקליטה כבר לא מעט שנים מתקצב יישובים בפרויקט שנקרא עידוד עלייה והמהות היא ליווי של העולים טרום עלייה באמצעות מלווים פרויקטורים מתוך הבנה שהמשאב הזה של אדם שמלווה ומתייחס נקודתית לכל עולה ועולה מקבוצת העולים זאת הקליטה המיטבית.

<שפרה קירשנבאום: אז קרולין היא חלק מאותו פרויקט של עידוד עלייה שמשרד הקליטה מממן את המשרה שלה והתכניות שהיא הזכירה הן תכניות, שחלקן או רובן בשיתוף של משרד הקליטה, מתקציבי המשרד.

<שפרה קירשנבאום: הנושא של עברית, חבר הכנסת נגוסה, אני חושבת שאתה שמעת את זה בכל ואריאציה אפשרית על הנושא של השפה, שמעת את זה מצרפתים באשדוד, מהארגונים, מעמותות, הנושא של רכישת השפה העברית הוא אחד הדברים שמעכבים את הקליטה המיטבית וכנראה שיטות ההוראה לא מתאימות לעכשיו וזה משהו שתמיד עולה בכל ועדה כמעט, אני חושבת, בכל ביקור שלך, בכל מקום שהיינו, עלה הנושא של השפה העברית.

<אבי רואה: האולפנים שייכים למשרד החינוך?

<שפרה קירשנבאום: למשרד החינוך.

<שפרה קירשנבאום: אני מזמינה את המועצה, לקראת סוף יתפרסם קול קורא שוב, של משרד הקליטה, לעידוד עלייה, כאשר שם מדובר על עידוד עלייה ליישוב, מלווה, תכניות.

<שפרה קירשנבאום: אנחנו בקשר מעולה עם העובדים של הקליטה פה, עם שרה, ממש בקשר מצוין וכל הנושא של הנוער שעלה כאן הועלה בפנינו מספר פעמים, היינו חלק מוועדות ההיגוי, הצענו משאבים ולא תמיד המשאבים יכלו להיספג כאן כי היה קושי, והיום אין את הקושי הזה כי נעשתה עבודה מאוד טובה.

<שפרה קירשנבאום: הייתה פה קצת עצירה מהעלייה מצרפת והעלייה המרבית שאנחנו רואים, לפי הנתונים שלנו, הייתה מארצות הברית השנה.

<אבי רואה: בכל הארץ?

<שפרה קירשנבאום: לא, אצלכם במועצה.

אברהם נגוסה: אולי גם המשרד מתכלל בעניין עלייה וקליטה, זה לא ישר, כי - - - הבעיה של הדיור לעולים.

<שפרה קירשנבאום: אני אגיד לך מה.

<שפרה קירשנבאום: המשפט המיידי הוא משרד הקליטה לא עוסק בבנייה ונושא הדיור הוא לא על משרד הקליטה, אבל כולנו יודעים שמשרד הקליטה כן עוסק בנושא של הוסטלים לקשישים ומקבצי דיור לקשישים.

<שפרה קירשנבאום: זה התחום היחיד שמשרד הקליטה עוסק בו.

<שפרה קירשנבאום: לפני שלוש שנים היה פרויקט אחד מיוחד בחבל אילות שנוצרו יחידות דיור מקרוונים של מפונים, 15 יחידות עבור עולים.

<קריאה: וזה משרד הקליטה?

<שפרה קירשנבאום: לא מימנו את זה, אבל נשאלתי אם אנחנו כמתכלל, אז באותן נסיבות, אז היה המנכ"ל עודד פורר, הוא לקח על עצמו לתכלל את הנושא מול משרד השיכון, משרד החקלאות, כל המשרדים הרלוונטיים.

<שפרה קירשנבאום: אני אישית הייתי מאוד מעורבת בתכלול של הנושא הזה, אבל מבחינת משאבים אנחנו לא שם.

<שפרה קירשנבאום: מבחינת משאבים לדיור הציבורי אנחנו לא שם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש עוד מהמועצה?

אברהם נגוסה: עפרה, בבקשה.

<ריקי לנגה: שלום, אני ריקי לנגה, רכזת הקהילה בעפרה.

<ריקי לנגה: אני מתמקדת יותר אצלנו בעפרה בתחום של עולים ותיקים, מה שנקרא, יותר עולים שכבר כמה וכמה שנים בארץ.

<ריקי לנגה: נגיד שבעפרה יש לנו ריכוזים של עולים מכמה ארצות מוצא, בדרך כלל בקבוצות שבין 15, 30, 40 משפחות, זה מתחלק בין יוצאי אתיופיה, יוצאי הודו, בני המנשה, גם צרפתים, גם ברית המועצות מהעבר הרחוק וקבוצות קטנות יש לנו מבריטניה, השנה מפולין אחת, אבל קטנות.

<ריקי לנגה: הפן שאני רוצה להציג או להעלות, כמו שאמרתי, ההתמודדות עם העלייה אחרי כמה שנים, קודם כל חשוב להתחיל בתודה, שיתוף הפעולה של המועצה עם משרד הקליטה לתכניות ארוכות טווח הוא מדהים, אנחנו ממש יכולים לבנות תהליך ארוך, להתמקד במיפוי של צרכים ולבנות אותו במשך השנים.

<ריקי לנגה: אני אגיד שהזיהוי שלנו בשנתיים האחרונות הוא מאוד עומד על המקום דווקא של ההעצמה, של החוסן המשפחתי.

<ריקי לנגה: דיברו פה על עניין של תעסוקה, אני אתן אולי דוגמה של בני המנשה, דרך זה אני אדגים את זה.

<ריקי לנגה: בעפרה גרה קבוצה של לפחות 15 עד 20 משפחות שהגיעו מהודו, מה שנקרא בני המנשה, עם קליטה מאוד יפה מבחינה מקצועית וכלכלית.

<ריקי לנגה: כולם סך הכול מתפרנסים, בעלי מקצוע, גם ביישוב וגם מחוץ ליישוב, הקליטה הקהילתית היא מאוד מאוד טובה, הפערים, או המקומות של העבודה שלנו הם בשני מקומות.

<ריקי לנגה: האחד, כמו שאמרתי, השייכות לחברה הישראלית, היא לא מספיק חזקה, היא מולידה דווקא בעיות של זהות, אנחנו מאוד רואים את זה דווקא אצל הגברים, היא מולידה בעיות של שתייה, של המקום של איפה אני, הזהות האישית שלי, החוסן שלי, גם אם יש לי מקום עבודה איך אני מביא את עצמי לחברה.

<ריקי לנגה: והסוגיה השנייה היא השתלבות בקהילה בכלל, לפרק את תתי הקהילות האלה וההסתגרות הפנימית ולאפשר את ההיטמעות שלהם והשיתוף שלהם והשייכות, וזו מילת המפתח, בקהילה, ומתוך זה השייכות בכלל לחברה הישראלית.

