ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 75, 2016-09-25 09:30

אורי מקלב: אני אתחיל קודם כל בהתנצלויות.

אורי מקלב: מנכ"ל משרד החקלאות התנצל, פשוט טעות סופר אצלו, המזכירה רשמה את ה-25.10 במקום 25.9, אני בטוח שהוועדה, מנהלת הוועדה ומזכירות הוועדה עשו את עבודתן נאמנה, אני יודע את זה מתוך זה שהשעה 9 וחצי נקבעה בתיאום עם המנכ"ל, המנכ"ל רצה להתחיל את הבוקר שלו פה ולהמשיך לדברים אחרים.

אורי מקלב: דיברתי איתו בטלפון, סיכמנו שב-25.10 הוא יהיה פה במפעל לביקור שלו, יכול להיות שגם אני אגיע, אני עוד לא יודע, לא הסתכלתי בתאריך, אבל לפי החשבון שלי זה יוצא מיד אחרי סוכות, אז הוא יהיה פה.

אורי מקלב: הוא אמר לי שהוא גם ביקש מצפניה, אני מבין שצפניה לא נמצא פה, מנהל המחוז של משרד החקלאות באזור, והוא ביקש ממנו שהפרויקט הזה יהיה המשימה השנתית של המחוז הזה של משרד החקלאות, לקדם את זה.

אורי מקלב: אנחנו תיכף נשמע מה בדיוק רוצים מאיתנו.

אורי מקלב: אני רק בדברי הפתיחה שלי אגיד שבגדול אני התוועדתי לפרויקט הזה, אני לא יודע איך לקרוא לזה, מפעל, פרויקט, והוא מאוד הרשים אותי, במסגרת דיון יום הרובוטיקה בכנסת שבו הציגו רובוטיקה בתעשייה, ברפואה ובעוד דברים.

אורי מקלב: הפרויקט הזה תפס אותנו חזק מאוד וראינו אנחנו יכולים גם לתרום.

אורי מקלב: הציגו בפנינו למשל רובוט לניתוחי מוח.

אורי מקלב: אני מאוד התפעלתי, אבל להגיד שיכולתי משהו לעזור בעניין הזה, לא, ראינו שמדינת ישראל בחדשנות.

אורי מקלב: אבל כאן, בפרויקט הזה, כששמענו וראינו שזה עדיין בשלב של ההתחלה, בשלב של ההקמה, עשו כאן דברים מאוד מאוד יפים, אבל השילוב בתוך המערכות העירוניות והכלליות שלנו, זה עלה בקשיים, לכן חשבנו שאחת המשימות שלנו תהיה לעזור לפרויקט הזה.

אורי מקלב: אני לא יודע איך אתם קוראים לזה, פרויקט, המצאה, תעשייה, מפעל?

אורי מקלב: הכול נכון, חקלאות חדשנית, חקלאות מתחדשת.

אורי מקלב: יש בזה בשורה מאוד גדולה לארץ ישראל, למדינת ישראל, ויש לזה לא פחות גם כן היבטים בינלאומיים.

אורי מקלב: אנחנו ביקשנו גם ממשרד החוץ שיהיו איתנו.

אורי מקלב: היום בהתחדשות החקלאית שיש, אנחנו מצד אחד בנושא של לווייני תקשורת ידענו שהיום יש ננו לוויינים שמופנים לנושא החקלאות ויש לזה דרישה ופיתוח מאוד גדול.

אורי מקלב: גם בננו יש גם פיתוח שבהחלט יכול להיות לאו דווקא במדינות נחשלות, אלא דווקא במדינות מפותחות, היום כשהשטחים החקלאיים מאוד מאוד מצומצמים, אז אפשר לעשות פרויקטים אדירים.

אורי מקלב: אני חושב שיש לנו מה להגיד, אנחנו חדשניים בעניין הזה וזה יכול להיות דבר שמאוד גם יחזק את קשרי החוץ שלנו, אבל יהיה לנו מה לייצא, בהחלט דברים מאוד מאוד מעניינים.

אורי מקלב: מעבר לכך, אנחנו גם ביקשנו ממשרד הפנים שיגיע, זה נושא של הארנונה, שבוודאי בן ציון יתייחס לזה, וגם ביקשנו ממשרד התשתיות, יש לנו כאן נציג ממשרד התשתיות שגם אמור להגיע, זה בנושא של הקצאת מים ועוד דברים שאני סברתי - - -

<ענת לוי: ועיריית מעלה אדומים.

<ענת לוי: אני מציעה שאנשים יציגו את עצמם.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אני אומר מה ביקשתי שיהיה איתנו, גם מכון וולקני, שהיו שם בסיור, גם הם יכולים לקדם ולשלב את זה גם בחקלאות מתחדשת.

<ענת לוי: משרד האוצר.

אורי מקלב: משרד האוצר, בוודאי, אבל תיכף כולם יגידו את הדברים.

אורי מקלב: אנחנו השתדלנו, קצת באיחור, לבוא לכאן, אמרנו שרצינו לראות, אבל עשינו את זה בסוף.

אורי מקלב: זה מה שנקרא, התחלנו בסליחות אז אנחנו מתחילים בסליחה.

אורי מקלב: אנחנו התחלנו את הסליחות היום ואנחנו מבקשים סליחה שעשינו את זה קצת מאוחר, אבל טוב מאוחר מאשר בכלל לא.

אורי מקלב: אני מבין שסדר הסיור יהיה דברי פתיחה של בן ציון, דברי פתיחה קצרים, להתחלה, סיור ולאחר מכן נשב ונסכם את הדברים.

אורי מקלב: בבקשה.

<בן ציון קבקוב: רבותיי, תודה רבה שבאתם.

<בן ציון קבקוב: היות שרמת ההיכרות שלנו עם הפרויקט הזה היא שונה ואין טוב כמראה עיניים אז אני אקצר ואנחנו נעלה, נתרשם ונחזור ואתם גם תוכלו להגיד את דברכם.

<בן ציון קבקוב: הרעיון שעומד מאחורי הפרויקט הזה זה ראייה, זה חזון לכך שהחברה האנושית, לא רק בישראל, אלא בכל העולם, עוברת שינויים מהותיים.

<בן ציון קבקוב: רוב ההיסטוריה האנושית אנשים חיו ליד מקורות ייצור מזון, אוכל, ובדורות האחרונים אנחנו התרחקנו מזה.

<בן ציון קבקוב: הסביבה שבה אנחנו חיים השתנתה והשאלה שעומדת בפני קובעי המדיניות, כיצד להתאים את הסביבה לצרכים של החברה וכיצד להתאים אותנו לתנאי הסביבה המשתנים.

<בן ציון קבקוב: חלק נכבד בשינויים האלה שמור לחקלאות.

<בן ציון קבקוב: לחקלאות יש השפעה סביבתית וגם סביבנו וגם לתוכנו, אנחנו אוכלים את המזון והשאלה כיצד אפשר להתייחס באופן זהיר ומשמר למקורות המים וקרקע ואוויר סביבנו היא שאלה די טובה.

<בן ציון קבקוב: בדרך הזאת החברה צריכה לעבור מספר שינויים והשינויים האלה נבנים בהדרגה, בשלבים.

<בן ציון קבקוב: אחד השלבים שהוא קל וניתן ליישם כבר היום מתייחס לענף מאוד מיוחד, הענף הזה נקרא ענף ירק.

<בן ציון קבקוב: בתוך שרשרת המזון, בתוך כלל מוצרי מזון שאנחנו צורכים ישנו מוצר מאוד מיוחד, ירק.

<בן ציון קבקוב: הוא די זניח, אנחנו לא כל כך שמים לב אליו, אבל יש לו הרבה אופנים מיוחדים שמבדילים אותו משאר תוצרת המזון, עליהם אני אולי אספר אחר כך.

<בן ציון קבקוב: קל מאוד לטפל בו ואפשר לגדל אותו בסביבה עירונית והפרויקט שלנו מדגים כיצד אפשר לעשות זאת בממדים תעשייתיים כאלה שמביאים לביטחון תזונתי לכלל האוכלוסייה.

<בן ציון קבקוב: הראייה המדינית שצריכה לכך למעשה הביאה אותנו להבנה שצריך ללכת לא רק מלמטה, דהיינו להנגיש את הטכנולוגיה והניסיון שלנו והמוצרים לכלל ישראל, אלא זה גם דורש היבט מלמעלה, קביעת מדיניות ותקנות חקיקה.

<בן ציון קבקוב: אנחנו חיים במדינה מתוקנת, אז חקיקה וסטנדרטים כדי לאשר את התחום הזה ולפתוח אותו לחברה החדשה.

<בן ציון קבקוב: אנחנו עברנו לתוך העיר, כולנו מכירים חקלאות שנמצאת מאות קילומטרים מהאוכלוסייה וזה למעשה תחום חדש, זה תחום פעילות חדשה במרחב העירוני.

<בן ציון קבקוב: מדובר למעשה במקצוע חדש, חקלאי עירוני, והפרויקט שלנו מסביר ומאפשר לייצר מקום עבודה חדש, קרוב למקום המגורים, בגובה מותניים, זאת אומרת מקום העבודה של החקלאי העירוני אינו שונה במהותו מכל פקיד עירוני אחר, העבודה נעשית מול השולחן, לא צריך לרוץ, לא צריך להתכופף, השדה עצמו ניגש לחקלאי, קל מאוד, וכאן בעצם הרעיון של הרובוטיקה שעליו דיבר חבר הכנסת אורי מקלב, ככה יצרנו את ההיכרות הראשונית, אנחנו פיתחנו מסוע אוטומטי שלמעשה מביא את השדה הדינמי לקראת החקלאי והוא לא צריך ללכת בשדה.

<בן ציון קבקוב: תנאי העבודה קלים מאוד ומאפשרים להכניס אוכלוסיות שלעת עתה נמצאות מחוץ למעגלי התעסוקה, ליצור מקומות עבודה ליד הבית.

<בן ציון קבקוב: ישנו עוד היבט, במצוקת הדיור שקיימת בישראל, וכאן אנחנו יכולים לאמץ מדיניות של מדינת ניו יורק שקובעת תגמולים ותמריצים ליזמים שמקימים פרויקטים חקלאיים על הגגות.

<בן ציון קבקוב: רק תחשבו, בניו יורק, היום, מי שמקים חממה כזאת על הגג מקבל אחוזי בנייה לקומה נוספת, ולו זו בלבד, אם הוא מקים חנות באותו בניין שמוכרת לפחות 60% מהיקף המכירות של התוצרת שגדלה באותו בניין מקבל עוד תוספת קומה למטה.

<בן ציון קבקוב: זאת אומרת בניין שבונה חממה וחנות מפעל מקבל שתי קומות.

<בן ציון קבקוב: מדיניות במדינת ניו יורק.

<בן ציון קבקוב: אנחנו רוצים לעשות אמריקה גם פה.

אורי מקלב: גם אם זה קיים באמריקה, אבל עדיין הם לא משתמשים בטכנולוגיה שאתה נותן.

אורי מקלב: זה עיקרון.

<בן ציון קבקוב: כן, זה עיקרון.

<בן ציון קבקוב: הכלים יכולים להיות שונים לחלוטין, הטכנולוגיה שלנו לא ייחודית, ההידרופוניקה קיימת מאות שנים, מוכרת וכו', אלא הייחודיות שלנו שאנחנו פיתחנו טכנולוגיה קלת משקל, קלה ליישום על הגגות, שלא מצריכה שום שינוי במבנה קונסטרוקטיבי, אפשר ליישם אותה על כל גג שרגל אדם דורכת בו, המשקל הכולל של כל המערכת הוא 50 קילו למטר רבוע, זאת אומרת כל מקום שיכול להחזיק אדם, ניתן להפוך אותו לחממה יצרנית שיעלה פי 40 ופי 50 מגידולי קרקע.

<בן ציון קבקוב: רבותיי, ברוכים הבאים.

<בן ציון קבקוב: אתם הגעתם בנקודה חשובה, אנחנו מתחילים את סיור למטה, יהיה לכם מה לצלם.

<בן ציון קבקוב: רבותיי, בדברי הפתיחה שלי אני רק מנפנף בידיים ובונה מגדלים באוויר.

<בן ציון קבקוב: אני מפנה אתכם למעלה להתרשם ולראות.

אורי מקלב: אני עוצר איתך, את ההיכרות אנחנו רוצים לעשות עכשיו.

אורי מקלב: כל אחד יציג את עצמו.

<יוסי יניב: לי קוראים יוסי יניב, אני ממכון וולקני, מהנדס מחקר.

<יוסי יניב: יש לי שני תפקידים במכון, אחד, אני מרכז את פיתוח זנים חדשים של - - - זה 95% מהעבודה שלי, הפרויקט שלי שנדחף על ידי מנהל המכון הקודם, פרופ' קפולניק, הנושא של בניית גג חקלאי כהדגמה בעיקר למוסדות חינוך.