<ריקי לנגה: זה ההתמקדות, זה המקום שאנחנו מאוד רוצים לבנות ולהעצים תכניות הלאה.

<ריקי לנגה: גם אם רכשתי את השפה, אבל מעבר לזה, הרכישה של, שאני ארגיש שייך לחברה הישראלית, את הגאווה, מה אני מביא איתי, מה הבאתי איתי, ואנחנו מגלים שכשיש פה פערים אז זה בא לידי ביטוי בהתמודדות עם אלימות ושתייה ודברים כאלה, לא במספרים גדולים, אבל זה עיקר ההתמודדות שלנו בעפרה במספרים גדולים.

<ריקי לנגה: עוד נקודה חשובה, יש לנו פה את דינה, התבקשתי להביא נציגת עולים, אז אני הבאתי את דינה.

<ריקי לנגה: אז קודם כל נגיד שדינה זה סיפור מדהים, משפחה של 10 ילדים שהגיעה לישראל.

<ריקי לנגה: ההיטמעות הכלכלית, המקצועית, היא נהדרת, היא בוגרת אולפנה, יש לה אחות בבצלאל, ממש כולם נטמעים בצורה יפה.

<ריקי לנגה: זה מאוד יפה.

<ריקי לנגה: היא נשואה לבחור יוצא אתיופיה, אז שאלתי אותה על ההבדלים בקליטה.

<ריקי לנגה: קודם כל זה מקסים, אחותה נשואה לבחור שהגיע מארצות הברית או מרוסיה?

<קריאה: לא, מדנמרק.

<ריקי לנגה: מדנמרק.

<ריקי לנגה: ממש קיבוץ גלויות.

<ריקי לנגה: וכמו שאני אומרת, אנחנו עכשיו דיברנו בדרך אז היא מאוד חידדה לי ואני אחזור על זה, על המקום החברתי, האישי, החוסן הזה שהם מביאים איתם, שהנוער דווקא לקח איתו, כמו דינה, אבל ההורים, דור המוצא.

<ריקי לנגה: ואני באמת מסיימת בהתפעלות גדולה ותודה גם למועצה וגם למשרד הקליטה, על שיתוף הפעולה, על החשיבה ועל פרויקטים ארוכי טווח שמתקיימים בשטח והם באמת נושאים פרי, כשאנחנו מסתכלים על זה, וזה מאוד מאוד חשוב וצריך להמשיך, מבחינתנו.

<ריקי לנגה: וזהו, תודה רבה.

<שרה ישראלי: מטה בנימין, מועצה אזורית גדולה במדינת ישראל, מונה כ-65,000 תושבים, שמתוכם 6% מהאוכלוסייה, הם עולים חדשים.

<שרה ישראלי: אנחנו קולטים עולים מכ-40 מדינות כאשר המסה הגדולה, הרוב הגדול של העולים מגיע מארצות הברית ומצרפת.

<שרה ישראלי: כשאנחנו קולטים עולים יש לנו מטרה מאוד ברורה, אנחנו רואים בזה מטרה לאומית ואנחנו רוצים לשילוב מלא של העולים בחברה הישראלית וגם ביישוב ולחזק את תחושת החוסן והעוצמה האישית שלהם.

<שרה ישראלי: אנחנו עובדים הרבה מאוד עם משרד הקליטה, כמו שריקי הזכירה הרבה מאוד תכניות ארוכות טווח בנושאים של נוער, חברה, תרבות, אירועים קהילתיים ורוב האירועים החברתיים נעשים בשילוב של הקהילה הוותיקה כדי לצרף אותם לקהילה.

<שרה ישראלי: יש לנו קושי בעבודה מול משרד הקליטה בעיקר בנושא התקציבי, כשהתקציבים הם בסך הכול מאוד מאוד קטנים יחסית לתקציבים של משרדים אחרים.

<שרה ישראלי: הדרך לממש את התקציב היא דרך קשה, היא מסורבלת, הנוהל של התכניות הוא נוהל של תמיכה שהוא מאוד מקשה על מימוש, לוקח הרבה זמן עד שמאשרים תכניות עד שמתחילים להגיע למימוש.

<שרה ישראלי: הרבה פעמים אנחנו מקבלים את האישור בחודש יוני-יולי כשחצי שנה בעצם לא ברור לי מה מצפים, האם אנחנו אמורים לממן ולקוות ולהתפלל או שאמורים לפעול, זה מאוד קשה לעבוד כך.

<שרה ישראלי: אבל אני רוצה להתמקד, בנוסף להערה הזאת, בשלושה נושאים שאני מאוד הייתי מבקשת לתת עליהם את הדעת.

<שרה ישראלי: הנושא הראשון הוא התייחסות לעולי צרפת כאוכלוסייה עם ייחודים ומאפיינים שאין לאוכלוסיות אחרות.

<שרה ישראלי: אנחנו נתקלים בקושי מאוד גדול בנושא של תעסוקה, ותיכף רינה תדבר על הנושא של תעסוקה.

<שרה ישראלי: לפני חמש שנים אנחנו זיהינו שיש לעולים מצרפת קושי מאוד גדול במציאת עבודה והחלטנו לקחת מישהי לחצי שנה שתנסה לעזור לעולים במציאת עבודה.

<שרה ישראלי: חצי השנה הזאת הסתיימה לפני ארבע שנים וחצי ורינה ממשיכה לעבוד כי הנושא של עבודה הוא נושא שהוא לא מתחיל ומסתיים ברגע שמצאת לעולה עבודה.

<שרה ישראלי: העולים שלנו מחליפים מקומות עבודה, הם לא נשארים, זה תהליך כל הזמן שצריך לעזור ורינה תתאר יותר איך היא עושה את זה.

<שרה ישראלי: חסר לנו מאוד איזה שהיא התייחסות וחשיבה לנושא של העצמה אישית של העולים, לתת להם תחושה, לתת להם חוסן, לתת להם תחושה שהם יכולים להסתדר.

<שרה ישראלי: אחד המאפיינים של העולים מצרפת זה שהם לא מדברים על הקשיים שלהם, הם לא פותחים את זה, הכול נשאר בתוך המשפחה.

<שרה ישראלי: אני לא רוצה להרחיב יותר מדי, אבל אני חושבת שכולם פה מודעים לעובדה מה עושה למשפחה, לחוסן המשפחתי ההרגשה שבעל המשפחה לא מצליח לפרנס, שהאמא לא מוצאת עבודה, הם נוטים לעבוד בחברות של שיווק טלפוני, שהמשכורות הן דלות, יש להם חובות כספיים.

<שרה ישראלי: במשרד, אני מבקשת שתעזרו לנו איך ליצור תכניות להתייחסות מיוחדת לעולי צרפת.

<שרה ישראלי: זה הנושא הראשון הנושא השני הוא סיוע לילדי עולים בגנים.

<שרה ישראלי: מגיעות אלינו משפחות צעירות עם ילדים בגנים ואף אחד לא נותן את הדעת על מה צריך לעשות עם ילד בגן.