<יוסי יניב: כמו שהוא אמר, אנחנו רואים את החינוך יותר מהנושא התעשייתי, כי מכון ממשלתי, התעשייה והמסחר הם לא - - -

אורי מקלב: אני בשבת הזכרתי את מכון וולקני.

אורי מקלב: מה קשור שולחן שבת למכון וולקני?

אורי מקלב: אני אגיד לכם מה.

אורי מקלב: מה הקשר בין פרשת השבוע למכון וולקני.

אורי מקלב: אני אמרתי, הייתי בסיור, ואמרתי לילדים, השבת קראנו על מצוות הביכורים, התאנה הראשונה, אדם שרואה את הפרי הראשון וזה משבעת המינים, אז הוא שם על זה - - - מציין את זה וכשזה גדל הוא מביא את זה לבית המקדש ומודה לה', שלא יחשוב באמת שהוא זה שעושה את הכול, הוא מייצר, הוא שותל ואחרי זה קוטף, וזה הכול שלו, אלא זה הודיה, זה החלק של הביכורים.

אורי מקלב: התאנה של היום היא קשה מאוד לשיווק, קשה מאוד בכושר העמידה שלה והיינו בסיור במכון וולקני, פיתוח מיוחד של המכון איך לתת לה חיי מדף הרבה יותר ארוכים, למנוע, אתה גם עושה ירק ללא תולעים, אז גם תאנה, שהיא תהיה נטולת - - - כמו שהיום, היום קשה מאוד עם תולעים, עוד פיתוח.

אורי מקלב: אז הנה ראינו שיש דברים חדשים שנעשים, גם פיתוח ישראלי מיוחד, משבעת המינים.

אורי מקלב: אנחנו עכשיו נעבור הלאה.

<יוסי יניב: אני רוצה רק להוסיף עוד משהו, יש ועדה ארצית לנושא גגות ירוקים ולא ברור לי למה אף אחד לא נמצא פה.

<בן ציון קבקוב: הם היו בישיבת הוועדה.

אורי מקלב: כן, אבל באמת משרד האנרגיה, יש לו גם קשר.

אורי מקלב: היתרונות, יגיד לנו בן ציון - - -

<בן ציון קבקוב: הם היו גם כאן וגם בישיבה.

אורי מקלב: יש בוודאי חמישה-שישה יתרונות לנושא הזה, אבל חלק זה באמת נושא של אנרגיה וכו'.

אורי מקלב: (המשך סבב הנוכחות).

<אלי לב: אלי לב, אני ראש החטיבה הכלכלית במשרד החוץ, ובאופן יותר ספציפי אני גם עובד מול השגרירויות שלנו באירופה בתחום הכלכלי.

<אלי לב: כל פעילות כלכלית ש - - -

אורי מקלב: בסוף הדיון אולי נרצה התבטאות ממך בעניין הזה, ההתרשמות.

אורי מקלב: (המשך סבב נוכחות).

<עופר ניאקן: אני נציג עיריית מעלה אדומים.

אורי מקלב: הוא שיבח אתכם בסיור שלנו, מבחינתכם, על הנכונות, גם בנושא הארנונה ועוד דברים, שאתם רואים את זה כמפעל חשוב ומיוחד.

אורי מקלב: בכנסת לא תמיד אנחנו שומעים, אבל אני אמרתי, בן ציון, ששיבחת את העירייה על שיתוף הפעולה.

אורי מקלב: (המשך סבב הנוכחות).

אורי מקלב: יופי, יש לנו ממשמר הכנסת, יש לנו את רשם הפרוטוקולים.

<בן ציון קבקוב: רבותיי, עוד הערה אחת.

<בן ציון קבקוב: לא הזמנתי אתכם לכאן כפרויקט עסקי פרטי או פרטני, אני מדבר על פתיחת התחום לכלל החברות, לכלל עם ישראל, לכלל התושבים העירוניים.

<בן ציון קבקוב: אין לראות את זה כפרויקט מסחרי עם העניין המסחרי שהוצג, אנחנו פתוחים לכולם, עובדים עם כולם ורוצים להנגיש - - -

<ענת לוי: זאת הסיבה שהגענו.

<ענת לוי: אם זה היה פרויקט עסקי לא היינו מגיעים.

אורי מקלב: גם לעסקי אנחנו באים - - -

<ענת לוי: אבל - - -

אורי מקלב: אני לא יודע, אני לא כל כך מכיר את בן ציון, בן ציון, כשהציגו לי ואמרו לי, הוא לא אוהב להגיד את הדברים האישיים, אבל יש לו עוד הרבה עסקים שהוא עושה בהרבה מקומות בעולם, באירופה, אבל החלק הזה זה משהו, הרבה עם המצאה אישית, זה הבייבי של הדברים האלה, זה לא הנושא העסקי פה כמו הנושא הרעיוני, המיוחד שיש פה, ולכן בכל הדברים שהוא עסוק אז החלק הזה הוא הבן היקיר, יש פה הרבה מהמצאות, מדברים, מפיתוח, מחזון מאוד גדול ולכן אנחנו גם נמצאים פה, כדי שנוכל לראות איך לקדם את הפרויקט הזה.

<בן ציון קבקוב: תודה רבה.

<משה ארד: פה גם נערכות ההרצאות של בנצי ודיונים שונים, כדי דווקא להפיץ את התורה הזו.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אני בשלב מסוים נפגשתי עם בן ציון כשהוא כמעט היה מיואש, אבל היום נראה לי שהאופק יותר טוב, נכון?

אורי מקלב: קצת יותר טוב.

אורי מקלב: (בסיור)

<בן ציון קבקוב: - - - גג בלתי מנוצל, ששטחו 4,000 מטר ואנחנו מנצלים אותו לחקלאות בצורה מואצת ומגדלים ירק בצפיפות ממוצעת של 60 צמח על מטר רבוע.

<בן ציון קבקוב: למעשה מייצרים מקום עבודה במרחב העירוני, נוח וקרוב לבית, נוח לעירוניים, מקצוע חדש.

אורי מקלב: אני רואה מכאן שיש לך כבר עוד תוספת, זו כבר קומה שנייה, זה ניצול של ניצול.

<בן ציון קבקוב: לא, זו משתלה.

<בן ציון קבקוב: העירייה לא אפשרה לנו לקנות משתלה - - - נאלצנו לשים על הבוידם.

<בן ציון קבקוב: זה אחד השלבים החשובים בגידול ירק למהדרין, ביצירת חסמים פיסיקליים בפני חרקים.

<בן ציון קבקוב: אנחנו מנביטים כך כדי לא להכניס את החרקים מבחוץ.

<בן ציון קבקוב: מצאנו מקום מוגן על מנת לא לרסס אותו.

אורי מקלב: נחשפנו עכשיו, משרד החקלאות פרסם מדוע הוא מקפיד שארבעת המינים לא ייובאו מחוץ לארץ.

אורי מקלב: בדברי ההסבר שהוא הפיץ היום בהפצה הכללית הוא דיבר על כך שיכול להיות בלולב חרק אחד קטן, קטן, אחד שיכול להרוס ענף שלם של חקלאות.

אורי מקלב: הוא אומר שהחומייני שהגיע, היום יש לנו מיליוני חומייני, החרק שעושה שמות בחקלאות, זה הגיע מעציץ כזה תמים שהגיע מאירן, הגיע משהו שהיה מוחבא בתוך העלים וזו התוצאה.

אורי מקלב: ולכן היום ההקפדה והנושא של ירק בלי תולעים הוא נושא כשרותי, אבל מעבר לנושא הכשרות יש פה גם מבט אישי לכל אחד, בריא יותר.

אורי מקלב: אני מציע שתראה לנו, מה העקרונות שיש בגידולים האלה, באיזה קשיים, באיזה חסמים אתה נתקל.

אורי מקלב: כפי שאתה עכשיו אמרת, גג ירוק הוא עיקרון אחד - - - בן ציון, המיקרופון אצלך, אני מציע שאתה תתחיל להסביר.

אורי מקלב: גם בתקשורת איזה מילה.

אורי מקלב: נחשפנו לדברים, נחשפנו ליזמות הזו מתוך תערוכה של רובוטיקה שהייתה בכנסת ומצאנו עוד נישה מיוחדת בחקלאות שהרובוטיקה היום מייעדת את החקלאות.

אורי מקלב: אבל חיפשנו אתונות ומצאנו מלוכה.

אורי מקלב: חשבנו שזה רק הנושא של רובוטיקה והנה מרובוטיקה מצאנו שהיתרונות הם הרבה מעבר לכך.

אורי מקלב: כפי שאמרתי, לא מדובר בחקלאות הקרובה לאדמה, אלא בחקלאות היי טק, אתה עובד על שולחן, על משטח עבודה, יש כאן ניצול שטח אופטימלי.

אורי מקלב: יש כאן חיסכון גדול מאוד במים, כמות המים בשביל החקלאות הזאת שנותנת תוצרת מיוחדת ואיכותית מאוד והיא בהרבה יותר גדולה, בוודאי לא פחותה מתוצרת חקלאית רגילה.

אורי מקלב: כפי שעכשיו הזכרנו, כל הנושא של חרקים, שהוא מנוטרל פה, היא אטומה ואנחנו כמעט יכולים להגיע לחקלאות נקייה מאוד.

אורי מקלב: עצם השימוש והניצול בשטח שלא היה קורה בו שום דבר, הפוך, הוא היה מטרד, והנה היום הוא מנוצל, חקלאות על גגות, דהיינו ניצול שטח בשטחים עירוניים, במקום קרוב, עד כדי כך שיכולה להיות חקלאות מהיצרן לצרכן באופן מיידי.

אורי מקלב: אמר בן ציון שיש מקומות שמייצרים את הירק ומוכרים באותו מקום לשימוש הסביבה.

אורי מקלב: החיסכון באנרגיה הוא לאין שיעור, חיסכון באנרגיה שיש לי גג שמנוצל, לאחר מכן אנחנו רואים תוך כדי את הרובוטיקה עובדת, את המסוע, שמראה את החיסכון.

אורי מקלב: גם הנושא של מים הוא משמעותי מאוד, בכמה החיסכון של מים?

<בן ציון קבקוב: כמעט פי חמישה בפועל, כולל אקלים מבוקר והמערכת עצמה היא פי מאה יותר חסכונית מאשר חקלאות רגילה.

אורי מקלב: הנה דוגמה של חסם שקשה לנו לגלם אותו, ההקצבה לחקלאות למכסת מים לוקחת בחשבון כך וכך מכסה של מים, על כל דונם, ליטרים או קובים של מים, היום, בגלל שפה יש כמות הרבה - - - זה גם חיסכון מצד אחד, אבל מצד שני יוצאת לך כמות יותר גדולה.

אורי מקלב: הנושא האחרון זה הנושא של הארנונה.

אורי מקלב: לא מכירים בזה כשטח חקלאי במקום עירוני, כמו תעשייה באותו זמן, שזה יכול להיות - - - אין סיבה שישלמו כאן ארנונה מלאה ולא ארנונה של חקלאות.

אורי מקלב: והזמנו גם את משרד החוץ, בגלל שההמצאה הזאת והפרויקט הזה יכול להיות פיתוח ישראלי, סטרט אפ ישראלי חדשני מאוד שיכול לעניין מדינות ואין מי שישווק את זה.

אורי מקלב: צריך את הכלים שיש למשרד החוץ כדי לגרום שמדינות, ואמרנו, לא דווקא מדינות נחשלות, דווקא מדינות מפותחות, שיידעו לעניין אותן ולחשוף בפניהן את הפרויקט הזה.

אורי מקלב: בן ציון, תן לנו עכשיו את ההרצאה המעשית.

<בן ציון קבקוב: רבותיי, אנחנו נמצאים ליד מקום העבודה החדש של חקלאי עירוני.

<בן ציון קבקוב: כפי שאתם רואים, העבודה נעשית בגובה המותניים, קרובה מאוד, ואנחנו עומדים ליד מסוע מתוחכם שיודע לקחת צמחים לגידול לאורך הגג, מנקודת שתילה, כאן שותלים שתילים צעירים, עד נקודת הקציר, בקצה השני של הגג, בה קוצרים את הצמחים הבוגרים.

אורי מקלב: תסביר את היתרון שלהם.

<בן ציון קבקוב: היתרון, שתוך כדי נסיעה במסוע המסוע יודע להחזיק את הצמחים הצעירים צפוף אחד ליד השני ולרווח ביניהם לפי ההתקדמות של הגידול של הצמח.

<בן ציון קבקוב: לרווח, לתת מקום.

אורי מקלב: אתה מאוד הרשמת אותי.

אורי מקלב: כשאנחנו רוצים לשתול צמח צעיר כזה אנחנו כבר לוקחים את החשבון שהוא יגדל, לכן משאירים לו את השטח הגדול הזה, מכיוון שהיום הוא צריך שטח קטן, אבל אנחנו לא מזיזים אותו ואז אנחנו צריכים את כל השטח הזה לכשיגדל.

אורי מקלב: ההמצאה כאן אומרת לא, היום אתה יכול לצופף אותם, כשהוא יצטרך יותר שטח ניקח אותו למקום אחר.

<בן ציון קבקוב: אמת.

אורי מקלב: הנה יש לנו עכשיו ניצול, אנחנו יכולים על אותו שטח אדמה להקטין אותו בעשרות אחוזים בגלל שאנחנו היום מנצלים את הגודל שלו ואחר כך אנחנו מנצלים אותו במקום שאז הוא צריך את המרחב היותר גדול.

<בן ציון קבקוב: הטכנולוגיה הזאת למעשה מחזירה אדמה לציבור.

<בן ציון קבקוב: במקום בנייה ואספלט ואבנים על האדמה, אנחנו נותנים לה כוח פורה.

<בן ציון קבקוב: הטכנולוגיה הזאת יעילה פי 40, פי 50, בהשוואה לגידולי קרקע מבחינת כמות התוצרת שניתן לגדל ולהוציא מאותו שטח.

<בן ציון קבקוב: החממה הזאת מייצרת 3 מיליון צמחים בשנה, והטכנולוגיה הזאת מאפשרת לגדל.

<בן ציון קבקוב: הטכנולוגיה של המסוע המתוחכם מאפשרת לקבל מאותו שטח פי שלושה יותר תוצרת חקלאית, ביומסה ירוקה, שאנחנו צריכים לתושבי העיר, בהשוואה לכל שיטה אחרת מקובלת.

<בן ציון קבקוב: זו טכנולוגיה קלה ביותר, המשקל של כל המערכת, כולל מים, אתם רואים, מאגרי המים מובנים בתוך מבנה החממה ומשקלם מתפרס על כל השטח.

<בן ציון קבקוב: המשקל הכולל של כל המערכת הזאת לא עולה על 50 ק"ג על כל מטר רבוע.

<בן ציון קבקוב: דהיינו, כל מקום, כל גג שרגל אדם יכולה לדרוך בו, ניתן ליישם את הטכנולוגיה הזאת כדי לבנות חממה לטובת הציבור.

אורי מקלב: מה שהוא ציין עכשיו, אם היינו צריכים לשתול את זה באדמה רגילה ולא בדבר הזה אז היה צריך מסה ענקית של אדמה, רטיבות, מים.

<בן ציון קבקוב: כאן טיפת מים לא הולכת לאיבוד, הכול מנוצל לטובת הגידול של הצמח, לא מתאדה, לא נוזל שום דבר.

<בן ציון קבקוב: יתרה מזו, אפילו על הרצפה לא עשינו איטום כדי להדגים עד כמה הטכנולוגיה הזאת ידידותית לבניין שלתושבים לא יהיו חששות ובעיות של שיטפונות וכו'.

<בן ציון קבקוב: החממה קיימת, כמו שאמרתי, שש שנים, המוצרים בכל רשתות השיווק, הניסיון מונח וברצוננו להנגיש את הטכנולוגיה הזאת לכל תושבי העיר.

<ענת לוי: זה טוב רק לגידולים מסוימים?

<בן ציון קבקוב: אנחנו מגדלים כרגע 25 גידולים, צמחים, עלים ירוקים, מגוון רחב ביותר של - - -

<ענת לוי: אבל זה טוב מעבר לירוקים, לדברים אחרים?

<בן ציון קבקוב: הטכנולוגיה ניתנת ליישום בגידולים אחרים, אבל היא יעילה יותר - - - אנחנו גם גידלנו תפוחי אדמה וטבק ותותים, אבל היא יעילה ביותר לעלים ירוקים.

<קריאה: זה ישים לבתים פרטיים?

<בן ציון קבקוב: זה ישים לבתים פרטיים, ויתרה מזו, לא חייבים לבנות חממה אחת ענקית של 4,000 מטר, אלא ניתן לעשות רשת חממות פרטיות קטנות ששטחם כ-100 מטר והרשת הזאת עדיין תהיה יעילה וכלכלית, שכל החממות האלה תהיינה מאוגדות בפרוטוקול גידולי ושיווקי אחד, דהיינו רשת חממות מנוהלת ממרכז בקרה לוגיסטי אחד.

אורי מקלב: בית משותף, בממוצע הגג שלו, שהוא ישים לזה, הוא כמה?

אורי מקלב: 200 מטר?

<בן ציון קבקוב: 100 מטר, אפילו 100 מטר אפשר ל - - -

אורי מקלב: גג, אחרי דודי השמש, אחרי הכול עוד אפשר למצוא 100 מטר בגג?

<בן ציון קבקוב: כן.

אורי מקלב: היום כבר פחות.

אורי מקלב: 100 מטר יכול - - - אני מבין שהדובר רוצה קצת מספרים, 100 מטר של גג כמה יכול לתת מבחינת הצמחים?

<שלום קוולר: הוא יכול לספק את הצרכים של בניין שלם?

<בן ציון קבקוב: הוא יכול לתת משהו כמו 60,000-70,000 צמחים בשנה, שזו כמות די נכבדה.

<שלום קוולר: אם יעשו קואליציה של כמה גגות?

<בן ציון קבקוב: זה בדיוק מה שאני אומר, אני קורא לזה רשת גגות, רשת חממות, בהחלט כן.

אורי מקלב: רק כדי לסבר את האוזן, בן ציון - - -

<בן ציון קבקוב: אני מזמין אתכם לטיול לאורך הגידול.

אורי מקלב: אבל רק שנדע, אם היינו לוקחים את החממה הזאת ומגדלים ירק אחד, נניח חסה.

<בן ציון קבקוב: נניח בזיליקום, ריחן.

אורי מקלב: לאיזה כמות של - - -

<בן ציון קבקוב: היינו מגיעים ל-10 טון בחודש.

אורי מקלב: שזה כמות שצורכים ב - - -

<בן ציון קבקוב: באדמה משתמשים לזה בכ-150 דונם.

<בן ציון קבקוב: אבל הבזיליקום הזה הוא שונה במהותו, אנחנו למעשה חממה יחידה בישראל, לדוגמה, שמגדלת בזיליקום כל השנה בלי נגיעות של לקשותית ומחלות.

<בן ציון קבקוב: בחורף די קשה לגדל בזיליקום מחמת הלחות הגבוהה, הוא משחיר, מקבל מחלות.

<בן ציון קבקוב: זו חממה שיוצרת כל השנה ומאפשרת כל השנה לגדל אותו.

<בן ציון קבקוב: והירק הזה, יש להבין, הוא שונה בטיבו ובאיכותו מירק אחר שאנחנו רגילים.

<בן ציון קבקוב: למרות הגידול בצפיפות עצומה של 60 צמח במטר רבוע, צפיפויות כאלה אנחנו לא מוצאים בטבע, מיד מביא לנו פן של הגנת הצומח, ועל זה אנחנו הצלחנו לבנות מנגנון מניעתי בפני החרקים, על ידי יצירת חסמים פיסיקליים בפני חרקים, החל ממיקום, אנחנו נמצאים לא בתוך שטחי גידול רגילים, הימצאות החרקים כאן נמוכה יותר, אנחנו לא צריכים להילחם בכמויות עצומות של חרקים, אנחנו נמצאים בגובה, רוב החרקים מעופפים בגבהים נמוכים, החממה סגורה ומסוגרת עם רשת נגד חרקים, גם בכניסת אוויר וגם ביציאה.

<בן ציון קבקוב: אף על פי שהחרקים לא נוהגים לעוף נגד זרם האוויר עדיין הצטרכו לבנות רשת ולעטוף את החממה גם מהצד השני על מנת לא להשתמש בריסוסים.

<בן ציון קבקוב: אנחנו מגדלים בתוך מצע סטרילי מבחינת החרקים, צמר סלעים שעובר טמפרטורה של 1,000 מעלות בתנור, אנחנו משתמשים בכלי מיוחד שהוא מכסחת חרקים, אתם רואים בֵּלְטוֹת כאן על עגלת השירות.

<בן ציון קבקוב: הוא שואב את החרקים, הלהבים שלו מסתובבים במהירות של מטוס, שמונה להבים עם זווית משתנה, שוברים ידיים ורגליים לחרקים, כל זה על מנת לא לרסס בסוף.

<בן ציון קבקוב: המדרכה הזאת נותנת גישה ישירה למשגיח הכשרות, לאיש ההגנה על הצומח, לכל צמח בשדה.

<בן ציון קבקוב: אנחנו מונעים התפשטות חרקים כמו אש בשדה קוצים על ידי כך שמסוגלים לזהות את הקן ולטפל נקודתית בלי צורך לרסס בסוף.

<בן ציון קבקוב: השילוב של כל השלבים האלה מאפשר לנו לגדל ירק למהדרין, וזה מהדרין מלידה, אפשר לאכול אותו מהשדה, מהדרין לא שטוף.

<בן ציון קבקוב: אין צורך לשטוף על מנת להגיע למהדרין בשימוש בתכשירים אורגניים על מנת לא להרעיל את הציבור ולא להכניס לאנשים רעלים.

<בן ציון קבקוב: הירק שונה במהותו משאר התוצרת החקלאית בכך שיש לו קליפה מאוד עדינה והוא סופג את הרעלים.

<בן ציון קבקוב: בואו נעבור ונסתכל על הבֵּלְטוֹת.

<בן ציון קבקוב: ביקשתי מעובד שלנו להפעיל את השואב.

<בן ציון קבקוב: כאן אתם יכולים לראות ולצפות בפעולת השאיבה של החרקים.

<בן ציון קבקוב: רוב החרקים עוברים במעגל החיים בשרשרת החיים שלהם שלב של זבוב.

<בן ציון קבקוב: אם אנחנו מצליחים לקטוע את השלב של הזבוב לא מקבלים רימות, ביצים וזיהומים נוספים.

<בן ציון קבקוב: כמובן זה מאפשר לנו לא לרסס בסוף.

אורי מקלב: מה אנחנו רואים פה?

אורי מקלב: מנטה אני רואה.

<בן ציון קבקוב: המערכת הזאת היא היחידה בעולם שהיא רב קצירית.

<בן ציון קבקוב: כאן אנחנו נמצאים מול החלקות שעברו מספר קצירות.

<בן ציון קבקוב: יש כאן תאריכים, ניתן לראות, השדה הדינמי הזה נוסע, מגיע עד הסוף, קוצרים את היבול ועגלת שירות מביאה תעלות גידול להתחלה וחוזרים על הקצירות האלה.

אורי מקלב: למה אתה קוצר אותם?

אורי מקלב: כדי לשבח את הירק?

<בן ציון קבקוב: מערכת השורשים מתפתחת, זה לוקח זמן, כדי לחסוך את הזמן ולהשתמש כל הזמן עם הצמחים שכבר התאקלמו במקום משתמשים בשיטה הזו.

<בן ציון קבקוב: הפעלנו את הרכבת הקלה הזאת לפני הירושלמים.

<בן ציון קבקוב: אתם רואים שניתנת כאן גישה ישירה ממש לכל צמח.

<בן ציון קבקוב: תחשבו בעצמכם, משגיח כשרות, איש הגנת הצומח, שצריך בשדה גידול לעבור 150 דונם, מי מסוגל לעקוב אחרי שטח כזה, מי מסוגל לעשות את המשטר הביקורתי?

<בן ציון קבקוב: כאן ניתן, הודות לצפיפות ולכלי הגישה הזה להגיע לכל צמח בשדה ולטפל בו נקודתית בלי לאפשר התפשטות של חרקים, מחלות וכו'.

<בן ציון קבקוב: כל זה חוסך צורך בריסוסים.

אורי מקלב: איזה צמח זה?

<בן ציון קבקוב: שיבא.

<בן ציון קבקוב: זה השיבא שעברה כך וכך קצירות.

<אלי בינג: בנצי, אתה קוצר מוכר, קוצר מוכר?

<בן ציון קבקוב: בדיוק.

<בן ציון קבקוב: נשתלה באוגוסט, כבר עברה קציר והולכת ונוסעת הלאה.

אורי מקלב: יש כאן גם זירוז של הגידול באופן משמעותי?

<בן ציון קבקוב: לא, באופן טבעי.

<בן ציון קבקוב: למעשה הצמח הזה, אני אוציא בעדינות את מערכת השורשים שלו.

<בן ציון קבקוב: אתם יכולים לראות את מערכת השורשים, היא יחסית צנועה וקטנה לצמח.

<בן ציון קבקוב: אל תשכחו שהוא כבר עבר קציר, הוא היה בגובה הרבה יותר גדול, הצמח נמצא בתנאים מאוד מועדפים, הוא לא צריך להתאמץ על מנת לשאוב את הנוטריינטים, כל זה מונגש אליו בסרט כניסה דק.