<שרה ישראלי: המועצה לקחה על עצמה את הנושא של גננת מגשרת לכל הילדים העולים ואנחנו מנסים לרכז אותם, לא את כולם בבת אחת כי זה בעייתי וקשה לקלוט, אבל בכל גן אנחנו משבצים כמה ילדים עולים חדשים, הבאנו גננת מגשרת שהתפקיד שלה לסייע לילדים בגן לרכוש את השפה, להבין מה קורה בגן, להסתדר מבחינה חברתית והדבר הזה נותן תוצאות מצוינות.

<שרה ישראלי: ילד שמגיע לכיתה א' אחרי שהוא היה עם גננת מגשרת בגן מגיע כמו ילד ישראלי, אבל ילד שלא קיבל את התיווך הזה בגן מגיע כמו ילד שיש לו חסכים בשפה, הוא לא הפנים את כל מה שלמדו בגן מבחינת התכנים וההשתלבות שלו היא הרבה יותר קשה וזה עולה כסף וחייבים להתייחס לזה.

<שרה ישראלי: והנושא השלישי הוא הקמת מסגרת תומכת של פורום תומך לעובדים עם העולים.

<שרה ישראלי: זאת אומרת יש לנו את ריקי בעפרה, שעובדת עם העולים הוותיקים, את רינה, את קרולין, את אלה שנמצאות בחזית מול העולים.

<שרה ישראלי: מי שנמצא בחזית מול העולים נתקל בקשיים שלהם, בקשיים המשפחתיים, בקשיים החינוכיים, בהתמודדות עם ילדי גיל ההתבגרות, עם בעיות בזוגיות שהן בעיות מאוד מאוד קשות, עם בעיות פרנסה, ובעצם כל עובדי הקליטה שעומדים מול העולים, אין להם מסגרת תומכת.

<שרה ישראלי: זה בעצם מקצוע שהוא מקצוע טיפולי ולכל המקצועות הטיפוליים יש הדרכה, יש עזרה, ופה הם נמצאים לבד בחזית, לבד עם עצמם, ואני מאוד מבקשת שהוועדה והמשרד ייתנו את הדעת ויקימו פורומים משותפים לעובדי הקליטה כדי שיהיה להם עם מי להתייעץ, להעלות נושאים, השתלמויות, שיבינו שהנושאים שלנו הם לא נושאים ייחודיים שלנו.

<שרה ישראלי: בירושלים ובמטה יהודה וכל מקום שקולט עולים יש בדיוק את אותן הבעיות וצריך מסגרת תומכת לעובדי קליטה.

<שרה ישראלי: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אולי אני אוסיף שאלה, בוועדה קיבלנו החלטה להתאים את התנאים של יוצאי אתיופיה לעולי בני המנשה ולעולי תימן.

אברהם נגוסה: האם ההחלטה הזאת מיושמת בשטח?

אברהם נגוסה: אנחנו קיבלנו את ההחלטה בהסכמה גם עם השר הקודם, השר אלקין, והמנכ"ל היה חביב קצב, ואז בדיון הייתה הסכמה מצד משרד הקליטה, לעשות מדיניות של התנאים של עולי אתיופיה, אם זה בזכאות במשכנתאות, אם זה במובן של כל הטיפול של סל הקליטה וכל הטיפולים, האולפן וכל זה, שיהיה כמו של התנאים של עולי אתיופיה, לעולי בני המנשה ולתימן.

אברהם נגוסה: לצרפתים אני אתייחס, אבל האם - - -

<שפרה קירשנבאום: יש, זה פורסם בכל מקום, מצד שני מדובר באזור הזה לרוב באוכלוסייה ותיקה.

<שפרה קירשנבאום: אנחנו הרי מטפלים רק 15 שנה בארץ ומדובר באוכלוסייה הרבה יותר ותיקה.

מרדכי יוגב: שפרה, הנקודה המרכזית, חברי חבר הכנסת נגוסה, אני לא בטוח שהוא צדק, מה שקיבל על עצמו השר אלקין, בהיותו שר קליטה, זה לראות את אותם עולים, את בני המנשה, עד 15 שנה, כמו את עולי אתיופיה, הוא אמר שליתר הזכויות צריך להביא להחלטת ממשלה ולהערכתי זה לא עלה.

מרדכי יוגב: צריך לחזור עם זה לשרה סופה לנדבר שתאיץ את זה.

מרדכי יוגב: רק ההתייחסות ל-15 שנה, אם זה למגשרים או לדברים אחרים.

מרדכי יוגב: אבל בקהילות הוותיקות, שזה עפרה, קרית ארבע, ניצן בבודדת ורוב הקהילות החדשות בצפון, גם שם - - -

<שפרה קירשנבאום: אחד הדברים ש - - -

מרדכי יוגב: זה לא מומש.

<שפרה קירשנבאום: הישג מאוד חשוב זה שהעולים מבני מנשה יכולים ללכת למינהל הסטודנטים לקבל סיוע, אבל לא ראינו איזה שהיא תנועה גדולה בעניין הזה, כי באזור פה בעיקר זה באמת אנשים ותיקים מאוד.

<שפרה קירשנבאום: אז יכול להיות שאנחנו צריכים לחדד, ליצור קשר איתכם אם יש פרטני.

אברהם נגוסה: כשאת אומרת ותיקים זה מעל 15 שנה?

<שפרה קירשנבאום: כן, אפילו הרבה יותר.

מרדכי יוגב: זה בעצם שלוש הקהילות הדומיננטיות, ומכיוון שזה מאוד מאוד ייחודי אז אפשר נגיד לצורך העניין - - - אין אחרים בריכוזיות הזו, לכן לגבי העדה הזאת, יכול להיות שהיה צריך להתייחס כמשהו חריג, שזה לא ייגרר לדור שלישי ודור רביעי, אלא יקבל תשובה.

אברהם נגוסה: בעניין עולי צרפת, מה שהעלית, זו בעיה ידועה.

אברהם נגוסה: ניסינו גם לשפר את התנאים בכנסת, בוועדה, יחד עם ועדת הרווחה, ותיקנו חוק, בעיקר לגבי התעסוקה של רופאי שיניים, וגם עבדנו מול משרד הבריאות, להכיר בפודולוגים, להכיר את התואר בפודולוגיה, למרות שהוא לא מוכר פה, אבל משרד הבריאות הסכים להכיר בו כתואר אקדמי.

אברהם נגוסה: אז יש את העניין שידוע, אתמול, בסקירה של הסוכנות היהודית, אחת הבעיות שעלתה זה בתעסוקה ודיור, מה שמוריד את מספר העולים, מה שלא מעודד את העולים להגיע, במיוחד מצרפת.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לעבוד בנושא הזה כדי להקל על עולים חדשים שהגיעו וגם אלה שהגיעו ומשתלבים, זה גם יעודד את האחרים לעלות לישראל.

אברהם נגוסה: בעניין גן ילדים והקמת מסגרת, אם למשרד הקליטה יש מה לבשר לנו זה יהיה טוב.

<שפרה קירשנבאום: לגבי - - - גם הם פרסמו קול קורא בעניין של מגשרים - - -

<שרה ישראלי: לבתי ספר, לא לגנים.

<שפרה קירשנבאום: גנים זו בעיה, אבל ההחלטה היא, שוב, בידי משרד החינוך.

<שפרה קירשנבאום: משרד הקליטה יכול לממן, אבל התקציב הדל שאנחנו מעבירים לרשות, אם הרשות הייתה אומרת 'אנחנו רוצים את המגשרת לטובת העניין', לא היינו מתנגדים, אבל יש כל כך הרבה צרכים אחרים ואם המועצה מצאה את הפתרון לבד אז זה בסדר, היא יכולה להשתמש בתקציב שלנו לעניין הזה.

מרדכי יוגב: אני רוצה להתייחס.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: זה לא סוד שאני מרגיש פה בבית, בבנימין, אבל גם נושא העלייה והקליטה מאוד נוגע ללבי, לא זכיתי לעלות, זכיתי להיוולד בארץ, אבא שלי עלה ואמי וסבתי מהצד ההוא נולדו בארץ.

מרדכי יוגב: רק פסוק אחד שתפס אותי, אמר אותו, נדמה לי, יושב ראש הסוכנות שלשום ואני מצטט אותו, מישעיהו ס', 'מִי אֵלֶּה כָּעָב תְּעוּפֶינָה וְכַיּוֹנִים אֶל אֲרֻבֹּתֵיהֶם', והוא הזכיר את הפרשנות, ואני לא מוסיף על הדברים שאמרתם קודם, גם אתה וגם אבי, שהעולים, חלק באו כעב, דחפו אותם, המציאויות, וגם כיום, המציאות באוקראינה, המציאות בצרפת, וחלק כיונים על ארובותיהם, חשים את הצורך הזה לבוא למקומם.

מרדכי יוגב: לא נאריך בדרשה, אני חושב שזה יותר מידע מרכזי כיום.

מרדכי יוגב: ביטאתי את זה, שלכאורה ועדת העלייה והקליטה צריכה לצאת מהממ"ד שלה במסדרון בקומה התחתונה ולעבור לאולם ירושלים - - -

<דנה גורדון שושני: למה?

<דנה גורדון שושני: אנחנו במקום הכי בטוח.

מרדכי יוגב: זה בסדר, כי זה באמת יעד לאומי משמעותי מאוד.

מרדכי יוגב: אני קודם כל רוצה להגיד יישר כוח לכל העוסקות במלאכה והעוסקים במלאכה, גם משרד העלייה והקליטה, ביישובים וגם בוועדה וגם במועצה.

מרדכי יוגב: אנחנו נחשפנו לנתונים שוב אתמול ביום העלייה והקליטה, וטוב שנעשה, נחשפנו גם בשנה שעברה ולפני שנתיים וצריך לזכור, עם כל השבח והברכה על כל עולה ועולה, ציפינו בשנת 2016 למניינם שיהיו 40,000 ואנחנו רק ב-26, אחרי שבשנת 2015 עלו 31,500, 32,000 - - -

<קריאה: 30,000.

מרדכי יוגב: אתמול אמר מנכ"ל הסוכנות 31,500, כאשר רבע מהם מצרפת, 8,000 בגדול, 8,000 מאוקראינה ו-16,000 מכל העולם, ממש מכל העולם.

מרדכי יוגב: כמו שאמר פה עידו, צריך לחכות גם לעולי ארצות הברית, גם אם זה יהיה דרך קנדה.

מרדכי יוגב: השורה התחתונה, ואני לא אומר את זה כביקורת, חס ושלום, ודאי לא על מי שעושה את זה, זה יעד לאומי שלא נמצא שם כרגע מספיק טוב על סדר היום, ואני אומר מפה את הביקורת על משרד ראש הממשלה, שאני חבר בקואליציה, שנינו חברים בקואליציה, תקציבים למשרד העלייה והקליטה, אני לא מבקר את מה שעושים, צריך לתת לזה את הכוחות לעשות פי כמה וכמה, כדי שנקלוט.

מרדכי יוגב: אני רוצה להגיע מזה לשני דברים קונקרטיים, וגם לנו כוועדה, אתמול ביקשתי, ונמצאים פה אברהם ודנה המזכירה, וזה יצא לפועל, שאנחנו נבקש ממרכז המחקר של הכנסת לחקור מדוע לא עלה אותו מספר ולהביא לנו נתונים אמיתיים, מה הקשיים שעמדו בפני הגלויות השונות בחתך של הגלויות המרכזיות, צרפת, אוקראינה, אתיופיה, דרום אמריקה, החתך של הגלויות הגדולות, חמש או שש הראשונות הגדולות, בהנחה גם שבחלק המאפיינים הם דומים, אם זה תעסוקה, אם זה שפה, אם זה מגורים או דבר אחר, ומה צריך כתוצאה מזה בשביל זה לשפר לתכנית ממשלתית גדולה.

מרדכי יוגב: אני, כאב לי, ויודעת פה דנה, היא אומרת לי זה המון המון המון, כאשר משרד הבריאות בקושי מצליחים לסדר את הדיפלומות לרופאי השיניים הצרפתים.

מרדכי יוגב: ומה עם רופאי העיניים הצרפתים ומה עם רופאי השיניים מאוקראינה?

מרדכי יוגב: אם זה לא יהיה בתפיסה מתכללת כוללת שמאפשרת או יוצרת את הדרך להכיר או את הדרך להעלות את הקומה הזאת ולהנגיש למי שפרופסורית בתחום מסוים, אבל פה בארץ לא יכירו בשום דבר ממה שהיא עשתה, איך מסתכלים על זה בראייה יותר כוללת?

מרדכי יוגב: לכן קבענו לעצמנו בוועדה שאנחנו מביאים את משרדי הממשלה, סליחה שאני אומר כמסדר, שיבואו ויתייצבו, אני אישית, אני אומר את זה לפרוטוקול, חם על משרד החינוך, חם מאוד, לא בגלל השר העומד בראשו, מפני שלהערכתי, אם אני אבדוק אותו, הוא לא עשה דיון אחד מה המשרד צריך לעשות בנושא עלייה וקליטה בשנה שבה עולים 32,000 עולים.

מרדכי יוגב: והמשמעויות המתכללות, ולא כולן כסף, פה אנשים מכירים את החמ"ד, אברהם, אם תרצה רעיונות, מה זאת אומרת?

מרדכי יוגב: קובעים שנת עלייה וקליטה ותלמיד מאמץ תלמיד, משפחה מאמצת משפחה.

מרדכי יוגב: זה לא דברים של כסף, זה ליצור, לעורר, כזאת הקהילה פה.

מרדכי יוגב: אבי, אני מוכרח לפתוח סוגריים ולסגור סוגריים, כביש חיזמה מאופיין אצלי ביעל, אני לא יודע אם היא סיפרה לך, אולי דקלה.

מרדכי יוגב: דקלה, את זוכרת שראיינו מזכירות?