<בן ציון קבקוב: אתם יכולים להכניס את האצבע ולראות את גובה המים, מילימטר או שניים ספורים, זה חיסכון במשקל ובשימוש במים.

<בן ציון קבקוב: הצמח לא צריך להתאמץ, כל הנוטריינטים נגישים, לכן את מלוא כוחותיו הטבעיים הוא נותן לגידול של ביומסה ירוקה.

<בן ציון קבקוב: לכן אמרתי שהטכנולוגיה טובה ביותר לגידול של עלים ירוקים.

<בן ציון קבקוב: בתנאים המועדפים האלה הצמח משנה את היחסים הטבעיים שלו בין משקל שורש, גבעול, עלה, לטובת פיתוח עלווה.

אורי מקלב: בן ציון, זה שאלתי, במקום שלושה חודשים זמן הגידול שלו הוא חודש?

אורי מקלב: או שזה לא?

<בן ציון קבקוב: כ-35% פחות.

<בן ציון קבקוב: לדוגמה עירית אנחנו קוצרים כל שבועיים והיא חיה כאן שנתיים, שנתיים וחצי.

<אלי בינג: אתה משווק לבד?

<אלי בינג: יש לך מערך שיווק שלך?

<בן ציון קבקוב: עצמאית, כן.

אורי מקלב: יש לך את מס הכנסה.

<בן ציון קבקוב: מס הכנסה, אנחנו נתבע החזרים של שש שנים ממס הכנסה.

<בן ציון קבקוב: הרעיון כאן הוא לא לחסוך לעצמי, אלא ל - - - בשנות ה-60 של המאה הקודמת כנסת ישראל חוקקה חוק הבוילרים.

<בן ציון קבקוב: הבוילרים, שאנחנו מכירים על הגגות וזה חלק בלתי נפרד מהנוף הישראלי, הכנסת חוקקה חוק ומאז זה כשר, זה מותר.

<בן ציון קבקוב: אותו דבר חקלאות עירונית.

<אלי בינג: למה צריך חוק בשביל חקלאות עירונית?

אורי מקלב: תראה, קח ארנונה, למשל.

אורי מקלב: ארנונה, לא מכסים את ה - - -

<אלי בינג: לא, הוא אולי אומר שזה לא מספיק רווחי, אבל הוא טוען שזה לא עניין של הרווחיות אלא של - - -

<בן ציון קבקוב: לא, הרווחיות, דיברתי על עצמי שאין לי עניין כאן להרוויח או משהו.

<אלי בינג: לא, אני אומר, מה מונע ממך לפתוח עכשיו עוד כזה בעוד עשרות גגות?

<בן ציון קבקוב: כי הארנונה שחקלאי עירוני ישלם תהיה - - -

<אלי בינג: זאת אומרת הבעיה של הרווחיות, בגלל הארנונה.

<בן ציון קבקוב: - - - תהיה פי אלף גבוהה מארנונה של חקלאי רגיל.

אורי מקלב: זה חסם.

<בן ציון קבקוב: לי לקח ארבע שנים לשכנע את העירייה הנכבדה ולהיעזר על ידם, אבל אחר כך האוצר עצר את זה.

אורי מקלב: האוצר עצר את זה ואמר לו 'אתה לא יכול', כאן באופן טבעי אתה תקבל ארנונה של חקלאי, כמו ביתר החקלאות.

אורי מקלב: אומרים שהרשות המקומית הכירה בזה, אומר משרד הפנים ומשרד האוצר, 'לא, בתקינה לא כתוב דבר כזה, זה רק על האדמה', הוא ישלם פה ארנונה אפילו שזה שימוש בגג כמו של מפעל.

אורי מקלב: זה הופך את זה לחוסר כדאיות.

<קריאה: זה גם לא חוקי לבנות על גג היום בתל אביב, או לא משנה באיזה עיר דבר כזה, כי הפקח יבוא ויפרק את זה.

אורי מקלב: לא יודע, זה תחום אפור.

אורי מקלב: לא בטוח.

<קריאה: אתה צריך להגיש לוועדת התכנון והבנייה של העיר בקשה ועד שיאשרו את זה.

אורי מקלב: אני מניח שזה משהו בתחום האפור, אבל יכול להיות שאתה מחדד כאן עוד דבר, אם אתה היום תבוא ותבוא עירייה דווקנית או יועץ משפטי ויגיד 'אני מאוד תומך בפרויקט הזה, אבל לעשות חקלאות על גג זה שימוש ושימוש צריך אחוזי בנייה'.

<קריאה: אתה מוכר את זה, או לשימוש עצמי.

אורי מקלב: לא בטוח, לא יודע, אבל זו דוגמה מהתחום האפור, שצריך תקינה.

אורי מקלב: הדוגמה השלישית שיש פה זו הדוגמה של המים, הוא מקבל היום מכסה, אפילו שהוא משתמש ב-20% מהמים הוא מקבל מכסה לפי שטח שזה לא מספיק, הוא מקבל כאילו שזה שטח חקלאות רגיל וזה לא מספיק, המכסה שלו.

<בן ציון קבקוב: אם אני לוקח תוצרת שאני מגדל, סוחט את המיץ, אני מקבל יותר מאשר המכסה.

<בן ציון קבקוב: הבנתם את האבסורד?

<אלי בינג: רק כדי להבין, היום עם התנאים האלה, עם מכסת המים הקטנה ועם הארנונה הגבוהה וכל זה, אתה מצליח להיות רווחי או שמבחינתך זה פיילוט שאתה לא רווחי בו עד - - -

<בן ציון קבקוב: מבחינתי זה פיילוט לפיתוח והמשך פיתוח שלוקח הרבה שנים.

<בן ציון קבקוב: תחשבו, חקלאות רגילה התפתחה כל ההיסטוריה האנושית וזו חקלאות אחרת.

<בן ציון קבקוב: זה נראה אותו ירק, אבל יש כאן המון המון מומחיות והמון ידע.

<אלי בינג: אבל עדיין לא הבנתי את התשובה.

<אבנר כהן: כמה דונם יש פה, בן ציון?

<בן ציון קבקוב: 4 דונמים.

<אבנר כהן: במקום 150 של קרקע?

<בן ציון קבקוב: של הקרקע.

<בן ציון קבקוב: להפתעתנו הגמורה גילינו שהאזור של מישור אדומים טוב לחקלאות.

<בן ציון קבקוב: האזור הזה לא מנוצל לחקלאות.

<בן ציון קבקוב: אנחנו כאן נהנים ממזג אוויר מאוד מיוחד, יש לנו אוויר חם, מדברי, יבש, אבל לא כמו בערבה, שקל מאוד לצנן אותו, בלי אנרגיות ובחורף אין צורך לחמם.

<בן ציון קבקוב: אנחנו בחורף מגדלים כאן בזיליקום בלי חימום, בלי להוציא אגורה לחימום של החממה.

<בן ציון קבקוב: האזור הגיאוגרפי הוא טוב מאוד לחקלאות של חממות.

אורי מקלב: בן ציון, לאן אתה לוקח אותנו הלאה?

<בן ציון קבקוב: - - - צמח - - - מפקד תחנת המשטרה של מעלה אדומים בעמדת היכון.

אורי מקלב: מה זה?

<בן ציון קבקוב: נגיסה קטנה, בבקשה.

<קריאה: נגיסה קטנה ומסוכנת?

<בן ציון קבקוב: הפתעה מתוקה.

אורי מקלב: יש לך גם גת?

אורי מקלב: מותר לגדל גת היום או אסור?

<קריאה: זה מתוק.

<בן ציון קבקוב: ממתיק טבעי, אפשר לאכול גם את הפרחים למעלה.

<בן ציון קבקוב: מתיקות בלי - - - בגוף האדם, זאת אומרת אנחנו מרגישים את המתיקות אבל האינסולין לא מופרש בגוף, לכן אנשים סוכרתיים נהנים מזה ללא נזקים.

<קריאה: איך זה נקרא?

<בן ציון קבקוב: סטיביה.

<בן ציון קבקוב: מזה עושים את הממתיק המלאכותי.

<בן ציון קבקוב: נכון, אבל כשעושים את הממתיק המלאכותי בתהליך הייצור כל הסגולות הרפואיות אובדות.

<בן ציון קבקוב: לכן הדרך הבריאה והטובה ביותר זה לשים בסלטים, במשקאות, צמח ירוק.

<בן ציון קבקוב: הסטיביה, פועל נגד עששת, מייצב לחץ דם.

<בן ציון קבקוב: המקום הזה די מעניין.

<בן ציון קבקוב: התייחסות לנושא האנרגטי של החממה.

<בן ציון קבקוב: כמו שסיפרתי לכם, אנחנו נמצאים על גג, אתם יכולים לזרוק מבט ולהגיד לי איפה מכלי המים, איפה מאגרי המים.

<בן ציון קבקוב: אני לא יכול לשים חבית כבדה על הגג, לכן מצאנו לנכון לשלב את המרזב עם מאגר מים, הוא נמצא מאחוריי, הנה זה, מתפרס לכל האורך ומשקלו מתחלק ב-128 רגל של השולחן, קיבולת המכל הזה זה 5 קוב, 5 הקוב האלה מזינים דונם, 1,000 מטר, זאת אומרת כל צמח מקבל 50 cc בלבד.

<בן ציון קבקוב: מערכת קלה מאוד.

<בן ציון קבקוב: זאת נקודת הזרמת המים, בצד השני יש נקודות הזרמה צינוריות.

<בן ציון קבקוב: זאת אומרת מבחינה אנרגטית המשאבה צריכה להעלות מים לגובה של כ-40 סנטימטרים בלבד, בלי לחץ, לכן העבודה הזאת נעשית על ידי משאבה פשוטה של קילוואט והקילוואט הזה, שתי משאבות ושולחן נותנות חיים ל-44,000 צמח.

<בן ציון קבקוב: זאת אומרת משך הגידול, ההוצאות של האנרגיה הן זניחות ביותר.

אורי מקלב: בן ציון, את כל הדברים האלה אתם הפקתם באיזה מקום?

אורי מקלב: כל המצאה שלך - - -

<בן ציון קבקוב: לא, כל מה שאתם רואים כאן זה פיתוח שלנו, מערכת מודולרית שניתנת לפירוק.

<ענת לוי: רשום פטנט?

<בן ציון קבקוב: כן, ארבעה פטנטים, כל זה מעשה ידינו ופיתוח שלנו.

<בן ציון קבקוב: אין כאן שום חלק שמישהו יכול להצביע ולהגיד שזה העתקה של מישהו.

<בן ציון קבקוב: מערכת ראשונה ויחידה בעולם שהיא אוטומטית ורב קצירית.

<בן ציון קבקוב: אני מדגיש, רב הקציריות נותנת יתרון עצום.

<בן ציון קבקוב: צמחים חיים פה שנתיים וכל הזמן נקצרים ונוסעים שוב ושוב על השולחן.

אורי מקלב: זה אדמה?

<בן ציון קבקוב: לא, זה צמר סלעים.

אורי מקלב: וזה גם המצאה - - -

<בן ציון קבקוב: לא, זה חומר סטנדרטי איטלקי שאנחנו מייבאים ובלעדיו אי אפשר להגיע לרמה של כשרות מהדרין בלי ריסוסים.

<בן ציון קבקוב: זה חומר סטרילי מבחינת החרקים.

<בן ציון קבקוב: אנחנו לא מכניסים חרקים מבחוץ.

<בן ציון קבקוב: ברגע שמקבלים שתילים חיצוניים מכניסים עם כל שתיל כ-60 חרקים, שאיתם אחר כך צריך להתמודד.

<בן ציון קבקוב: תוך חודש צמח אחד גדול ומ-60 חרקים אנחנו מקבלים אלפים, קוצרים את הצמח, הקציר השני, עדיין מקבלים צמח אחד, אבל מהאלפים של החרקים כבר מקבלים מיליונים שאיתם צריך להתמודד וצריך לרסס.

<קריאה: צריך ללמד אותם לעשות חרקירי.

<בן ציון קבקוב: אנחנו עובדים אחרת, בשילוב של המנגנון המניעתי הזה, בלי לתת לחרקים להתפשט, אנחנו מבקרים את האוכלוסייה, מדכאים אותם.

<בן ציון קבקוב: לא הורגים, אלא מדכאים.

<בן ציון קבקוב: למה הדבר דומה?

<בן ציון קבקוב: יש כאן מספיק אשכנזים שמגרדים את החריין לפסח, כשמגרדים את החריין, חזרת, עומדים ונחנקים, אי אפשר לנשום.

<בן ציון קבקוב: אחר כך בשולחן אוכלים ונהנים.

<בן ציון קבקוב: דומה גם לסחוג, שכותשים את הפלפל, אי אפשר לעמוד לידו, אחר כך אוכלים ונהנים.

<בן ציון קבקוב: זו דוגמה למתן של תכשירים אורגניים ביישום מלא של 100%, מדכאים את החרקים, לא בא להם להתרבות בריכוזים כאלה גבוהים.

<שלום קוולר: אין חרקים שמועילים לצמחים?

<בן ציון קבקוב: אנחנו גם משלבים הדברה ביולוגית על ידי חרקים מיוחדים, שהם אוכלים את האחרים ועדיין הם מהסוגים הנשטפים, הם לא מזהמים מבחינה כשרותית.

<שלום קוולר: זה בעיה לשמור על השיפוע של ה - - -

<בן ציון קבקוב: אתה שמת לב לנקודה חשובה בהחלט.

<בן ציון קבקוב: התעלות נמצאות בזווית של אחוז וחצי, אין לקבל סחרחורת, זה באמת שיפוע, שיפוע מקובל שהמים זורמים וכל הרגליים של השולחן מתכווננות.

<בן ציון קבקוב: זה עדיין כלי פיתוח, אפשר למצוא זווית נכונה לכל תנאי מזג אוויר, לכל גידול.

אורי מקלב: מכון וולקני, אתם בדיון נפרד שם?

<אבנר כהן: החומר נקרא צמר סלעים?

<בן ציון קבקוב: כן, צמר סלעים, מאיטליה.

אורי מקלב: על מה לא הצלחת להתגבר?

אורי מקלב: על איזה דברים שאתה לא הצלחת, חוץ מעלינו, על הממשלה?

אורי מקלב: הכול הצלחת.

<בן ציון קבקוב: בהזדמנות זו אני קורא לחבר הכנסת היקר, אורי מקלב, לחוקק חוק שיפתח את התחום הזה לכלל ישראל, שהדברים האלה יהיו מוגדרים ומאושרים לכל אלה שיבואו בעקבותינו.

<אבנר כהן: יש רק פה?

<בן ציון קבקוב: חממה כזאת ייחודית בעולם קיימת רק פה.

<בן ציון קבקוב: השנה נפתחה חממה גדולה יותר בשטח של 6,700 מטר רבוע בשיקגו, בהשקעה של 35 מיליון דולר.

<בן ציון קבקוב: היא גדולה מאיתנו בגודל, אבל בריכוז האוטומציה והרובוטיקה עדיין פחותה מאיתנו.

<איילת חקמיאן: אתה מכרת להם את הרעיון?

<בן ציון קבקוב: לא.

<בן ציון קבקוב: הרעיונות עצמם קיימים, החוכמה זה היישום, האינטגרציה, כיצד אפשר ליישם את הדברים ואתם רואים שהזמן עובד גם נגדנו.

<בן ציון קבקוב: הבה נביא את הפינות הירוקות, פינות החמד האלה, לתושבי העיר, הבה נחזיר את האדמה לציבור.

<שלום קוולר: יש שיטה של גידול במים, על מים, במה היא שונה מהשיטה שלכם?

<בן ציון קבקוב: כמות המים.

<בן ציון קבקוב: מצע מים של 15 סנטים נותן לנו משקל של לפחות 150 קילו למטר רבוע ולכן היא לא ניתנת ליישום על כל גג.

<בן ציון קבקוב: אנחנו פיתחנו טכנולוגיה לכל עם ישראל, לכל בניין, לא לנקודות מסוימות, מבנה מסיבי, קונסטרוקציה חזקה, לא, אנחנו פיתחנו טכנולוגיה שמתאימה לכולם.

<בן ציון קבקוב: בגג ספציפי אפשר למצוא גם פתרונות אחרים, בהחלט.

<שלום קוולר: גם תקרת צלעות?

<בן ציון קבקוב: אפשר הכול.

<בן ציון קבקוב: אבל כאן החוכמה לייעל את הטכנולוגיה לתכלית יעילות.

<בן ציון קבקוב: הטכנולוגיה הזאת במקור פותחה על ידי נאס"א בשנות ה-50 של המאה הקודמת כאשר העולם עמד תחת צל של האיום של המלחמה הגרעינית ובנאס"א חשבו איך אפשר להציל את הגרעין האנושי בכוכב לכת אחר, במאדים.

<בן ציון קבקוב: במאדים אין אוויר לכן שאלת המפתח הייתה ליישוב המאדים, אם יצליחו לגדל ירקות כדי ליצור את האוויר לאסטרונאוטים, למתיישבים החדשים.

<שלום קוולר: חמצן, לא אוויר.

<בן ציון קבקוב: חמצן.

<בן ציון קבקוב: ולכן חברי נאס"א פיתחו את תעלות הגידול האלה.

<בן ציון קבקוב: תעלות הגידול האלה זה לא המצאה שלי, זה פיתוח של נאס"א לצורך יישוב המאדים.

<בן ציון קבקוב: לקחנו טכנולוגיה שטובה לחלל ויישמנו אותה על הגג.

אורי מקלב: יפה מאוד.

<בן ציון קבקוב: תתרשמו מהצפיפות העצומה של 60 צמח למטר רבוע, צפיפות כאשר התעלות מרווחות.

<בן ציון קבקוב: אתם יכולים להסתכל, יש כאן מרווחים בין התעלות, ואתם יכולים לשער לעצמכם איזה חוכמה ואיזו מיומנות חייבים להיות כדי לגדל בצפיפות כזאת באפס חרקים, בכשרות מהודרת מן השדה, בלי צורך לשטוף, אפשר לאכול ממש מן השדה.

<בן ציון קבקוב: בלי ריסוס.

<איילת חקמיאן: אבל אם אתה יכול להסביר מה שהסברת לנו במשרד, חבר הכנסת מקלב הסביר לנו שהירק היום, הריסוס, גם אם שוטפים את זה עם סבון, אתה הסברת שזה - - -

<בן ציון קבקוב: מערכת הכשרות הרגילה יוצאת מהצורך לשטוף את הירק במרכזי אריזה, בבתי אריזה, ואז שטיפה בתוך אמבטיות עם זרם נגדי, עם בועות, עם כלור, והייבוש אחר כך בצנטריפוגות פוגע באורך החיים ובאיכות הצמח.

<בן ציון קבקוב: ברור שאם לוקחים ירק עדין ודק, שוטפים אותו עם כלור, אז מה נשאר?

<איילת חקמיאן: אבל הסברת לנו שהריסוס נשאר.

<בן ציון קבקוב: והריסוס עדיין נשאר, כי זה נספג, ירק זה 88% מים.

<שלום קוולר: מה הצורך לשלוט באור השמש?

<שלום קוולר: בקרני השמש?

<בן ציון קבקוב: אנחנו מפתחים טכנולוגיה זולה ביותר, לא משתמשים בתוספת תאורה.

<בן ציון קבקוב: כדי לייעל אנחנו משתמשים בפתרונות אחרים מכניים, כיצד אפשר בכל שטח לקבל פי שלושה יותר תוצרת חקלאית.

<שלום קוולר: וזה אור אולטרה סגול שאתם טוענים אותו ביום?

<שלום קוולר: זאת אומרת תאים סולריים?

<בן ציון קבקוב: לא, אין כאן תאים סולריים.

<בן ציון קבקוב: אפשר להתרשם מהחסה הבגירה, לקציר.

<בן ציון קבקוב: זה צמח בוגר, אתם יכולים להתרשם מהגודל של הצמח וממערכת השורשים, נקייה, לבנה וקטנה, צנועה ביותר.

<בן ציון קבקוב: מלוא כוחותיו הטבעיים הצמח ניצל לגידול של ביומסה ירוקה.

<בן ציון קבקוב: אתם מוזמנים להתרשם.

<בן ציון קבקוב: עכשיו זה מר כמו מרור.

<ענת לוי: למה?

<בן ציון קבקוב: כשהצמח חי הוא מגן על עצמו מפני החרקים, לכן הוא מר, לכן אנחנו משתמשים למרור בחסה.

<ענת לוי: באמת לא הבנתי אף פעם למה, כי זה לא מר.

<בן ציון קבקוב: כי פעם, כשנקבעה ההלכה, היו אוכלים ככה מהשדה, צמח חי.

<בן ציון קבקוב: כשהוא חי הוא מר.

<ענת לוי: ואחר כך הוא בעצמו - - -

<בן ציון קבקוב: נכון, אז אנחנו עדים לשינויים שאנחנו חווים גם בפן ההלכתי וגם באורח החיים שלנו.

<שלום קוולר: כשהוא חי הוא מר וכשהוא מת הוא - - -

<בן ציון קבקוב: נכון, הוא מת.

אורי מקלב: עוד כמה זמן הוא מוכן?

<בן ציון קבקוב: הוא מוכן מיידית.

אורי מקלב: הוא כבר לשיווק?

<ענת לוי: כמה זמן לוקח לזה להפוך למתוק?

<בן ציון קבקוב: חצי שעה.

<בן ציון קבקוב: מרגע שאני עוקר את השורשים.

<ענת לוי: למשל החסה שבבית, לפעמים חסה בבית היא מרירה, איך אפשר לגרום לה - - -

<בן ציון קבקוב: אי אפשר.

<בן ציון קבקוב: אם היא מרירה בבית זה או זן או תנאי גידול.

<בן ציון קבקוב: ואתם עדים למקום עבודה מעוצב של החקלאי העירוני, עבודה בגובה מותניים, קל מאוד, השדה בא לחקלאי, לא צריך להתכופף.

<בן ציון קבקוב: למעשה זו עבודה של היי טק, של פקיד עירוני, קרובה לבית, אפשר לעלות במדרגות, למכור באותו מקום, להנגיש את התוצרת לתושבי האזור.

<יאיר אייפרמן: אבל אם אתה רוצה לקצור משהו שנמצא באמצע הוא לא מגיע.

<בן ציון קבקוב: אין צורך, אנחנו קוצרים פה.

<יאיר אייפרמן: נכון, הכול מתוכנן ככה ש - - - גידול שגדל שסיים את הגידול שלו שם?

<בן ציון קבקוב: לא, המערכת מתוכננת שגידול כל שולחן, כל מסוע אמור לגדל זן אחד.

<בן ציון קבקוב: זה שעברנו ליד הרבה זנים זה אילוצים של המציאות.

<בן ציון קבקוב: רשת השיווק מבקשת מאיתנו מגוון מוצרים, סל מוצרים, אז יש לנו רק ארבעה שולחנות ו-25 צמחים אז אנחנו מחלקים אותם לחלקות קטנות.

<יאיר אייפרמן: אז אתה צריך להגיע לאמצע.

אורי מקלב: וזה ממשיך עכשיו לגדל אותו - - -

<בן ציון קבקוב: לא, החסה עצמה לא ממשיכה, כי ביבול השני היא תהיה מרה מרה.

<בן ציון קבקוב: עם חסה אנחנו לא משחקים, אבל רוב הגידולים האחרים כן, הם רב קציריים.

אורי מקלב: אתה מחזיק מומחה חקלאות?

<בן ציון קבקוב: לא, אני והצוות שלנו למעשה דוגמה לכך שתושב העיר, הודות לד"ר גוגל, הודות למידע הפתוח באינטרנט, יכול ומסוגל וחייב ללמוד מקצוע חדש, חקלאי עירוני, להתנסות על בשרו.

<בן ציון קבקוב: זו גם חוויה וגם חובה וזו גם אפשרות.

אורי מקלב: לא גדלת בסביבה חקלאית?

אורי מקלב: לא ההורים שלך לא חקלאים והסבא לא היה חקלאי?

<בן ציון קבקוב: לא.

<בן ציון קבקוב: שום רקע.

אורי מקלב: בבקשה, אנחנו כאן מחזיקים חסה אמיתית, שאנחנו אוכלים מזה כמרור.

<איילת חקמיאן: אז בבתי הספר יש אזורים - - - יש בית ספר ששם הם לומדים, יכלו לעשות את זה על הגג.

<בן ציון קבקוב: בהחלט כן.

<בן ציון קבקוב: ובצהריים לאכול ממה שהילדים גידלו, אחר הצהריים, אחרי הלימודים.

<בן ציון קבקוב: בית הספר הופך למקום שמושך את הילדים, הם לא צריכים להסתובב ברחוב.

<איילת חקמיאן: הם לומדים תזונה בריאה - - -

אורי מקלב: סיפר בן ציון שהוא לא חקלאי מטבעו, לא גדל במקום חקלאי, לא ביישוב חקלאי, לא הוריו ולא סבו, והנה הוא נהיה חקלאי לבד.

<אלי לב: דרך אגב, בנצי, אתה דיברת בפקולטה לחקלאות כדי שהם יכניסו את זה לתכנית הלימוד שלהם?

<בן ציון קבקוב: לא, לא נעזרנו.

<אלי לב: לא, מבחינה זאת שילמדו את זה.

<בן ציון קבקוב: אני פונה לכולם, גם לשה"מ, שירות הדרכה מקצועי, אני פונה אליהם ומזמין ומבקש, בינתיים שיתופי פעולה בפועל לא יצאו עם אף אחד.

<אלי לב: למה?

<אלי לב: איך אתה מסביר את זה?