מרדכי יוגב: הייתה יעל שרצתה לעבור מ'יד ושם', ממשכורות של, היא יודעת כמה, בתור מזכירה שלישית שם, למועצה, משכורת של חצי, כי חיזמה, היא צריכה לצאת בחמש בבוקר לעבודה וחוזרת בשבע-שמונה בערב.

<קריאה: מצאנו לה פתרון - - -

מרדכי יוגב: בקיצור, השורה התחתונה.

מרדכי יוגב: באמת השיטה, כפי שדנה עיצבה אחרי שרצינו הכול, זה להביא משרד משרד, משרד החינוך צריך לבוא כבר בשבוע הבא, ומה שאמרתם פה, שרה, הדבר שאמרת, אני רשמתי אותו, מגשרות לגנים, וצריך לאפיין את זה, להבין שזה צורך, אין כסף לכול?

מרדכי יוגב: תקבע תקן.

מרדכי יוגב: אתר ממוחשב, אם בעיר נתניה, שהיא עיר שקולטת המון עלייה, מבינים שעל כל 30, או על כל 100, תקבע את המפתח, בגני הילדים עולים צרפתיים, שלח לשם גננת מגשרת.

מרדכי יוגב: מצדי, יחד עם המשרד לשוויון חברתי, פנסיונרית מאותה עלייה, שיודעת לגשר.

מרדכי יוגב: תמצא את הדרכים, תמצא את הייצורים, משירות לאומי בוגר, שהשר אורי אורבך ז"ל רצה לבנות ובאמת לא הכול כסף.

מרדכי יוגב: רק לחשוב על זה ובחשיבה משותפת אפשר להביא רעיונות, להיות מודע לדבר, להיות אכפתי ולהביא תשומות.

מרדכי יוגב: חלק תקציביות, כן, בסדרי עדיפויות.

מרדכי יוגב: כדי שלא יהיה נוער בסיכון ונשלם עליהם הרבה יותר כאשר האבא יוצא לעבוד שבועיים בצרפת וחוזר כעבור שבועיים והבן פה והוא אוטוטו מתגייס, אז הוא פשוט לא מתגייס והוא הולך לשתות לשוכרה והוא נמצא בנפקדים ועריקים ומייצר אחרי זה עלויות למדינה.

מרדכי יוגב: אז אני לא רוצה להאריך, הדוגמאות ברורות, הכוונה ברורה.

מרדכי יוגב: אני אומר את זה בצורה גסה, אני רוצה לראות משרד משרד, היושב ראש, עומד ואיך היא עשתה בהצגה?

מרדכי יוגב: לשחוט אותו, מה הוא עושה, מה הוא לא עושה ומה הוא עוד צריך לעשות, ולדרוש ממנו לקיים דיון פנימי על המודעות הזאת עם נציגי סוכנות שיסבירו לו ולבוא אלינו כעבור חודשיים-שלושה עם תשובות מה התשומות שהוא נותן.

מרדכי יוגב: זה דבר אחד.

מרדכי יוגב: ואני חושב שאנחנו חייבים לצרף את משרד הבינוי והשיכון, והייתי רוצה לראות שם, בנוסף לשר או למנכ"ל, גם את סגן השר, שהוא עוסק בדיור הציבורי והוא איש מצוין, ג'קי לוי, רק קצת שיהיה מודע יותר, ואיך מאיצים את זה יותר.

מרדכי יוגב: צריך לשקף לו את תמונת המדינה, ואני מציע גם לשבת איתו, אני אומר לנציגי משרד העלייה והקליטה, אמרת, גב' שפרה, אתם לא האדם הבונה, אבל אם אתם מבינים שאתם הייתם רוצים, אינני יודע מה, שבערד או שבשלומי או בעפרה לתת תשומות של דיור ציבורי, הוא יהיה שותף לרעיון.

מרדכי יוגב: אפשר יהיה להניע איתו.

מרדכי יוגב: אני לא מכיר מספיק טוב את אלכס קושניר, אבל אני חושב שישיבה עם - - -

<שפרה קירשנבאום: - - - עם חביב קצב.

מרדכי יוגב: כן, בסדר.

מרדכי יוגב: ואני מבקש מאיתנו, שגם משרד הבינוי והשיכון.

מרדכי יוגב: כרגע רק החינוך והתעסוקה בתכנון, נכון?

<דנה גורדון שושני: לא, הזמנו גם את השיכון.

מרדכי יוגב: אוקיי, כל משרד, נעמיד אותו ונתבע ממנו להתייחס.

מרדכי יוגב: היה צריך שזה יקרה במשרד רוה"מ, עם סמנכ"ל המשרד לענייני חברה וכו'.

מרדכי יוגב: לצערי דיברתי איתו וזה לא קורה.

מרדכי יוגב: גם אותו אולי אפשר להעמיד, בלי שמות - - -

אברהם נגוסה: אודי פראוור.

מרדכי יוגב: כן, ולא קורה כלום.

מרדכי יוגב: ישבתי איתו פעמיים.

מרדכי יוגב: ומפה בכל זאת, מהביקורתיות, והיא לא מופנית לאנשים שפה, אלא רק השבח לאנשים שפה, ואני אומר מה אנחנו צריכים לעשות עוד, אז באמת גם הנבואה הזאת, התחלתי בתנ"ך, אני אסיים בתנ"ך, ביום הזיכרון של אחד ממוריי ורבותיי, הרב אברהם צוקרמן, ראש ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, בשבוע הבא, שלוש שנים, והוא היה אומר ואמרתי את זה, שאי סביב עינייך וראי כולם נקבצו ובאו אליך, כולם כעדי תלבש ותקשרים ככלה.

מרדכי יוגב: עדי זה המחרוזת, אז חרוז אחד בצבע מסוים, חרוז אחר בצבע אחר וכו', ככה זה במחרוזת שהיא יפה.

מרדכי יוגב: ככה זה עם ישראל, שמחובר על ידי החוט המקשר הזה.

מרדכי יוגב: ככה הוא היה מפרש את הפסוק הזה.

מרדכי יוגב: אז באמת אנחנו רואים את זה וזה מרגש מאוד.

מרדכי יוגב: סליחה, החסרתי דבר אחד.

מרדכי יוגב: אני חושב שאתם צריכים במשרד להניע את כל גורמי ההתיישבות.

מרדכי יוגב: זה לא רק בנימין, שהיא מועצה מאוד חזקה, עם המון רצון אידיאליסטי של אנשיה, זה אל"ף, כל יישובי יהודה ושומרון, בי"ת, זה התנועות הקיבוציות.