<בן ציון קבקוב: רבותיי, יש לנו בצוות את צבי.

<בן ציון קבקוב: צבי, ספר קצת על עצמך.

<צבי הלברכט: אני עובד בגינות קהילה בישראל, שעושים חקלאות עירונית.

<צבי הלברכט: הנה, אפילו למדתי ממך משהו.

<בן ציון קבקוב: היו לי אורחים, קבוצת ילדים בגיל 7-8 שרובם לא רגילים לאכול ירק.

<בן ציון קבקוב: יתרה מזו, היו ילדים עם הפרעות מסוימות, שנגעלים מכל דבר ירוק.

<בן ציון קבקוב: אחרי ביקור בחממה וטעימה מהשדה ההורים התקשרו ואמרו שהילדים אפילו משנים את ההרגלים וכן מוכנים לאכול את הירק.

<בן ציון קבקוב: יש לנו תכנית מסוימת להפעלת ילדים, נותנים להם תמונות, מבקשים למצוא ירק מסוים וכשהם מוצאים - - -

<שלום קוולר: איך קנביס רפואי גדל פה?

<בן ציון קבקוב: מצוין.

<בן ציון קבקוב: עד היום בלשי משטרה פעמיים בחודש באים לבקר, לבדוק.

<בן ציון קבקוב: אף אחד לא מסוגל להאמין שאנחנו לא מתעסקים עם זה, המטרה היא לגדל ירק ולהנגיש, אני קורא לזה מהפכה חקלאית ב', החברה האנושית השתנתה והחקלאות באה בעקבותיה.

<קריאה: - - - אתם עושים משהו בעניין?

<בן ציון קבקוב: יש לנו מתקן גם לבתים פרטיים, אבל אין זה מטרת הביקור של הוועדה הנכבדה, מטרתנו לעזור לקבוע מדיניות ולתקן תקנות כדי לפתור - - -

<קריאה: הוא איש פרטי, הוא לא יכול לקדם את זה - - -

<בן ציון קבקוב: אנחנו לא מדברים על יוזמות פרטיות קטנות, אלא משתדלים לפתח ראייה מדינית לכל התחום הזה.

<קריאה: אם הוא יפרסם באופן פרטי, יהיה לחץ של ציבור.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם שתירס, קלחים של תירס, קשה מאוד היום לקבל כשרות עליהם, במיוחד אחרי שפינו את גוש קטיף, מאז בכלל מאוד מאוד קשה, מדוע?

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים, אבל בתירס, בין הגרעינים יש חרקים ולא מעטים מהם שחורים ואנחנו לא רואים אותם, אבל הם קיימים.

אורי מקלב: קשה, גופי הכשרות לא נותנים כשרות.

אורי מקלב: השנה, אחרי הרבה מאמצים, לא גופי הכשרות, מישהו שנותן הכשר לבד, הרב - - - נתן הכשר, ואחרי שהוא שם מסננים ומסננות והשקיעו בחממה הרבה, פעמיים הוא הצליח, בשני יבולים, ובסופו של דבר יצאו לשוק בכמות מאוד מאוד קטנה, קצת שיווקו את זה, והשאר, אני דיברתי איתם, הם ביקשו ממני לדבר איתו, הוא אומר 'לא הצלחתי לייצר.

אורי מקלב: בסופו של דבר כמה שניסיתי וכמה שהשקעתי', שם התירס עלה לקילו הרבה יותר מהמחיר בשוק, אולי פי שניים, פי שלושה, בגלל ההשקעה.

אורי מקלב: פעמיים בקושי בקושי הוא הצליח להוציא, בגלל התמודדות עם חרקים.

אורי מקלב: חרקים זו שאלה של כשרות, אבל זו גם שאלה לא רק של כשרות, הכשרות מדברת על חרקים, אבל זה אומר שיש חרקים שמצויים בתוך הירק.

אורי מקלב: הרב אפרתי זו כשרות שמקפידה מאוד, קפדנית מאוד מאוד, אמרתי לו 'זה לא חוכמה לתת על מקום כזה כשרות, החוכמה במקומות אחרים'.

אורי מקלב: זה שכמעט לא צריך להתמודד עם חרקים, להגיע לרמת כשרות שאפשר להגיד מאת אחוזים, מעבר ליתרונות שלא צריך לשטוף את זה, גם הכשרות של החרקים, הם כותבים על זה והם גם דורשים, צריך שטיפה, כאן השטיפה היא עם חומרים, על פי רוב זה לא מים, זה מאבד מאיכות הירק, מהתועלות, מחיי המדף שלו ובמקרה הזה יש לזה גם יתרונות וודאי שהיתרונות האחרים הם יתרונות לא מעטים.

אורי מקלב: הרב קופולוביץ', אתה רוצה להגיד משהו?

<אהרון קופולוביץ': זה נכון ולא נכון, כי יש גם חרקים שמגיעים מהאוויר, יש חרקים שנוצרים ממים ודברים שלא רואים אותם בחממות הרגילות.

<אהרון קופולוביץ': דווקא בגלל המים כן אפשר לראות אותם.

<אהרון קופולוביץ': היתרון הגדול פה שאנחנו יכולים לבדוק אותם מהתחלה, כל הזמן, אנחנו יכולים לקחת ממש שתילים עם צמר הסלעים, להביא אותם לפה, לבדוק אותם פה ואז אנחנו נדע ממה להיזהר הלאה.

<אהרון קופולוביץ': אם יש משהו, הם יכולים לזרוק אותו, מה שאין לך באדמה.

אורי מקלב: תסביר קצת, תרחיב.

<אהרון קופולוביץ': אם גדלים אצלך באדמה דברים, לפעמים אתה לא יכול לראות אותם כי הם מסתתרים למטה או כאלה דברים.

<אהרון קופולוביץ': פה פשוט אנחנו לוקחים שתילים מפה, אנחנו עובדים מהרגע שהוא מתחיל, כל הזמן, אנחנו מלווים אותו עד הקציר ואחרי הקציר, שזה היתרון הגדול.

<בן ציון קבקוב: וזו נקודה מאוד חשובה, העבודה שלנו היא מול מערכת כשרותית, זה לא מול אלא ביחד.

<בן ציון קבקוב: למעשה הרב אהרון משמש עיניים שלנו כמגדלים בשדה.

<בן ציון קבקוב: הוא בעצמו רוכב גם על העגלה ונותן לנו השגחה צמודה לכל אורך הגידול, החל מההנבטה.

אורי מקלב: זאת אומרת אם אתה מגלה חרק מסוים איך אתה מתנהג איתו?

<אהרון קופולוביץ': השאלה היא בן כמה הוא ואיך קוראים לו, יש חרקים שאנחנו יודעים שברגע ש - - -

<ענת לוי: יש חרקים כשרים?

<אהרון קופולוביץ': לא חרקים כשרים, אבל חרקים שיירדו ברגע שמתחילים לעבוד, הם נופלים או כשאנחנו עושים טיפת לחץ אוויר או משהו - - -

אורי מקלב: ואתם - - -

<אהרון קופולוביץ': אנחנו בודקים את זה בכזו רשת.

<אהרון קופולוביץ': זו רשת של 110 מש, את הצמח מנפים ב-70, 50-70, זה 110, אי אפשר ל - - -

אורי מקלב: זה ממש נראה אטום.

<אהרון קופולוביץ': כן.

<בן ציון קבקוב: עין אדם לא מסוגלת לראות את החורים.

<אהרון קופולוביץ': זה פי 400.

<בן ציון קבקוב: הרשת שאתם רואים כאן זו אותה רשת.

<אהרון קופולוביץ': החרק הזה כמעט עובר אותה.

<אהרון קופולוביץ': זו הרמה שאפשר להגיע פה של הבדיקות.

<בן ציון קבקוב: עשירית מילימטר.

אורי מקלב: ואיך אתה רואה אותו?

אורי מקלב: כשאתה עובר על המשטח מה אתה רואה?

<אהרון קופולוביץ': רק עם זכוכית מגדלת.

<אהרון קופולוביץ': כל אחד לוקח את הזכוכית ושולחן אור, רק ככה.

<ענת לוי: מי יודע כמה כאלה אכלנו.

אורי מקלב: יפה מאוד.

אורי מקלב: כפי שידוע, כשרות מגיעה גם מדברים אחרים.

אורי מקלב: מה זה רמת כשרות?

אורי מקלב: אנחנו יודעים שנטילת הידיים לפני אוכל, זה בא באמת להגיד על ניקיון, זה חלק מהדברים.

אורי מקלב: אנחנו גם לא יודעים, אולי מקור השחיטה זה לא ללא סיבה, מקור השחיטה הוא למנוע צער בעלי חיים, זה המקור של השחיטה ואז צריך הקפדה, שהסכין תהיה חלקה, בלי שום פגימה, הפגימה לא שירתה את צער בעלי חיים בגלל שהם מרגישים אותה.

אורי מקלב: מכאן זה מתחיל וכאן זה נגמר, כל ההלכות בנויות על תשתית שלא יהיה צער בעלי חיים.

אורי מקלב: עד היום, כמה שניסו, לא הצליחו להפריך את זה ולסתור את התפיסה הזו.

אורי מקלב: כל אחד יכול להגיד משהו אחר, אבל זו התפיסה שקיימת כבר הרבה שנים.

אורי מקלב: היה רב שהיה צריך להתווכח עם השלטון, 'איך אתה יודע שבאמת זה מונע צער בעלי חיים?

אורי מקלב: ' אז הוא אמר 'דבר אחד, מי שברא ומי שיצר אותם אמר גם איך לשחוט אותם ואיך הם מרגישים, לכן אני מאמין'.

אורי מקלב: לי הכי קל, מי שמאמין בזה יודע שהכול - - - מי שברא את זה גם נתן את התרופה בצורה הכי חלקה.

אורי מקלב: בדקו את זה, לא מרגישים בזמן שחותכים.

אורי מקלב: הדברים האלה הם שאלה של ניקיון ובריאות וכמובן לכן אנחנו גם מקפידים.

אורי מקלב: מכאן זה נובע.

אורי מקלב: אני מבין שאלה דברים, כל מה שנמצא בשטח האדמה זה כבר התמודדויות קשות ואחרות לגמרי, לא ברמות האלה בכלל.

<אהרון קופולוביץ': זה יותר קשה, גם הריסוס שם הוא הרבה יותר.

<בן ציון קבקוב: כאן למעשה נפגשים שני תחומים, עירוניות וכשרות והחקלאות.

<בן ציון קבקוב: ברור שבגידול במרחב עירוני אף חקלאי לא ירשה לעצמו לרסס ולהרעיל את השכנים, מה שאין כן היום במצב שהחקלאות מרוחקת מעין של הציבור במאות קילומטרים, הציבור לא מסוגל לעקוב בפועל על מה חקלאי פרטני עושה בחלקה שלו.

<בן ציון קבקוב: החקלאות עירונית, היא תהיה הרבה יותר נקייה, הרבה יותר בריאה, הרבה יותר זהירה לתוצרת שאנחנו מכניסים לפה.

אורי מקלב: אנחנו נעשה ישיבת סיכום.

<בן ציון קבקוב: מישה, תוכל להביא לנו דוגמאות של התוצרת?

<קריאה: מה זה העלים האלה?

<בן ציון קבקוב: זה קייל, כרוב שמשרד הבריאות ממליץ לציבור הודות לריכוז ויטמין סי.

<בן ציון קבקוב: אלה דוגמאות של התוצרת שלנו.

<בן ציון קבקוב: זה מה למעשה מה שצריך לחפש ב - - -

<קריאה: אבל את החסה הסינית, איך אני יכולה למצוא אותה?

<קריאה: רק בתוך פלסטיקים, נכון?

<בן ציון קבקוב: התעודה של גלובלגאפ, בלי התעודה הזאת אי אפשר להכניס תוצרת לשום תוצרת אירופאית.

<בן ציון קבקוב: אנחנו לא מוכרים לחו"ל, אנחנו מוכרים הכול לישראל, אבל עדיין מנהלים את הפרוטוקול הגידולי, הבינלאומי שהוא דוגל בעיקרון של השקיפות.

<בן ציון קבקוב: כל חממה משדרת לאינטרנט במצלמות וידיאו 24 שעות.

<בן ציון קבקוב: על המדבקות שלנו כאן

<בן ציון קבקוב: יש מספר בינלאומי תואם לתעודה עם מספר רץ, לפיו אפשר לקבל באינטרנט מידע מלא, החל מהזרע, איפה נרכש הזרע, איזה טיפולים עבר הצמח, מי כתב, מתי.

<בן ציון קבקוב: כל ההיסטוריה שקופה.

<בן ציון קבקוב: אנחנו מנהלים את הפרוטוקול הזה על מנת להראות לציבור עד כמה הטכנולוגיה טובה, ידידותית ושקופה.

<בן ציון קבקוב: בעצמנו אנחנו לא נהנים מכך.