מרדכי יוגב: אני ישבתי בישיבה של המזכירות המורחבת של הקיבוץ הדתי ואמרתי לאמיתי פורת, מזכ"ל חדש, 'רוץ לשרנסקי, תלמד את הנתונים, של כל קיבוץ', וזה 15 פה ו-20 פה, אמרתי לו 'תבחר מה שאתה רוצה', אמרתי לו 'ביישוב שלי, אתה יכול לקלוט אוקראינים, אתיופים, צרפתים', עדיף אם יש מישהו ביישוב שהוא מיינדד לעניין והוא מאותה עדה, יכול להיות שהוא יהיה המגשר - - -

<שפרה קירשנבאום: אני מוכרחה להעיר הערה, כולם רוצים, כולם רצים, כולם חוזרים לאותה נקודה, אין איפה לאכלס את האנשים.

<שפרה קירשנבאום: מועצה אזורית אשכול, על הגדר, עולים רוצים להישאר והם לא יכולים להישאר כי אין מבנים.

מרדכי יוגב: לכן חשוב שנביא את משרד הבינוי והשיכון, דנה.

מרדכי יוגב: לא רק את המשרד, בבקשה להביא גם את מינהל מקרקעי ישראל, שמקרקע כל תכנית טובה.

מרדכי יוגב: אני מציע את ראש המינהל, לשקף לו את התמונה בפנים כדי שיהיה ער לבעיה ויתעורר ולדרוש ממנו בדיון ולזמן אותו לדיון מעקב.

מרדכי יוגב: בעזרת ה' על כל מה שיש, שיהיה עוד.

<עידו מאושר: רק הערה לדברי מוטי ידידי.

<עידו מאושר: התקיים אצלנו ביישוב עלי דיון שיזמו אותו במשרד החינוך, גם תקווה מהמועצה, אחראית על כל הגנים, והם באו ללמוד/לבחון איך מתייחסים לילדים שהם עולים חדשים בגני הילדים.

<עידו מאושר: יש כל מיני פעילויות שנעשות וכו', הן יכולות לפרט יותר, שהן יוזמה מקומית, אני קורא לזה, חלק מהגורן ומהיקב, מכל מיני דברים שמגיעים מנסים לעשות.

<עידו מאושר: הם רצו לבנות איזה שהוא מערך שבא ואומר איך מתייחסים.

<עידו מאושר: בבתי ספר זה קיים, בגנים - - - תורה סדורה.

<עידו מאושר: זה היה לפני כמה חודשים, חצי שנה בערך.

אברהם נגוסה: טוב.

אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה להתייחס?

<קטיה טוב: - - - מסגרת ארצית, והיא קמה לא במסגרת של משרד הקליטה, זה פורום מנהלי קליטה ברשויות.

<קטיה טוב: את שמעת על זה?

<קטיה טוב: יכול להיות שמועצות פחות מחוברות לזה, אבל כדאי לך להיות חלק.

<שרה ישראלי: אני חלק, אבל אני לא הבעיה.

<שרה ישראלי: הפורום הזה מיועד למנהלי קליטה, אני מדברת על העובדים בשטח, על אלה שנמצאים - - -

<קטיה טוב: אז תני לי רק להשלים, אני רוצה להגיד שזה מקום מאוד טוב להציף את כל הסוגיות.

<קטיה טוב: ברגע שזה משותף לכולם וכולם רוצים לקדם את המטרה אז הנושאים גם מגיעים לשרה בסוף והמשרד מנסה לפתור אותן.

<קטיה טוב: כשאת מדברת על העובדים, קיים מודל ייחודי, שהוא לא קיים במקומות אחרים, אצלנו בירושלים אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד הדוק עם הרשות ויש לנו כמה פעמים בשנה פורום שמבטיח רצף קליטה מיטבי לעולה, שהוא מתחיל אצלנו במרחב, כשאני מדברת על מרחב אני מדברת על סל קליטה, טיפול ראשוני בעולה, וממשיך בשכונות, ששם יש רכזי קליטה ששייכים לעירייה.

<קטיה טוב: זה המקום שאנחנו נפגשים וזה מקום גם להעברת ידע מקצועי וגם מקום לגיבוש בין העובדים.

<קטיה טוב: את אומרת שאין תמיכה מספיק לעובדים שלך, שההתמודדות היומיומית שלהם היא מאוד קשה, אז אני חושבת שאפשר לאמץ את זה.

<קטיה טוב: אני גם אזמין אתכם ואנחנו נשתדל להפוך אתכם חלק מהפעילות החשובה המאוד והתורמת באמת לקליטה טובה של עולה.

<קטיה טוב: זו המסגרת שרציתי לציין.

מרדכי יוגב: בעניין הזה - - - שבנימין וגוש עציון ומעלה אדומים - - - תזמיני אותם לדיון השוטף.

<קטיה טוב: בשמחה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<רינה בן עמי: שלום.

<רינה בן עמי: שמי רינה בן עמי, אני גרה בעלי מלפני 18 שנה.

<רינה בן עמי: עליתי לארץ מצרפת.

<רינה בן עמי: במועצה לפני כמה שנים נקלטו המון עולים מצרפת בכל מיני יישובים, כוכב השחר, כוכב יעקב, עלי, עפרה, ואחרי כמה שנים ראו במועצה שהעולים מתמודדים עם כמה בעיות, בעיות בתעסוקה, מבחינה כלכלית, והם החליטו להקים תפקיד חדש במועצה ואני נכנסתי בתפקיד כרכזת עולים.

<רינה בן עמי: מהתחלה רוב העבודה שלי היה מבחינת תעסוקה, כי כנראה שהעולים לא הסתדרו ולא מסתדרים מבחינת תעסוקה.

<רינה בן עמי: אז התחלתי לעבוד איתם והקמתי לא מקום, אבל אני מפרסמת המון הצעות עבודה שיכולות להתאים לעולים במיוחד, מבחינת שפה, מבחינת מקום.

<רינה בן עמי: זה היה ממש רוב העבודה שלי, לפרסם כל מיני הצעות עבודה, מתרגמת לצרפתית, ואני מנסה להיות בקשר עם המעסיקים ולעזור לעולים להיכנס לשוק העבודה הישראלי במיוחד.

<רינה בן עמי: המון צרפתים עבדו ועובדים בחברות צרפתיות בירושלים.

<רינה בן עמי: אני עובדת על זה המון.

<רינה בן עמי: בניסיון שלי אני עברתי תהליך, זה תהליך מאוד ארוך ומאוד קשה, זה לא לוקח שנה ושנתיים, זה לוקח כמה שנים.

<רינה בן עמי: עברתי את זה בעבר וברוך ה' הילדים שלי גדלו פה, הם התחתנו עם ישראלים לגמרי, הם ממש עובדים ואני מבינה כמה זה קשה להיות עולה וכמה הדרך היא קשה.

<רינה בן עמי: אמרתי שאני עוזרת לעולים לראות יותר למעלה ולראות שבסוף הילדים שלנו מסתדרים וזה טוב, למרות שזה קשה.

<רינה בן עמי: אני עוזרת להם גם להשתלב בכל מה שקשור לאזור שלנו, שהם ירגישו שהם שייכים לארץ שלנו וזה מאוד חשוב להם.

אברהם נגוסה: תודה.

<נתן-עולה חדש: שלום לכולם.