<ענת לוי: תמיד החקלאים מתלוננים שיש פער גדול בין מה שהם מרוויחים לבין מה שמרוויחים ה - - -

<בן ציון קבקוב: בהחלט.

<בן ציון קבקוב: זה גם נכון לגבינו ועל מנת לשנות זאת צריך לפתוח את התחום לתחרות ולהולכים בעקבותינו על מנת שהתוצרת הזאת תימכר בתוך השכונה.

<בן ציון קבקוב: רק מכירות ישירות ללקוח יכולות לבטל את הגוף האמצעי שמרוויח אלפי אחוזים על גבי האיכר.

<קריאה: אתם רווחיים?

<בן ציון קבקוב: אנחנו רווחיים מבחינה מסוימת, אבל עדיין אנחנו מוציאים סכומי עתק על - - - (בישיבת הסיכום)

אורי מקלב: בוא תגיד לנו את החסמים שיש לך, מה שאתה דורש מאיתנו.

אורי מקלב: בסך הכול לא באנו לכאן, מאוד נהנינו, זה כמעט טיול נחמד - - -

<אלי לב: אולי באמת, כמו שהיושב אמר, אולי רק תגיד לנו מה הציפייה שלך, איזה - - -

אורי מקלב: מה אתה רוצה מאיתנו.

אורי מקלב: אני אומר, היה מאוד נחמד, היה מרתק ומשכיל מאוד, אבל לא באנו לכאן לסיור, באנו לכאן לסיור עבודה, לראות במה אנחנו יכולים לקדם את הנושא, איפה אנחנו יכולים - - -

<בן ציון קבקוב: קודם כל יישר כוח גדול לחבר הכנסת, הרב אורי מקלב, שלקח על עצמו לקדם את הנושא, גם בתוך הוועדה וגם בכנסת.

<בן ציון קבקוב: מה שאנחנו מבקשים ולמעשה דורשים בשם רבים שנכנסים לתחום של חקלאות עירונית וגם חקלאות עירונית יצרנית זה לתקן תקנות, לפתוח את התחום הזה מבחינה חוקית וסטנדרטית לכל הבאים בעקבותינו.

<בן ציון קבקוב: כיצד מחוקקים חוק, אינני יודע, זה למעשה המומחיות שלכם.

<בן ציון קבקוב: אנחנו יכולים לתת פרטים טכניים, דרישות, לספר על החסמים בהם נתקלנו על מנת שהחוק יוכל לתת התייחסות ופתרון לזה.

<בן ציון קבקוב: החוק הזה בעינינו חייב לא רק לתת פתרונות אלא גם לאמץ את הרעיון, לאמץ את החזון ולעודד את הציבור ללכת ולפתח חקלאות עירונית.

<בן ציון קבקוב: אני גורס שמדובר במהפכה חקלאית ב'.

<בן ציון קבקוב: החברה האנושית עברה ממקומות מגורים קרובים לגידולי מזון, לתוך הערים.

<בן ציון קבקוב: עכשיו החקלאות הולכת בעקבותינו.

<בן ציון קבקוב: אנחנו עומדים מול תהליך היסטורי חדש שצריכים לתת התייחסות אליו וצריכים לפתוח את התחום הזה מבחינת תקינה.

<אלי בינג: כל פעם שאתה אומר תקינה, תנסה לפרוט את זה.

<אלי בינג: מה שאני הבנתי במהלך הסיור שזה ארנונה ומים, יש עוד נושא?

<בן ציון קבקוב: לא ולא.

<בן ציון קבקוב: יש לנו במדינת ישראל חוקים מעניינים, כמו חוק צלילה.

<בן ציון קבקוב: אתה מכיר עוד מדינה שיש בה חוק צלילה?

<אלי בינג: למה צריך חוק?

<בן ציון קבקוב: למה צריך חוק צלילה?

<בן ציון קבקוב: בטיחות.

<בן ציון קבקוב: לדוגמה חממה עירונית, אם אתה תשים על הגג של הבניין חממה רגילה, שמיועדת לתנאי שטח, קרקע, והפן הבטיחותי שם לא נלקח בחשבון כמו שצריך על הגג של הבניין, היא לא נבנתה להתמודד עם גשם, שלג, רוחות חזקות וכו', אז אתה מסכן את הציבור.

<בן ציון קבקוב: זה מדובר בסטנדרט בתקינה.

<בן ציון קבקוב: כל הדברים האלה צריך להתייחס אליהם.

<בן ציון קבקוב: למה צריך תקינה לבוילרים?

<משה ארד: אני נציג הבעלים של החברה.

<משה ארד: להוסיף על הדברים שלך.

<משה ארד: הבעיה שאנחנו נתקלים בה כרגע בעיקרון זה שאי אפשר היום בנתונים שיש מבחינת תכנון, תכנון עיר, כשמייעדים שטח למשהו, אי אפשר לשנות אותו בקלי קלות וגם נתקלנו בבעיה שלא מכירים דבר כזה שמבנה אחד יהיה בעל מספר ייעודים.

<משה ארד: המבנה הזה מיועד לתעשייה, למעשה, או לתעשייה קלה.

<משה ארד: ברגע שהוספנו את החממה למעלה ומבחינת משרד החקלאות זה מוגדר כחקלאות, לא יודעים איך לאכול את זה.

<אלי בינג: איפה, מי לא יודע איך לאכול את זה?

<אלי בינג: תסביר.

<משה ארד: אני אתן לך דוגמה.

אורי מקלב: הרשויות המקומיות.

אורי מקלב: למשל, היום באנרגיה מתחדשת, איך נקראים כל הקולטים?

אורי מקלב: יש לך כיכר מסביב לדבר הזה.

אורי מקלב: איך קוראים ללוחות האלה?

<אלי בינג: גגות סולריים.

אורי מקלב: זה בא לחקיקה, גם בנושא ארנונה, גם בעצם הכרה בתקינה, מה זה דורש.

אורי מקלב: כדי שאדם יוכל לה - - - מגיעה קבוצת תושבים, דיירים בבניין, או יזם, הוא רוצה את האנרגיה הירוקה, 'קראתי על זה בעיתון, ועדת המדע סיירה במקום', הוא אומר 'זה יכול להיות משהו מעניין, איך אני עכשיו - - - ', הוא בא לוועדת התכנון, מסתכלים עליו כמו על - - - אני רוצה ל - - - מה אני עושה?

אורי מקלב: התושבים עצמם, מה הם צריכים בשביל זה?

אורי מקלב: אף אחד לא מכוון אותם, אף אחד לא מתעל אותם לכיוון מה ההגדרה של הדבר הזה, מה מותר, מה אסור, מי מאפשר, מי לא מאפשר, האם צריך לאפשר, מה כן צריך לאפשר?

אורי מקלב: מה צריך לעשות?

אורי מקלב: לא מכוונים אותך לשום דבר, זה נמצא כמשהו באוויר ולא משהו ש - - -

<משה ארד: בצו הארנונה, למשל.

אורי מקלב: ואחרי זה יש לנו את הבעיה של המים, נושא של ארנונה, עצם הרישוי.

אורי מקלב: יכול לבוא מהנדס עיר באיזה מקום ויגיד 'שמע, אני לא יודע, אני לא מכיר דבר כזה, אני לא מאשר, אני אוסר את השימוש'.

אורי מקלב: אף אחד לא ישקיע אם הוא יידע שמישהו יום אחד יבוא ויגיד לו לא להשתמש בדבר הזה.

<משה ארד: רק סליחה, אדוני, אני מבקש רק דבר אחד.

<משה ארד: זה לא יכול להיות פתרון של חוק עזר מקומי, עירוני, זה צריך להיות פתרון כלל ארצי שיסדיר את העניין הזה ולפיו יפעלו כל הרשויות ולא להיפך.

<משה ארד: אנחנו פה קיבלנו כתף מאוד חמה מהמועצה, אבל זה לא הסתייע, מכיוון שאין לנו מלמעלה - - -

אורי מקלב: הם נעצרו, בשלב מסוים הם נעצרו, הם לא יכלו לאשר ומשרד האוצר ומשרד הפנים במקרה הזה עצר אותם.

<משה ארד: שניהם.

<משה ארד: את צו הארנונה לא אישרו, לא המנכ"ל הזה ולא המנכ"ל הזה.

אורי מקלב: הם גם לא מבקשים באיזה שהוא אקסטרה, הם לא מבקשים לקבל דברים שלא מגיע.

אורי מקלב: שינוי ההגדרה לפי המצב בשטח.

אורי מקלב: אם היינו עכשיו מבקשים איזה הכרה והיינו רוצים איזה עידוד על משהו ובמקרה הזה לפטור אותנו ממשהו, אבל אין חולק שהמקום הזה הוא עכשיו שטח חקלאי.

אורי מקלב: נכון שהוא לא מוגדר כשטח חקלאי, אבל - - -

<משה ארד: מבחינת משרד החקלאות כן, אבל מבחינת הסיווג - - -

אורי מקלב: כן, אבל מבחינת החישוב, הסיווג.

אורי מקלב: זאת אומרת אין לנו ויכוח על הדברים האלה, אנחנו לא מבקשים משהו שהוא לא קיים, לתת איזה פריבילגיה, אנחנו מבקשים רק להתאים את מה שעושים פה למציאות הקיימת, לחקיקה, שהיא ישנה.

אורי מקלב: בן ציון, הייתי מחלק את העבודה ככה.

אורי מקלב: יש מישהו שרוצה להוסיף?

אורי מקלב: משרד החוץ, רוצה להוסיף משהו בעניין הזה?

<אלי לב: עוד פעם, מההיבט שלנו זה בהחלט דבר מעניין, השאלה איך אנחנו מקדמים את זה דרך השגרירויות שלנו, כי יש פה שני חלקים, יש פה את התוצרת עצמה, שאני מניח שלא מדובר פה על יצוא, אלא מכירה לשוק המקומי, ויש פה את הקונספט.

<בן ציון קבקוב: והטכנולוגיה, מדובר כאן בטכנולוגיות.

<אלי לב: זה דבר שאנחנו צריכים לבדוק איך עושים את זה.

<אלי לב: באופן טבעי יש את הירידים החקלאיים בעולם, אני לא יודע אם אתם מציגים את הטכנולוגיה בעולם או לא, אם הנושא של שיווק בחוץ לארץ הוא חלק מהאסטרטגיה שלכם, אני לא יודע את הדברים האלה, אבל אולי אחר כך - - -

אורי מקלב: אתה אמרת, זה לא שלב של לשווק את הירקות, לשווק את הרעיון, בזה אנחנו צריכים לעניין את האנשים, לפתוח את השווקים, לחשוף את העניין כדי שאנשים יבואו ויתעניינו.

אורי מקלב: בדרך שאל אותי אביאל, בצדק, 'מה?

אורי מקלב: אנשים בעולם לא יודעים שקיים דבר כזה?

אורי מקלב: ' האם אלה שבנו את המודל בשיקגו, הם מתחרים לנו או שהם לא ידעו שאפשר לייעל את זה הרבה יותר?

אורי מקלב: שני הדברים יכולים להיות, יכול להיות שהם מתחרה, אנחנו מפסידים פה באמת ידע והמצאות ופיתוחים בלתי רגילים, חדשניים מאוד, מועילים מאוד ובעלי משמעות מאוד מאוד גדולה ואנחנו גוררים רגליים, כפי שקורה בהרבה דברים.

אורי מקלב: יש לנו חומר אנושי מעולה, אנשים שחושבים, אנשים שממציאים, יש להם דחף פנימי בעניין הזה, אבל כשמגיע שלב היישום אנחנו נתקלים באיזה קיבעונות כזו וכל אחד, מי שלא בעניין ולא מוטל עליו, אז הוא מתנער מהעניין.

אורי מקלב: לכן אני חושב שכאן המקום לשלב את כל הכוחות ביחד ולקדם את הדבר הזה, שמיותר להגיד את התועלות ואת היתרונות שיש בזה, בכל היבט שאתה רק לוקח אותו.

אורי מקלב: בכל היבט.

אורי מקלב: אני עוד לא מצאתי חיסרון לפרויקט הזה, אלא מכל היבט, מקומי, ארצי, בינלאומי, מכל החסכונות, כלכלי ולא כלכלי, בריאותי.

אורי מקלב: הכול.

אורי מקלב: אין דבר שהוא לא נותן בזה מקפצה ושדרוג מאוד גדול ואנחנו כאן מסתכלים על עצמנו, אני שואל את עצמי, רגע, הכול כל כך טוב, כל כך הרבה שנים זה כבר קיים, יחטפו לנו את זה, בשלב מסוים נמצא שמישהו אחר עשה את זה ואנחנו נישאר עם ידע ועם דבר שהוא שווה זהב ואנחנו לא מנצלים אותו ושמים עליו חסמים ולא מקדמים אותו.

אורי מקלב: לכן הייתי רוצה בעניין הזה לעשות חלוקת עבודה.

אורי מקלב: הייתי מבקש ממשרד הפנים, אתה נמצא פה, לעשות ישיבה עם האנשים הרלוונטיים בתוך המשרד, אנחנו נעשה ישיבת עבודה אחר כך לסיכום.

אורי מקלב: לראות איך ההתייחסות, מה הדרישה לגבי השינוי בסיווג של הארנונה, שזה הדבר המרכזי בנושא משרד הפנים.

אורי מקלב: באוצר, יש את החלקים של מה אנחנו רוצים לעשות בשילוב עם משרד הפנים בנושא הארנונה.

אורי מקלב: נושא של מכסות המים, לא הגיע האיש של התשתיות.

<משה ארד: לא רק המכסות, גם המחיר.

אורי מקלב: ממילא, אם היו לך מכסות של חקלאות יותר גדולה אתה תקבל מחיר של חקלאות.

<אלי בינג: הכתובת זה משרד החקלאות.

אורי מקלב: אני חושב שמשרד התשתיות אחראי על נושא המים.

<איילת חקמיאן: משרד החקלאות מורה לרשות המים.

אורי מקלב: משרד החקלאות מאשר, מכיר בזה.

אורי מקלב: רשות המים - - - מה שלנו ידוע, משרד החקלאות מכיר בפרויקט הזה, הנה כאן אנחנו מוצאים דוגמה לחוסר סנכרון בין הגורמים.

אורי מקלב: משרד החקלאות יודע שזה שטח חקלאי, מבחינתו זה בסדר, משרד התשתיות, שהוא זה שצריך להורות לרשות המים, שהיא תחת סמכותו, תחת אחריותו, תחת פיקוחו, להכיר בשטח הזה כשטח חקלאי, לא לפי המטר, לפי התוצרת שהוא נותן, ממילא כמות המים צריכה להשליש, או פי ארבעה או פי חמישה, ממילא היא מקבלת יותר נמוך.

אורי מקלב: בנצי אומר את זה לא בשביל עצמו, הוא אומר שכדי שהדבר הזה יוכל להיות ישים, להיות בעוד מקומות, שאנשים ייקחו את המודל הזה וייבנו אותו ויאמצו אותו למקומות אחרים, אנחנו צריכים שכל הדברים האלה שאנחנו מדברים עליהם יהיו ברורים, חלים, ואז כל אחד עושה את החשבון מבחינה כלכלית, כדאיות ועוד סיבות אם הוא עושה את זה או לא.

אורי מקלב: אנחנו במקביל גם נבקש ממשרד התשתיות שאנחנו נפנה אליהם, גם בנזיפה ובבירור מדוע הם לא הגיעו לפה.

אורי מקלב: זה לא רק סיור של הוועדה.

אורי מקלב: לאחר מכן אנחנו נרצה תשובות לדברים האלה.

אורי מקלב: מנכ"ל משרד החקלאות שהיה אמור להיות פה, הטעות הייתה ל-25.10, וכפי שאמרתי, כפי שסיכמנו בטלפון, הוא יהיה בסיור פה ב-25.10, בשעה שזה רשום ביומן אצלו.

אורי מקלב: אנחנו נקיים, או דרך מזכירות הוועדה אנחנו ננסה לתכלל בין כל הגורמים, ואם לא, יכול להיות שנצטרך לעשות, נכנס לזה עוד ישיבה או ביום אחד שנעשה דיון דומה, אנחנו גם נעשה דיון בנושא הזה.

אורי מקלב: אני חושב שזו משימה, אני מרגיש עם עצמי, כמייצג גוף שהוא גם מחוקק וגם מפקח ומשהו יש כאן בחלל האוויר שעדיין לא היה מי, כפי שאמרתי, שיגיד איפה חוסר הכדאיות, למה אנחנו לא רוצים לגעת בזה ואיזה חסרונות יש לעניין, מדוע אנחנו לא רואים את זה כפרויקט דגל?

אורי מקלב: אמר לי המנכ"ל שהוא הנחה את מנהל המחוז של משרד החקלאות שייקח את הפרויקט הזה כפרויקט שנתי של המחוז.

אורי מקלב: זו הדוגמה למשהו שצריך להתקדם.

אורי מקלב: זה שאנחנו לא מצליחים, יחד עם הרשות המקומית, לעשות משהו מתוכלל ולעשות איזה משהו יישומי, אני מרגיש שזה אות לא טובה, אני לא רוצה להגיד אות קין, אבל משהו שאנחנו צריכים להסיר את זה מאיתנו.

אורי מקלב: אנחנו קיבלנו את זה על עצמנו, בן ציון.

אורי מקלב: אנחנו התקדמנו קצת לאט, אני מקווה להאיץ את ההתקדמות בנושאים ובדיונים, אנחנו נשאב מהמשרדים הממשלתיים משוב כמה שיותר מהר, נקפיד על כך שנקבל תשובות בהירות עם לוחות זמנים.

<צבי הלברכט: אני חושב שלקחת מה חשוב זה את התושבים ואנשים שמשתתפים.

<צבי הלברכט: אני חושב שאתה גם עובד במודלים יותר קטנים וחשוב שאנשים ייכנסו למערכת הזאת.

אורי מקלב: אתה אמרת שזה יכול להיות גם מערכת ביתית.

<צבי הלברכט: מכל מודל, לקחת מודלים עירוניים, להשתמש באופק - - - אני אומר כי הוא מציג גם מודלים קטנים שמשתתפים ו - - -

אורי מקלב: אם תהיה לזה חותמת ממשלתית, מה שחסר פה עכשיו, זה חותמת.

אורי מקלב: איכות, יש לזה, צריך לזה משהו, שהמדינה תיתן לזה את החותמת שלה, שמכירים את הפרויקט הזה על כל היבטיו.

אורי מקלב: ברגע שיש אנשים שירצו, יתעניינו, אנשים שירצו לקחת את המודל הזה, ליישם.

אורי מקלב: החלק של היישום רחוק מאיתנו בגלל שאנחנו לא תכננו אותו ולא נתנו לזה - - - של כל המשרדים בהגדרה של המקום.

<שלום קוולר: מה שצבי מנסה לומר, סליחה, שהאספקט הציבורי, שהוא כאן ראשון במעלה, האינטרס של הציבור בעניין הזה הוא עצום, משהו בדומה למחאת הקוטג'.

<שלום קוולר: זה כל כך מועיל לציבור שצריך לגייס את הציבור לטובת העניין ואז המוסדות יוכלו ביתר קלות להעביר את ה - - -

אורי מקלב: אם אני אגיד באופן לא חיובי, באיזה שהוא מקום זו אשמה, איך יכול להיות שבמדינה יש לך פרויקט כזה, הוא נמצא כבר שש שנים ואנחנו לא יודעים איך לקדם אותו.

<צבי הלברכט: זה מזון, פתרונות מזון.

<צבי הלברכט: אנחנו מדברים בפתרונות מזון.

אורי מקלב: מכל היבט.

אורי מקלב: אני אומר, גם ההיבט הפנימי שלנו, גם ההיבט הכללי, בינלאומי, מכל היבט שהוא.

אורי מקלב: אנחנו פשוט, אין משהו שאנחנו לא יכולים לקדם אותו, וזה שאנחנו לא בעצם זה מראה את המערכות, במערומיהן אני לא רוצה להגיד, אבל כמעט, כשלא יודעים לקחת דבר כזה ולמנף אותו.

<שלום קוולר: אני קשור למנהלים הקהילתיים בירושלים, אני חושב שאפשר למנף בתחום הזה של המנהלים הקהילתיים ול - - -

<משה ארד: גם בבתי ספר.

אורי מקלב: אין שטח, אנחנו לא נגענו בכל השטחים.

אורי מקלב: איילת דיברה על כך שבתי ספר, אפשר גם לחשוף אותם לחקלאות, גם לחשוף אותם לירק, אנחנו רוצים מזון בריא, שילוב של דברים רבים כדי לקדם את הדברים ואנחנו בקיבעונות שלא מובנת, שהיא מקום של אפילו כשל.

אורי מקלב: אם אנחנו מסתכלים על דברים, אביאל, אני קורא לזה כשל, עלינו קצת בדרגה, זה לא רק שצריך לקחת דבר טוב ולמנף אותו, למסד אותו, אם נסתכל על זה מההיבט השני, זה כשל של המערכות הציבוריות והממשלתיות שפרויקט כזה, מכל מבט שהוא הוא מועיל, מכל דבר, מהחינוך והבריאות ואחר כך סביבה ואנרגיה וסביבה ירוקה, אין היבט שלא, וחסכני ומים, אמרנו, ואנחנו לא לוקחים אותו ובסופו של דבר יגנבו לנו את זה ואחר כך אנחנו נעמוד ונשאל איפה היינו.

אורי מקלב: אני אומר גם בשביל עצמנו.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להיות פה, בעניין הזה.

אורי מקלב: אני חושב שאתה מרגיש את ההרגשה הפנימית, שאנחנו מדברים מתוך הלב, מדברים דברי אמת, אמת ואכפתיות, ואנחנו נעשה את הכול, כמה שנוכל לעשות.

<בן ציון קבקוב: איך אנחנו יכולים להשתלב בלוח הזמנים של הוועדה ואולי לקבוע ישיבה באה, בה נקבל תשובות לשאלות ששאלתם את המשרדים?

אורי מקלב: אני אתן למשרדים 30 יום, גם תקופת החגים, 30 יום כדי לקבל תשובות.

<ענת לוי: צריך קצת יותר, בגלל שהחגים - - -

אורי מקלב: מהמשרדים יכולים לקבל תשובות, גם ביניים זה תשובות.

אורי מקלב: אנחנו נותנים 30 יום למשרדים כפי שאמרתי כדי לקבל משוב חזרה, איפה הם עשו, מה הם עשו במשרדים האלה, מה קידמו, איזה ישיבות, העלו את זה לאיזה רמה ואנחנו נוציא מכתבים לכל המנכ"לים של כל המשרדים.

<בן ציון קבקוב: עוד שאלה מעשית.

אורי מקלב: אנחנו נוציא מכתבים למנכ"לים, מי היו הנציגים פה של המשרדים פה, גם מי שלא היה, אנחנו מבקשים תשובות לקראת דיונים שאנחנו נקיים בעתיד.

<בן ציון קבקוב: בישיבת ועדת משנה, בראשות חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

אורי מקלב: היא התנצלה, היא פשוט - - -

<בן ציון קבקוב: שהשתתפתי מקודם, היא הסבירה לי שגם ישנה אפשרות לחוקק חוק פרטי, שלה, שלכם, איך אנחנו יכולים לסייע בקידום של החוק הזה?

אורי מקלב: אם אתם תכינו לנו הצעה, היועצים המשפטיים שלכם או מישהו, תכינו לנו הצעה של חקיקות, אפילו יכול להיות חקיקה אחת כוללת, זה יכול להיות גם חקיקות קטנות, בתחום הזה או בתחום הזה, אנחנו נקדם את זה.

אורי מקלב: אני לוקח על עצמי לקדם את זה כחקיקה פרטית, שאולי תעלה אחר כך גם כחקיקה ממשלתית.

<בן ציון קבקוב: זאת אומרת לישיבה הבאה אנחנו נשתדל להביא הצעה כזאת של - - -

אורי מקלב: אתה יכול כבר לפני הישיבות, לעמוד עם דוד, עוזר החקיקה, אנחנו נעשה גם את זה.

<אבנר כהן: אני רוצה רק להעיר הערה, חוקים המתקבלים בכנסת אינם חלים ביהודה ושומרון.

<אבנר כהן: זאת אומרת כאשר רוצים להחיל חוק שעבר בכנסת על יהודה ושומרון צריך להעביר את זה למפקד כוחות צה"ל ביהודה ושומרון, שהוא הריבון פה והוא יחיל את זה ביהודה ושומרון.

<אבנר כהן: אני כל הזמן עומד מול הלשכה המשפטית של המינהל האזרחי עם חוקים שעברו בכנסת שלא חלים ביהודה ושומרון כדי להחיל את זה.

<אבנר כהן: זאת אומרת גם אם זה יעבור בכנסת זה לא אומר שזה - - -

אורי מקלב: אתה הערת הערה נכונה, אנחנו נעביר את זה לפני החקיקה גם למחוז או למינהל האזרחי פה, שייתן את האינפוטים שלו ואם יש תיקונים שלא מתאים לו נעשה את זה כבר מיד בחקיקה, כדי שנוכל מיד לאמץ את החוק.

אורי מקלב: מישהו רוצה עוד להוסיף?

<<אבנר כהן: > אני מציע שנצא עם נייר מסודר, אני לא יודע אם יצא כבר, נייר מסודר שלכם עם כל הנקודות לפי משרדים לטיפול ואז חבר הכנסת מקלב יעביר את זה לכל משרד בצורה מסודרת.

אורי מקלב: אנחנו נעבוד בשיתוף פעולה.