<נתן-עולה חדש: הזמינו אותי לפה, אמרו לי 'ספר על עצמך'.

<נתן-עולה חדש: אז אני לא רגיל לדבר מול כולם אז אמרתי 'טוב, אני אכין משהו להגיד' ואחר כך חשבתי שזה לספר על עצמי, אז אני אספר לכם משהו.

<נתן-עולה חדש: עליתי לארץ ישר לעלי, אני עדיין גר בעלי, בגיל 33, בצרפת הייתי אופטיקאי, הייתה לי חנות אופטיקה ובאיזה יום בחיים שלי הבנתי שלא כדאי לבנות ארמון על חול, הבנתי שהמקום של היהודים, של המשפחה שלי, הוא לא בצרפת.

<נתן-עולה חדש: אז לבנות בית, כל הדברים האלה, אם אתה בונה זה על משהו שאין לו יסודות, לא כדאי, אז בחרתי עם אשתי לעזוב הכול ולעלות לפה לארץ.

<נתן-עולה חדש: נכון שקוראים לזה עלייה, כי אומרים עולים לארץ, אבל בפועל זה בכלל לא עלייה, זו ירידה.

<נתן-עולה חדש: סליחה שאני אומר את זה ככה, כי ברוך ה' בצרפת היה לי בית, הייתה לי עבודה, הייתה לי שפה, היו רכבים, משפחה חברים, אני מגיע לפה אני לא מדבר עברית.

<נתן-עולה חדש: אין לי בית, אין כלום.

<נתן-עולה חדש: חוץ ממך וחוץ מכמה כאלה פה אף אחד לא יכול להרגיש ולהבין מה שאני אומר עכשיו.

<נתן-עולה חדש: זה כמו שאני לוקח אחד מהם וזורק אותו לסין, לא מדבר סינית, לא מכיר את התרבות שלהם, אין לו חברים, ואומרים לי עכשיו, טוב, כל מה שעשיתי 33 שנה בצרפת, לבנות את החיים שלי, עכשיו תעשה אותו דבר, הכול מהתחלה, אבל אין לך 33 שנים, יש לך כמה חודשים, כמה שנים, ללמוד שפה, ללמוד מקצוע.

<נתן-עולה חדש: בצרפת הייתי אופטיקאי, קצת דיברתם על זה, אבל פה בארץ אופטיקאי, כל הדיפלומות שקיבלתי בצרפת, זה לא שווה כלום.

<נתן-עולה חדש: אז יכול להיות שיש הבדל בין עיניים צרפתיות ל - - - עין טובה פה, פחות טובה שם, לא יודע, אין לי מושג, אבל בסופו של דבר אמרו שכל מה שעשיתי בצרפת, עבדתי 12 שנים, מכרתי אלפי משקפיים, ממש אלפי אנשים בצרפת רואים בזכות הקדוש ברוך הוא וגם בזכותי, כי עזרתי להם בזה, אז אומרים לי פה 'לא, אדוני, אתה לא שווה כלום'.

<נתן-עולה חדש: אני חושב שזו הייתה התקופה הכי קשה בחיים שלי.

<נתן-עולה חדש: טוב, הגעתי לאולפן, כמו כל העולים, למדתי עברית.

<נתן-עולה חדש: כשהגעתי, חוץ מ'מה השעה', 'שבת שלום' - - - אז הגעתי לאולפן, ידעתי לקרוא א'-ב', כן, אבל לקרוא בלי נקודות לא ידעתי בכלל.

<נתן-עולה חדש: אז הגעתי, סתם אני זוכר סיפור קצר שקרה, אני זוכר כשהבן שלי היה בגן והגעתי וכל הגננות בגן אמרו לי 'אוה, הוא מקסים, הוא מקסים', אמרתי לו, 'לא, אהרון, לא מקסים'.

<נתן-עולה חדש: כי בצרפת מקסים זה שם, לקח לי שבוע להבין שמקסים זה 'הוא ילד מקסים', זה לא השם שלו.

<נתן-עולה חדש: סיפורים כאלה יש לי הרבה לספר לכם.

<נתן-עולה חדש: סתם כדי שהבינו מה הייתה רמת העברית שלי כשהגעתי.

<נתן-עולה חדש: אז למדתי באולפן כמה חודשים ואחרי שנה אמרתי בעצמי, טוב, עברתי שנה יפה בארץ, הכרתי חברים, אנשים טובים, אבל עכשיו מה אני עושה בחיים שלי?

<נתן-עולה חדש: איך אני יכול להתפרנס, איך אני יכול לחיות, מה לעבוד, מה אני עושה.

<נתן-עולה חדש: אז אמרתי טוב, נגיד שהמוח שלי עדיין פועל, לכן חזרתי ללימודים באוניברסיטת אריאל, הייתי כבר בן 34, הייתי עם אנשים שיוצאים מהצבא, בני 20, 21, 22, מצחיק, כי אמרתי בעצמי שכדי להשתלב בתוך חברה כלשהי אתה חייב לחיות עם האנשים האלה.

<נתן-עולה חדש: אולפן, זה כן עוזר, אבל אומרים 'הוא מדבר עברית של אולפן', זאת אומרת אתה מכיר קצת מילים, אבל זה לא נותן לך לעבוד.

<נתן-עולה חדש: בן אדם, אם אתה מלמד אותו באולפן תוך שנתיים או זורק אותו בחברה הישראלית תוך שנתיים, השינוי, הוא ידבר בצורה שזה יזרום, זה פחות אולפני, אבל זה הרבה יותר טוב.

<נתן-עולה חדש: אז בהתחלה רציתי לעבוד בתחום כלשהו והבנתי שבגלל רמת העברית אף אחד לא רצה לקבל אותי.

<נתן-עולה חדש: אז באוניברסיטה הם קיבלו אותי, הגעתי לשם ולא ידעתי מה ללמוד.

<נתן-עולה חדש: אני זוכר שהייתי פה באזור שלנו, אמרתי טוב, מה ללמוד, הרמתי ראש, ראיתי את הבנייה, פה פועל, פה עגורן, אמרתי טוב, כנראה פה בונים באזור שלנו, ברוך ה'.

<נתן-עולה חדש: הגעתי לאריאל, אמרתי שאני רוצה ללמוד משהו שקשור לבנייה, אמרו לי 'טוב, יש לך הנדסאי בניין', כמה זמן?

<נתן-עולה חדש: 'שנתיים'.

<נתן-עולה חדש: טוב, מקבל.

<נתן-עולה חדש: נכנסתי לזה, ברוך ה' סיימתי את זה וקיבלתי דיפלומה לפני כמה חודשים ואני גאה בזה, כי לא היה קל מהתחלה.

<נתן-עולה חדש: אני זוכר שהיה תרגיל שנתן לנו המרצה שלנו, נתן לנו, כמה שורות, כרגיל, פותח את התרגיל, פותח גם מילון פה על יד, אמרתי טוב, 'באתר בנייה', מה זה אתר?

<נתן-עולה חדש: טוב, אתר.

<נתן-עולה חדש: בנייה.

<נתן-עולה חדש: מתקדם מתקדם מתקדם, באתר בנייה, עירוני, מה זה עירוני?

<נתן-עולה חדש: אתה פותח מילון, אין את המילה 'עירוני', לקח לי 20 דקות להבין שעירוני זה השם של הבן אדם.

<נתן-עולה חדש: לא הבנתי כלום בזה.

<נתן-עולה חדש: לקח לי זמן, אבל ברוך ה' הרבה חברים עזרו לי בתקופה הזו וברוך ה' סיימתי ועכשיו אני עובד של המועצה במטה בנימין.

<נתן-עולה חדש: אני גם רוצה להודות פה לאבי רואה ולכל אנשי המועצה, כי הם נתנו לי הזדמנות לעבוד.

<נתן-עולה חדש: אתם יודעים כמה זה קשה כשאתה יודע שאתה מוכן לעשות דברים, לעשות דברים, לבנות דברים, ופשוט בגלל שאתה לא מדבר עברית כל כך טוב או אין לך פה ניסיון, כי כשאתה מגיע לריאיון עובדים, אומרים לך 'מה עשית בחיים?' 'עשיתי זה וזה וזה, אבל זה היה בצרפת', 'אבל פה בארץ מה עשית?' 'כלום, אני מתחיל רק, לא עשיתי כלום, אני עולה חדש', חדש, יש 'חדש' בעולה חדש, אבל פה הם נתנו לי הזדמנות להתחיל.

<נתן-עולה חדש: וזה גם בזכות רינה, כי היא אמרה לי שהם מחפשים מישהו, הגעתי לפה לריאיון עבודה והם לקחו אותי.

<נתן-עולה חדש: אז אמרתי אני לא יודע אם בעוד כמה שנים אני אהיה עדיין פקח של המועצה, אבל בחיים אני לא אשכח שהם נתנו לי הזדמנות להראות לאנשים מה שאני יודע לעשות, הם נתנו לי את ההזדמנות להוסיף את השורה הראשונה בקורות חיים שלי, שהנה עשיתי פה משהו בארץ, בישראל.

<נתן-עולה חדש: וזה בזכותם.

<נתן-עולה חדש: אני גם רוצה להודות לכל הקהילה של עלי, תושבי עלי, המזכיר של עלי, כל האנשים שהם פה בסביבתנו שעוזרים לנו ביום יום.

<נתן-עולה חדש: נכון שעכשיו אני יותר עצמאי ממה שהייתי לפני ארבע שנים, אבל ממש עוזרים לנו.

<נתן-עולה חדש: אנחנו לא סתם אנשים שזורקים סתם באוויר ועכשיו צריכים להסתדר בחיים, לא, הם ממש עוזרים לנו.

<אבי רואה: מעמודי התווך של קהילת המדורגים, אני אומר לך.

<אבי רואה: יישר כוח גדול.

<נתן-עולה חדש: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני חושב שנסכם, אלא אם מישהו רוצה לדבר, ותסלחו לנו כי נסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: קליטה היא מערכתית, כשמדברים על חינוך יש את משרד החינוך, לתעסוקה יש משרד הכלכלה ויש משרד השיכון, זה מערכתית.

אברהם נגוסה: מה שאני חושב שנעשה, אנחנו נקיים דיון, נזמין את כל המערכות לכנסת, נזמין את כל המשרדים ואנחנו נקיים דיון מיוחד לקליטת עלייה ביהודה ושומרון.

אברהם נגוסה: אני אומר את זה במיוחד, מכיוון שיש נושאים מיוחדים, כמו דיור, התייחסות מיוחדת ולכן זה מאוד חשוב שנביא את המשרדים הרלוונטיים ונקיים דיון בקליטת העולים ביהודה ושומרון.

אברהם נגוסה: דבר שני שנעשה, לפי ההמלצה של חבר הכנסת מוטי יוגב, בנתונים שנרכז נזמין גם - - - זה יותר כללי, אבל ביהודה ושומרון במיוחד אנחנו נעשה דיון מיוחד.

אברהם נגוסה: יש לכם ראש מועצה, הוא מגיע לכנסת, הוא עושה את השליחות שלו, הוא ממש עושה עבודה טובה ואני מאוד מודה לך על מה שאתה עושה.

אברהם נגוסה: אני גם רוצה להודות על היום הזה, על הסיור, על המפגש פה, על ארוחת הצהריים, על האנשים, שבאתם לספר לנו, להגיד לנו מה אתם מרגישים, איזה בעיות קיימות, אנשים שהם גם עולים בעצמם וגם אנשים שמרכזים את הפעילות לקליטה פה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכל המשתתפים, תודה למשרד הקליטה, שהגעתם.

אברהם נגוסה: כיוון שכמו שאמרתי, כל המשרדים לא נמצאים היום אנחנו צריכים לקיים את הדיון בכנסת בשיתוף פעולה של כל המשרדים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה גם להודות למנהלת הוועדה שארגנה את זה יחד עם הצוות, ציפי, וגם הצוות של הדובר, יגאל אמיתי, וגם הפרוטוקול ואורי וכל הצוות, אני מאוד מודה לכם.

אברהם נגוסה: אנחנו מסיימים את הדיון.

<אבי רואה: אני רוצה כמה מילים לסיום.

<אבי רואה: אנחנו מודים לוועדה שהגיעה, חברי הוועדה, עובדי הוועדה, מרכזת הוועדה וכן הלאה.

<אבי רואה: אני חושב שזה אירוע משמעותי שבאמת חבר הכנסת ד"ר נגוסה מעלה את זה, לדעתי, לקומה משמעותית בלתת את הדעת.

<אבי רואה: אנחנו מתמודדים ואנחנו באמת מרגישים שזו שליחות לחבר את עם ישראל ביחד, אבל בהחלט צריכים גם כלים וסיוע של הממשלה ושל המדינה ואנחנו רואים את הסיוע שלך, את הדחיפה שלך, את הרצון שלך בעצם ההגעה שלך לכאן, לשילה.

<אבי רואה: גם חזרנו למקורות, איפה היינו, לאן נכנסנו, בירת ישראל, גם המרכז הרוחני, גם עיר הבירה הראשונה של עם ישראל, מפה התחיל הכול.

<אבי רואה: אני קודם כל מודה על הביקור ורוצה להעניק לך ספר שיצא על שילה, על האתר פה.

<אבי רואה: כתבתי לך פה הקדשה, 'חבר הכנסת, ד"ר אברהם נגוסה, יושב ראש ועדת קליטה ועלייה של הכנסת, בהוקרה ובהערכה רבה על פועלך למען הקליטה והעלייה והדאגה לקליטתם של העולים בהתיישבות המתחדשת ביהודה ושומרון.

<אבי רואה: בהצלחה רבה'.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<אבי רואה: ותודה רבה לדקלה ולשרה וכל המארגנים, לליליאן, לתמר הדוברת.

אברהם נגוסה: אני גם מודה לכולם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.